Номер провадження 1-кп/243/403/2022
Номер справи 243/1183/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 22 » лютого 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого ОСОБА_4

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0001821, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 грудня 2021 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Донецької обласної прокуратури 28 січня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно працевлаштований кур`єром у ФОП ОСОБА_7 , не одруженого, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає, інвалідом не являється, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2021 року близько 18 години 30 хвилин, в темний час доби, водій ОСОБА_4 , керуючи на достатніх правових підставах, технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух з перевищенням встановленої в населеному пункті швидкості руху, а саме не менш ніж 70,2 км/год, здійснюючи рух по проїжджій частині дороги вулиці Вокзальній, в напрямку від вул. Солоділова до вул. Полярна в м. Слов`янську Донецької області, в районі перехрестя з пров. Лермонтова, діючи в порушення вимог п.12.4, п.12.9 «б» та п. 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

п.12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

п.12.9 Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4- 12.7 на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;

п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо транспортної події, маючи об`єктивну можливість в світі фар спостерігати за дорожньою обстановкою, а також своєчасно реагувати на її зміни, діючи необережно, не маючи перешкод технічного характеру, перевищив максимально допустиму в межах населеного пункту швидкість руху, своєчасно не застосував заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобілю або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який в цей час переходив проїжджу частину дороги вул. Вокзальна зліва направо по ходу руху автомобіля марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок вказаної події пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно мозкова травма: крововилив у м`які покрови голови тім`яно-скронево-потиличної ділянки зліва, лінійний перелом потиличної кістки зліва, крововилив під тверду мозкову оболонку у задній черепній ямці зліва об`ємом 50 см. куб згортків крові, крововиливи під м`які мозкові оболонки на полюсах скроневих часток, лівої потиличної частки, півкулях мозочка, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя; закритий уламковий перелом правої лобкової кістки, закритий уламковий перелом шийки правої плечової кістки, синець правого плечового суглобу, закритий перелом тіла лівої плечової кістки, синець лівого плеча, закритий уламковий перелом правої стегнової кістки, синець правого стегна, відкриті уламкові переломи тіла правої малогомілкової кістки та виросту правої великогомілкової кістки, рвана рана правої гомілки, що мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як потребуючи для свого загоєння у живих осіб термін понад 21-ї доби; синці правого передпліччя, кистей, садна лівого стегна, лівої гомілки, лівого гомілко-ступневого суглобу, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Причиною смерті ОСОБА_8 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 07 годині 27 хвилин у КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська», стала закрита черепно мозкова травма з переломом потиличної кістки, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, ускладнена двобічною бронхопневмонією у нижніх частках легень, венозним повнокров`ям та дистрофічними змінами внутрішніх органів, набряком головного мозку. Таким чином, між тілесними ушкодженнями, виявленими у ОСОБА_8 та причиною його смерті існує прямий причинний зв`язок.

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо транспортної події та настанням суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 .

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнав себе повністю винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та суду пояснив, що до події ДТП не був знайомий з потерпілим ОСОБА_8 12 грудня 2021 року близько 18 години 30 хвилин, в темний час доби,він, керував на достатніх правових підставах, технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух з перевищенням встановленої в населеному пункті швидкості руху, а саме не менш ніж 70,2 км/год, здійснюючи рух по проїжджій частині дороги вулиці Вокзальній, в напрямку від вул. Солоділова до вул. Полярна в м. Слов`янську Донецької області, в районі перехрестя з пров. Лермонтова, порушив вимоги п.12.4, п.12.9 «б» та п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Він мав об`єктивну можливість в світі фар спостерігати за дорожньою обстановкою, а також своєчасно реагувати на її зміни, діючи необережно, не маючи перешкод технічного характеру, перевищив максимально допустиму в межах населеного пункту швидкість руху, своєчасно не застосував заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобілю або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який в цей час переходив проїжджу частину дороги вул. Вокзальна зліва направо по ходу руху автомобіля марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 . В результаті ДТП потерпілому ОСОБА_8 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та легкі тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся. Просив не позбавляти його волі.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У п.274 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Нечипорук і Йонкало проти України зазначено: якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності.

