Провадження № 1-кп/686/592/21
01 грудня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставчани Новоушицького району Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працюючого помічником машиніста регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
-перелому лобної кістки справа з переходом на основу справа, крововилив над твердою оболонкою правої лобної ділянки головного мозку, забій головного мозку середньої важкості, ран м`яких тканин тім`яної ділянки голови, гематома м`яких тканин верхньої повіки правого ока, крововилив під кон`юктиву правого ока, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання);
-перелому 5-го ребра справа з накопиченням повітря в плевральній порожнині, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним перебігом, закінчились чи могли б закінчитися смертю;
-перелому крила правої здухвинної кістки, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я;
-рани обох кистей рук, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Ці наслідки дорожньо-транспортної пригоди знаходяться в прямому причинному зв`язку з допущеними ОСОБА_10 порушеннями вимог п.п. 16.3., 16.11. та дорожніх знаків пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», 2.4 «Кінець головної дороги» ПДР, згідно з якими:
-Дорожній знак пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.
-Дорожній знак пріоритету 2.4 «Кінець головної дороги». Скасовується право першочергового проїзду нерегульованих перехресть.
-п. 16.3. У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
-п. 16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
За порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження та потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_10 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст. 349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене підсудному обвинувачення.
Таким чином дії ОСОБА_10 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_10 характеризується позитивно, працює, раніше не судимий, вчинив тяжкий, проте необережний злочин, в стані сп`яніння не перебував. Він повністю визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину та особу винного, позицію прокурора та потерпілих, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у мінімальному розмірі. Враховуючи наслідки, які настали внаслідок скоєного обвинуваченим злочину, тому останньому слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Разом з тим, приймаючи до уваги особу винного, який раніше не судимий, окрім скоєного характеризується позитивно, працює, вчинив необережний злочин, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, відсутність обставин, які б обтяжували йому покарання, позицію прокурора, потерпілих та висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку у відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням на нього передбачених ст. 76 цього ж Кодексу обов`язків.
На думку суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_10 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Цивільно-правова відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - двісті тисяч гривень, за шкоду, заподіяну майну - сто тисяч гривень та франшизою дві тисячі гривень (поліс №АМ/8725534 від 11.01.2019).
Відповідно до п.п. 30.1, 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі ЗУ Про ОСЦВ) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно зі ст. 25 ЗУ Про ОСЦВ у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.
Розмір мінімальної заробітної плати станом на час дорожньо-транспортної пригоди становив 4173 грн. (за 1 день 139,10 грн.). Згідно з довідкою травмпункту та картою амбулаторного хворого Хмельницької міської лікарні період лікування потерпілого ОСОБА_5 з 09 по 17 квітня 2019 року, тобто 9 днів. Отже, розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілого ОСОБА_5 , за підтверджений закладом охорони здоров`я час втрати працездатності та лікування, становить 1251 грн. 90 коп. (139,10 х 9). Доказів періоду втрати працездатності в кількості 21 дня потерпілим не підтверджено, а тому в цій частині позовні вимоги останнього задоволенню не підлягають.
Також суд вважає, що окрім матеріальної шкоди, вчиненням злочину, спричиненими тілесними ушкодженнями, завданням фізичного болю та пошкодженням майна потерпілим завдано і моральної шкоди, оскільки останні перенесли фізичний біль і душевні страждання, що також змінило звичний спосіб їх життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. Потерпілі певний час лікувалися переживали за своє здоров`я, не могли вести повноцінний спосіб життя, потерпілий ОСОБА_5 позбавлений можливості використовувати пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб, відчував дискомфорт і незручності, через що вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачав власний час в зв`язку із зверненням за допомогою до експертів для визначення розміру завданих матеріальних збитків.
На думку суду, з урахуванням ступеню вини обвинуваченого, наслідків, що настали, понесених потерпілими моральних страждань, суті позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, розмір цього відшкодування слід визначити в сумі 100 000 грн. на користь потерпілого ОСОБА_6 та 50 000 грн. на користь потерпілого ОСОБА_5 . Суд вважає, що зазначені суми за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, фізичний і моральний стан потерпілих, є достатньою та справедливою сатисфакцією.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відшкодування майнової та моральної шкоди. За змістом ст.ст. 22, 23 цього ж Кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками зокрема є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна; моральна шкода відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно зі ст.ст. 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
За змістом ст.ст. 1187, 1188 цього ж Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
У відповідності до ст.ст. 1194, 1195 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 22 ЗУ Про ОСЦВ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
В силу ст. 24 цього ж Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Відповідно до ст. 261 ЗУ Про ОСЦВ страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Решту заподіяної матеріальної та моральної шкоди слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме:
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з відповідачів вартості відновлювального ремонту мобільного телефону «Samsung SM-G950F» та оцінки такої вартості в сумі 9050 грн. задоволенню не підлягають, оскільки доказів причинного зв`язку між вчиненим обвинуваченим злочином та пошкодженням вказаного телефону цивільним позивачем ОСОБА_6 не надано, не встановлено таких і під час судового розгляду.
При цьому суд враховує, що згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Під час судового розгляду суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснював цивільному позивачеві ОСОБА_6 в особі його представника положення чинного законодавства щодо обов`язку доказування і подання доказів, проте вищевказані позовні вимоги цивільним позивачем належними доказами не доведені.
Враховуючи вищенаведені досліджені судом докази та положення норм чинного законодавства України суд відхиляє заперечення проти позову цивільного відповідача - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
69. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
73. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Процесуальні витрати документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових автотехнічних експертиз в сумі 4655 грн. 64 коп. (висновки експертів № 10.1-0214:19 від 21.06.2019 р., № 12.2-0061:20 від 07.07.2020 р., № 1637/21-26 від 10.09.2021 р.) у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Процесуальні витрати документально підтверджені понесені потерпілим ОСОБА_5 витрати в сумі 3922 грн. 60 коп. на проведення експертного дослідження (висновок № 2254-2257/20-26 від 24.07.2020 р.) та 1700 грн. на транспортні послуги по перевезенню пошкодженого автомобіля, що підтверджується квитанцією № 126 від 20.07.2020 р. та актом виконаних робіт ПП ОСОБА_11 від 22.07.2020 р. відповідно, у відповідності до ч. 1 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_5 .
Вищевказані розміри процесуальних витрат та факти їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,
ОСОБА_10 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Додаткове покарання у виді позбавлення ОСОБА_10 права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців підлягає реальному виконанню.
Цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_10 та Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_6 :
-з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» матеріальну шкоду в сумі 240 грн., моральну шкоду в сумі 739 грн. 90 коп., а всього 979 грн. 90 коп. (дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень дев`яносто копійок);
Стягнути на користь ОСОБА_5 :
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
-автомобіль «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на зберігання керівнику спеціального майданчика для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту НПУ ГУНП в Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Курчатова, 120Д), повернути обвинуваченому ОСОБА_10 за належністю (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ).
Накладений на вищевказані автомобілі ухвалою слідчого судді від 11.04.2019 р. (справа № 686/9755/19) арешт скасувати.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_5 5622 грн. 60 коп. процесуальних витрат.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 4655 грн. 64 коп. процесуальних витрат.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: