ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1433/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №311/848/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 17 червня 2021 року про продовження терміну дії запобіжного заходу щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Василівка Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду, окрім іншого, до 15 серпня 2021 року включно обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю. Свої вимоги мотивувала тим, що існування зазначених ризиків нічим не підтверджено. Відсутні докази неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Наміру ухилятися, переховуватись від суду ОСОБА_8 не має. Невизнання обвинуваченим вини у інкримінованому йому злочині не може бути підставою для застосування для нього найсуворішого запобіжного заходу.

Просив врахувати, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має сталі соціальні зв`язки та постійне місце реєстрації, за яким характеризується позитивно.

Обвинувачений про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про бажання та намір приймати участь в апеляційному розгляді не заявляв. Захисник та прокурор не заперечували проти апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого, а отже суд не мав перешкод для апеляційного розгляду провадження.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що в провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні передбаченого ч.4 ст.152 КК злочину.

Під час судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, задовольняючи клопотання прокурора, виходив з того, що у даній справі існують ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на малолітню потерпілу. При цьому запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогам процесуального закону.

З наданих матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, який становить підвищений ступінь суспільної небезпеки та за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі. Офіційно не працевлаштований, осіб на утриманні не має.

Зазначене дає достатні підстави для висновку, що ОСОБА_8 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КК цілком підтверджено.

З наданих матеріалів вбачається, що на теперішній час судове слідство триває, законний представник малолітньої потерпілої, свідки сторін кримінального провадження, експерти судом ще не допитані. При цьому слід звернути увагу на те, що обвинувачений проживає по сусідству з малолітньою потерпілою та її законним представником. Наведені обставини достатні для висновку, що існують підстави стверджувати про існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК
При цьому суд першої інстанції у відповідності до вимог кримінального процесуального закону перевірив можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу та вірно встановив відсутність об`єктивних даних щодо можливості їх застосування.

Відтак суд першої інстанції, врахувавши характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, за відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано застосував до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, навівши в ухвалі мотиви прийнятого ним рішення.

Даних, які б унеможливлювали тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не надано таких даних і стороною захисту.

На підставі наведеного, колегія суддів усупереч доводам апеляційної скарги захисника вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченого ОСОБА_8 перебувати на волі.

Рішення суду про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в даній справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Окрім іншого, слід зазначити, що на момент апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали обвинувачений ОСОБА_8 утримується під вартою на підставі ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 30.07.2021 року, якою останньому продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.09.2021 року включно.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 17 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 16.08.2021 Справа № 311/848/21