За змістом ст.ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обґрунтовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінальному процесуальному кодексі України вказано: "Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена».

«Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону «( Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17).

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0001821 було зареєстровано 13 грудня 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії.

Із Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12 грудня 2021 року вбачається, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є проїжджа частина дороги вулиці Вокзальній в м. Слов`янську Донецької області. Складено Схему та Фототаблицю до Протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди. Зафіксовано місце вчинення ДТП та технічний стан автомобіля.

Із Протоколу огляду місця події від 14 грудня 2021 року вбачається, що було оглянуто приміщення КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська», яка розташована за адресою Донецька область Краматорський район м. Слов`янськ вул. Шевченко, 40 та зафіксовано місце розташування трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зафіксовано тілесні ушкодження.

Із Довідки №593 від 12 грудня 2021 року, Посмертного епікризу № 720/ 284, Висновку судово медичної експертизи №824 від 14 січня 2022 року вбачається, що «

Причиною смерті ОСОБА_8 стала закрита черепно мозкова травма з переломом потиличної кістки, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, ускладнена двобічною серозно -гнійною бронхопневмонією у нижніх частках легень, венозним повнокров`ям та дистрофічними змінами внутрішніх органів, набряком головного мозку.

За даними Медичної карти стаціонарного хворого № 720/284 травматологічного відділення КНП « Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 смерть його настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 05 годині 45 хвилин.

Виявлені при дослідженні його трупа - закрита черепно мозкова травма: крововилив у м`які покрови голови тім`яно-скронево-потиличної ділянки зліва, лінійний перелом потиличної кістки зліва, крововилив під тверду мозкову оболонку у задній черепній ямці зліва об`ємом 50 см. куб згортків крові, крововиливи під м`які мозкові оболонки на полюсах скроневих часток, лівої потиличної частки, півкулях мозочка, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя; закритий уламковий перелом правої лобкової кістки, закритий уламковий перелом шийки правої плечової кістки, синець правого плечового суглобу, закритий перелом тіла лівої плечової кістки, синець лівого плеча, закритий уламковий перелом правої стегнової кістки, синець правого стегна, відкриті уламкові переломи тіла правої малогомілкової кістки та виростку правої великогомілкової кістки, рвана рана правої гомілки, мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як потребуючи для свого загоєння у живих осіб термін понад 21-ї доби; синці правого передпліччя, кистей, садна лівого стегна, лівої гомілки, лівого гомілко-ступневого суглобу, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Данні тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів незадовго до надходження до лікарні. Будь яких інших тілесних ушкоджень, за виключенням слідів медичних операцій та маніпуляцій при дослідженні його трупу не виявлено.»

Із Висновку додаткової судово медичної експертизи №50 від 15 січня 2022 року вбачається, що «Виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_8 закрита черепно мозкова травма: крововилив у м`які покрови голови тім`яно-скронево-потиличної ділянки зліва, лінійний перелом потиличної кістки зліва, крововилив під тверду мозкову оболонку у задній черепній ямці зліва об`ємом 50 см. куб згортків крові, крововиливи під м`які мозкові оболонки на полюсах скроневих часток, лівої потиличної частки, півкулях мозочка, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя; закритий уламковий перелом правої лобкової кістки, закритий уламковий перелом шийки правої плечової кістки, синець правого плечового суглобу, закритий перелом тіла лівої плечової кістки, синець лівого плеча, закритий уламковий перелом правої стегнової кістки, синець правого стегна, відкриті уламкові переломи тіла правої малогомілкової кістки та виростку правої великогомілкової кістки, рвана рана правої гомілки, мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як потребуючи для свого загоєння у живих осіб термін понад 21-ї доби; синці правого передпліччя, кистей, садна лівого стегна, лівої гомілки, лівого гомілко-ступневого суглобу, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Данні тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів незадовго до надходження до лікарні. Будь яких інших тілесних ушкоджень, за виключенням слідів медичних операцій та маніпуляцій при дослідженні його трупу не виявлено.

Локалізація та характери тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 виключають можливість їх утворення внаслідок падіння з вертикального положення та ударі о тверду поверхню.

Причиною смерті ОСОБА_8 стала закрита черепно мозкова травма з переломом потиличної кістки, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, ускладнена двобічною серозно -гнійною бронхопневмонією у нижніх частках легень, венозним повнокров`ям та дистрофічними змінами внутрішніх органів, набряком головного мозку. Таким чином, між тілесними ушкодженнями, виявленими у ОСОБА_8 та причиною його смерті існує прямий причинний зв`язок.

Локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 свідчать про те, що у момент первинного контакту з транспортним засобом потерпілий знаходився у вертикальному положенні обернутий правою бічною поверхнею тіла до автомобіля.»

Із Протоколу огляду предмета від 16 грудня 2021 року вбачається, що було оглянуто електронний носій інформації USB накопичувач «флеш карта» 16Gb, на якому міститься файл IMG-0660 об`єм 51,5 МБ, на якому зафіксовано подію ДТП, яка мала місце 12 грудня 2021 року близько 18 години 30 хвилин, в темний час доби на проїжджій частині дороги АДРЕСА_1 .

Із Протоколу огляду транспортного засобу від 22 грудня 2021 року вбачається, що предметом огляду є автомобіль марки «ВАЗ 2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та зафіксовано технічний стан автомобіля, механічні пошкодження автомобіля.

Із Висновку № СЕ-19/105-22/6-IT від 11 січня 2022 року судової експертизи технічного стану транспортного засобу вбачається, що « Рульове управління автомобіля марки «ВАЗ -2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у момент виникнення події ДТП, знаходилося в працездатному стані і виконувало покладені на нього функції.

Ходова частина автомобіля марки «ВАЗ -2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у момент виникнення ДТП, знаходилася в працездатному стані і виконувала покладені на неї функції.

Гальмівна система автомобіля марки «ВАЗ -2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у момент виникнення ДТП знаходилася в працездатному стані і виконувала покладені на неї функції.

З технічної точки зору, до моменту виникнення даної події дорожньо транспортної події, технічні системи і механізми автомобіля марки «ВАЗ -2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та їх елементи, які могли вплинути на керованість та курсову стійкість автомобіля «ВАЗ -2107» знаходилися в працездатному стані і виконували покладені на них функції».

Із Висновку № СЕ-19/105-22/560-IT від 18 січня 2022 року судової автотехнічної експертизи вбачається, що « Швидкість руху автомобіля «ВАЗ -2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що була погашена гальмуванням, визначається рівною, приблизно 70,2 73,4 км/год. З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля «ВАЗ -2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.4, п.12.9 «б» та п.12.3 Правил дорожнього руху, тобто він повинен був вести автомобіль з такою безпечною швидкістю, щоб була можливість адекватно і своєчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки, але не більше ніж 50 км/год, а з моменту виходу пішохода на проїжджу частину вул. Вокзальна в м. Слов`янську, після перетину роздільного газону, відповідного напрямку, водій ОСОБА_4 повинен був застосувати гальмування.

З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «ВАЗ -2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 при своєчасному прийнятті заходів до гальмування, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.

З технічної точки зору, в умовах даної дорожньо транспортної події, дії водія автомобіля «ВАЗ -2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.12.4, п.12.9 «б» та п.12.3 Правил дорожнього руху.

З технічної точки зору, в даній дорожньо транспортній ситуації, дії водія автомобіля «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, знаходились в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо транспортної події».

