У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000279 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

встановив:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, підполковник поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покласти на нього обов`язки прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, не відлучатися із місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Клопотання обґрунтовує тим, що 28 жовтня 2021 року, близько 17 години, водій ОСОБА_4 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, керував технічно-справним мотоциклом марки «FORTE 200», без державного номерного знаку та рухаючись разом з пасажиром ОСОБА_7 , яка сиділа позаду нього, зі сторони с.Богдан у сторону с.Розтоки, Рахівського району, по вулиці Лесі Українки, в с.Видричка, Рахівського району, навпроти будинку 57, діючи в супереч вимогам п.п. 2.1 «а», 2.3 «б», 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, будучи самовпевненим та самонадіяним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, та під час проїзду правостороннього заокруглення дороги, зі швидкістю 70-80 км/год., яка перевищувала максимально допустиму (50 км/год) швидкість транспортних засобів в населених пунктах, розпочав маневр обгону невстановленого транспортного засобу, різко вильнув праворуч, перед зустрічним автомобілем марки «Ford Tranzit» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , що призвело до заносу його транспортного засобу і втрати ним керованості, чим допустив виїзд свого мотоцикла на праве узбіччя, за яким перекинувся на березі русла річки «Тиса».

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир мотоцикла, марки «FORTE 200», ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної черева, розриву печінки та селезінки, що привело до масивної внутрішньої кровотечі і ускладнилося травматичним шоком, який і став безпосередньою причиною її смерті.

Дана причина смерті підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа: синця передньої черевної стінки, розриву печінки, селезінки гемоперіторіум ( 1500 мл)., шоковим переросподілок кров в внутрішніх органах (шокова нирка)а також даними додаткових судово-гістологічних методів дослідження (інфільтративно деструктивні крововиливи у тканині легень. Множинні дефекти тканини печінки з крововиливами та дистрофічно некротичними змінами. Вогнищеві інфільтративно-деструктивні крововиливи у тканині селезінки, повнокров`я мозкової речовини нирок поєднане з частковою анімізацією капілярів клубочків. Дистрофічно-некротичні зміни нефротелію. Ознаки гострого порушення реології крові). Отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому обох кісток нижньої третини правого передпліччя; перелому хребта на рівні 6-го шийного та 8-го грудного хребців з крововиливами в навколишні м`які тканини; розриву спинного мозку, садна чола справа та синця правої клубної ділянки. Вище вказані тілесні пошкодження знаходяться в прямому причинному зв?язку з настанням смерті ОСОБА_7 , і відносно до живих осіб та згідно Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95 р. п. 2.1.1«Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до її смерті.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 2.1 «а», 2.3 «б», 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руку України, якими визначено:

п.2.3. ПДР - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.2.1. ПДР - Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п.12.1. ПДР - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.12.4 ПДР У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.;

Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме: отриманням ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до її смерті.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

У клопотанні зазначено, що вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.10.2021 року та схемою до нього; судово-медичною експертизою № 115 від 29.10.2021 року; допитами свідків та висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин ДТП за № СЕ-19/107/-21/10377-ІТ від 17.12.2021 року.

24 грудня 2021 року громадянину ОСОБА_4 у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.

Слідчий вказує, що згідно п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому в сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, постійного місця роботи не має, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків так як досудове розслідування ще не закінчене.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, на думку сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, та з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, безперешкодно виїхати за межі України, вважає, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з домашнім арештом, не буде достатнім для забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, з підстав зазначених у ньому, та просив таке задовольнити. Вказав, що на даний час існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення належить до тяжких злочинів, також може незаконно впливати на потерпілого та свідків так як досудове розслідування ще не завершене та він є близьким родичем потерпілих. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, оскільки він бажає мати змогу працювати, так як в їхній сім`ї є це молодші діти, яких він допомагає утримувати, оскільки батька немає. Окрім цього, просив врахувати, що він ще допомагає бабусі. Зазначив, що свою вину у вчиненому визнає, щиро кається та буде відшкодовувати завдану шкоду.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що в даному випадку немає доцільності застосовувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Так, потерпілою у кримінальному провадженні визнано бабусю підозрюваного, загибла є його родичкою, наявна розписка, що потерпіла особа не має претензій до підозрюваного. Просила врахувати, що підозрюваний має постійне місце проживання, характеризується позитивно, займається будівельними роботами, щиро розкаюється у вчиненому. Просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000279 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Із долученого до матеріалів клопотання витягу з ЄРДР вбачається, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за фактом того, що 28 жовтня 2021 року близько 17 години, водій ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_1 , керуючи мотоциклом марки «Форте» 200 кб см. червоного кольору, без державного номерного знаку та рухаючись із сторони с.Богдан, по вулиці Л. Українки, в с.Видричка, Рахівського району, неподалік будинку, 57, на заокругленні повороту праворуч не впоравшись з керуванням, з`їхав у кювет, де він та його пасажир ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_2 , впали. Внаслідок даної ДТП ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження з якими доставлена в Рахівську РЛ, де о 23:30 від отриманих травм померла.
24 грудня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.10.2021 року; схему до протоколу проведення слідчого експерименту від 28.10.2021 року; висновок судово-медичної експертизи №115 від 29.10.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 10.11.2021 року; висновок судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди від 17.12.2021 року №СЕ-19/107-21/10377-ІТ, вважаю, обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Так, злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 карається виключно покаранням у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Крім того, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується слідчим суддею при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224, 352 КПК України). Аналогічною є процедура отримання показань від потерпілого. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
Ризик незаконного впливу на свідків по кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватись із свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження. Аналогічним чином підозрюваний зможе впливати на потерпілу особу.
Таким чином стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, та п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, кримінальне правопорушення вчинено з необережності, ту обставину, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, спричинило смерть потерпілої, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме, те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_10 , братами: ОСОБА_11 , 1998 р.н., ОСОБА_12 , 2006 р.н., ОСОБА_13 , 2009 р.н. та сестрою ОСОБА_14 , 2003 р.н., за місцем проживання зарекомендував себе із хорошої сторони, скарг від сусідів на нього не поступало, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває.
Також слідчий суддя враховує, що згідно наданої у судовому засіданні розписки ОСОБА_15 , яка подавала заяву про залучення її як потерпілої у даному кримінальному провадженні, остання не має жодних претензій до ОСОБА_4 , який був водієм мотоцикла, який потрапив в ДТП, внаслідок якого загинула її дочка ОСОБА_7 , і в майбутньому будь-яких претензій мати не буде.
На виконання вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, та стороною обвинувачення було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які вказані у клопотанні.
Разом з тим, слідчий суддя, з урахуванням наведеного вище, приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у даному конкретному випадку не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, та до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, а саме в нічний час.
У зв`язку з наведеним клопотання підлягає частковому задоволенню.
З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, враховуючи, що підозрюваний має постійне місце проживання, вважаю, що до останнього слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання в певний час доби, а саме, з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, є достатнім для запобіганню встановленим під час розгляду клопотання ризикам.
Частиною 6 ст.181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Слідчий суддя застосовує до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, заборонивши йому залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 , в певний час доби, а саме, з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду;
Встановити строк дії ухвали та строк дії запобіжного заходу по 23 лютого 2022 року (включно).
Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею, встановити по 23 лютого 2022 року (включно).
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Копію ухвали вручити підозрюваному та прокурору.
Ухвалу для негайного виконання надіслати в орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а саме до Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області ОСОБА_1