ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/927/22 Справа № 185/845/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,(в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 ,(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 342 КК України,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 березня 2022 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши обставини провадження та дані про особу обвинуваченого посилався на те, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не припинили існувати, а тому дійшов висновку, що строк тримання під вартою останнього необхідно продовжити.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання прокурора залишити без задоволення та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокат посилається на тривалий час перебування ОСОБА_7 під вартою, на недоведеність заявлених прокурором ризиків, а також ставить під сумнів законність оперативно-розшукових заходів та, відповідно, твердження суду про опір працівникам поліції при з боку ОСОБА_7 під час їх проведення. Захисник зазначає, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на вихованні малолітню дитину, а матеріали провадження містять достатні докази щодо можливості застосування щодо нього альтернативного запобіжного заходу.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор з доводами захисту не погоджується та просить ухвалу суду залишити без змін. Прокурор зазначає, що ОСОБА_7 дійсно чинив опір при затриманні та втік, вживав заходи до переховування від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим було заведено ОРС категорії Розшук. Поряд із цим, прокурор вказує на те, що тяжкість злочину та обставини його вчинення дають підстави вважати, що обвинувачений становить підвищену суспільну небезпеку. Що стосується тривалого тримання під вартою, то це зумовлено складністю кримінального провадження, великим обсягом матеріалів досудового розслідування, а також поведінкою самого обвинуваченого, який навмисно перешкоджає швидкому судовому розгляду, в той час як обвинуваченням вживаються заходи задля дотримання розумних строків провадження. На думку прокурора, ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеними, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, враховуючи те, що він не проживав за місцем реєстрації, не має міцних соціальних зв`язків та на утриманні останньої діти не перебувають. Більш того, деякі епізоди злочинної діяльності вчинялись за адресою мешкання членів злочинного угрупування.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності з вимогами ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 було вирішено під час судового провадження, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, при вирішенні питання про необхідність застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно досліджені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих мотивів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.
Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про можливість перебування особи під вартою передбачає необхідність забезпечення дотримання прав обвинуваченого, у тому числі і тих, які гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Колегією суддів встановлено, що обвинувачений перебуває під вартою тривалий час, понад 3 роки, а за час судового розгляду у кримінальному провадженні досліджено значний обсяг доказів. Поряд із цим, ОСОБА_7 раніше в силу вимог ст. 89 КК України не судимий, має на утриманні малолітню дитину та постійне місце проживання.
Згідно з положеннями ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При апеляційному розгляді встановлено, що виключні обставини для тримання обвинуваченого під вартою відсутні, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні ризики у сукупності з тяжкістю злочинів та даними про особу обвинуваченого не можуть слугувати виключною підставою для тримання його під вартою.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який з урахуванням стану здоров`я обвинуваченого зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, поклавши на останнього відповідні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суддею необґрунтовано продовжено строк застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , тому апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвалу суду скасуванню, з постановлянням нової ухвали про застосування останньому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 342 КК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відмовити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою проживання: АДРЕСА_1 , строком до 26 березня 2022 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4