Із Висновку № СЕ-19/105-22/896-IT від 24 січня 2022 року судової автотехнічної експертизи вбачається, що « З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля «ВАЗ -2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.4, п.12.9 «б» та п.12.3 Правил дорожнього руху, тобто він повинен був вести автомобіль з такою безпечною швидкістю, щоб була можливість адекватно і своєчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки, але не більше ніж 50 км/год, а з моменту виходу пішохода на проїжджу частину вул. Вокзальна в м. Слов`янську, після перетину роздільного газону, відповідного напрямку» водій ОСОБА_4 повинен був застосувати гальмування.

З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «ВАЗ -2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 при своєчасному прийнятті заходів до гальмування, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.

З технічної точки зору, в умовах даної дорожньо транспортної події, дії водія автомобіля «ВАЗ -2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.12.4, п.12.9 «б» та п. 12.3 Правил дорожнього руху.

З технічної точки зору, в даній дорожньо транспортній ситуації, дії водія автомобіля «ВАЗ -2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , які не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, знаходились в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо транспортної події.»

Суд приймає до уваги Висновок судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/105-22/896-ІТ від 24 січня 2022 року, яку було проведено з урахуванням обставин справи, вказаних у матеріалах кримінального провадження, як беззаперечний доказ тих обставин, що саме допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.12.4, п.12.9 «б» та п.12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням 12 грудня 2021 року дорожньо-транспортної події та її тяжкими наслідками у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_8 смерті, оскільки матеріали кримінального провадження про механізм даної події з технічної точки зору не викликають сумнівів у суду та експертним шляхом не спростовані, що в свою чергу дозволяє провести повне об`ємне дослідження обставин даної події.

Таким чином, із фактичних обставин цього кримінального провадження встановлено, що суспільно небезпечний наслідок у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_8 смерті був породжений конкретними діями обвинуваченого, який порушив Правила дорожнього руху України, що свідчить про наявність однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони складу злочину - причинного зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху України і зазначеними наслідками.

Судом досліджені характеризуючи данні обвинуваченого ОСОБА_4 .

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення за ст. 286 ч. 2 КК України - вчинення злочину з необережності знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 286 ч. 2 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Так, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки: діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, яке може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: вчиненні дій, які заборонені правилами; невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною формою вини. Обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність в його діяннях злочинної недбалості. Вчинений злочин є закінченим.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь їх суспільної небезпеки, наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до п.п.1, 2 частини 1 ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась ( Ухвала колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 16 жовтня 2007 року).

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (Постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18).

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен бути підтверджений матеріалами кримінального провадження.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. ( Постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 07 жовтня 2020 року, справа № 347/1360/17)

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 частина 2 КК України, докладно розповів про відомі йому події ДТП. Критично поставився до вчиненого та пояснив, що дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готовий нести відповідальність.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до частини 1 ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд врахував досудову доповідь

Краматорського районного Відділу №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області від 21 лютого 2022 року відносно ОСОБА_4 , відповідно до якої беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, Краматорський районний Відділ №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).

У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України:

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Висновок органу пробації не має для суду наперед встановленої сили, оскільки досудова доповідь органом пробації складається лише з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує особу обвинуваченого, а у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 така інформація відображена у достатньому обсязі.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, задовільно характеризується за місцем мешкання, офіційно працевлаштований, на обліку у психіатричному та наркологічному лікувальних закладах не перебуває.

Вказані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Суд приймає до уваги грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_4 правил дорожнього руху, що регламентують єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватися всі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, та поведінку засудженого після кримінального правопорушення,

Суд також враховує насамперед тяжкість злочину, виходячи з конкретних обставин його вчинення, незворотності тих наслідків, які були спричинені цим діянням смерті потерпілого ОСОБА_8 , а також характер самого порушення Правил дорожнього руху, яке полягало в умисному нехтуванні ОСОБА_4 п.12.4, п.12.9 «б», п. 12.3 Правил дорожнього руху України - в результаті вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення настали тяжкі наслідки у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_8 смерті, а також у відповідності до ст. 3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю».

На підставі вищевикладеного суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

При цьому, суд вважає за неможливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 вимог ст. 69 КК України, виходячи з наступного.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у Постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 629/2739/18, провадження № 51-3479 км 20.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Частиною 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Підстав для застосування норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дана правова норма має змогу бути застосована, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Із Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 січня 2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Суд виходить із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, характеризуючи його данні, його вік, стан здоров`я.

При цьому, суд виходить із того, що вчинений злочин обвинуваченим ОСОБА_4 , хоча вчинений з необережності, разом з тим, сідаючи за кермо транспортного засобу обвинувачений ОСОБА_4 не міг не розуміти значення своїх дій та міг передбачити їх негативні наслідки.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального виконання покарання, без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади і вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У відповідності до вимог статті 50 КК України « Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»

Нормами статті 77 КК України закріплено право суду у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням призначити таке додаткове покарання, як позбавлення права керування транспортними засобами.

У відповідності до абз 1,3 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» « У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 і статті 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Суд також вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 додаткове покарання у виді «позбавлення права керувати транспортними засобами», передбачене санкцією ст. 286 ч. 2 КК України на строк два роки.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу за Висновком експерта № СЕ-19/105-22/6-ІТ від 11 січня 2022 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0001821, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 грудня 2021 року складають 1029 грн 72 коп.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової автотехнічної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/105-22/560-ІТ від 18 січня 2022 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0001821, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 грудня 2021 року складають 1029 грн 72 коп.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової автотехнічної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/105-22/896-ІТ від 24 січня 2022 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0001821, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 грудня 2021 року складають 1029 грн 72 коп.

У відповідності до вимог частини 4 статті 174 КПК України «Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові».

У відповідності до положення ч.4 ст.174 КПК України та для можливості вирішення питання по речовим доказам, скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді.

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2021 року на транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане ТСЦ 1433 ОСОБА_4 .

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 частина 2 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до частини 1 статті 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Виконання Вироку доручити Краматорському районному Відділу №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу по кримінальному провадженню № 0001821, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 грудня 2021 року - Висновок експерта № СЕ-19/105-22/6-ІТ від 11 січня 2021 року у розмірі 1029 грн 72 коп. (одна тисяча двадцять дев`ять грн 72 коп.).

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави за проведення судової автотехнічної експертизи по кримінальному провадженню № 0001821, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 грудня 2021 року - Висновок експерта № СЕ-19/105-22/560-ІТ від 18 січня 2022 року у розмірі 1029 грн 72 коп. (одна тисяча двадцять дев`ять грн 72 коп.).

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави за проведення судової автотехнічної експертизи по кримінальному провадженню № 0001821, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 грудня 2021 року - Висновок експерта № СЕ-19/105-22/896-ІТ від 24 січня 2022 року у розмірі 1029 грн 72 коп. (одна тисяча двадцять дев`ять грн 72 коп.).

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2021 року на транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане ТСЦ 1433 ОСОБА_4 .

Речові докази по справі, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане ТСЦ 1433 ОСОБА_4 , який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001821, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 грудня 2021 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 13 грудня 2021 року,що зберігається на відповідальному збереженні у ОСОБА_4 - залишити у власності ОСОБА_4 .

Речові докази по справі, а саме: електронний носій інформації USB накопичувач «флеш карта» 16Gb, на якому міститься файл IMG-0660 об`єм 51,5 МБ, на якому зафіксовано подію ДТП, яка мала місце 12 грудня 2021 року близько 18 години 30 хвилин, в темний час доби на проїжджій частині дороги вул. Вокзальній у м. Слов`янську Краматорського району Донецької області, який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001821, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 грудня 2021 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 16 грудня 2021 року,що зберігається в матеріалах кримінального провадження № 1-кп/243/403/2022 ( єдиний унікальний номер 243/1183/22) залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження № 1-кп/243/403/2022 ( єдиний унікальний номер 243/1183/22).

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок, який набав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .