Справа №694/2335/21
провадження № 1-кс/694/1106/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

21.12.2021 року м. Звенигородка
Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Звенигородка клопотання слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001113 від 20.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,-

в с т а н о в и в:

Слідчий ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на 38 колод дерев породи «Дуб» довжиною 3 метра з наступними розмірами у діаметрі: 34 см; 26 см; 34 см; 35 см; 31 см; 26 см; 26 см; 32 см; 30 см; 32 см; 33 см; 37 см; 38 см; 32 см; 37 см; 38 см; 36 см; 33 см; 32 см; 32 см; 31 см; 39 см; 32 см; 35 см; 26 см; 28 см; 30 см; 38 см; 39 см; 28 см; 31 см; 30 см; 32 см; 40 см; 38 см; 30 см; 33 см; 35 см., які було вилучено в ході проведення обшуку від 03.12.2021 та які на праві приватної власності належать товариству з обмеженою відповідальністю «ВАРТА-Н».
Визначити місце зберігання 38 колод дерев породи «Дуб» довжиною 3 метра з наступними розмірами у діаметрі: 34 см; 26 см; 34 см; 35 см; 31 см; 26 см; 26 см; 32 см; 30 см; 32 см; 33 см; 37 см; 38 см; 32 см; 37 см; 38 см; 36 см; 33 см; 32 см; 32 см; 31 см; 39 см; 32 см; 35 см; 26 см; 28 см; 30 см; 38 см; 39 см; 28 см; 31 см; 30 см; 32 см; 40 см; 38 см; 30 см; 33 см; 35 см., на території ДП «Звенигородське лісове господарство».
В обґрунтування клопотання посилається на те, що слідчим відділом Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001113, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що 01.11.2021 до слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції надійшов рапорт дільничного офіцера поліції СП ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , про те, що в ході виконання роботи на адміністративній дільниці ним було отримано інформацію від місцевих жителів про те, що деревина породи «Дуб», самовільна порубка якої виявлена 19.10.2021 у лісопосадці між с. Зеленьків та с. Майданецьке Звенигородського району Черкаської області була вивезена невідомим особами до м. Звенигородка Черкаської області та на даний час зберігається на території на якій здійснюють лісозаготівлю та торгівлю деревиною, за адресою: АДРЕСА_1 .
03.12.2021 в період часу із 12 год 12 хв. до 16 год. 21 хв., на підставі ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.11.2021, старшим слідчим СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 було проведено обшук - території комплексу нежитлових споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено 38 колод дерев породи «Дуб» довжиною 3 метра з наступними розмірами у діаметрі: 34 см; 26 см; 34 см; 35 см; 31 см; 26 см; 26 см; 32 см; 30 см; 32 см; 33 см; 37 см; 38 см; 32 см; 37 см; 38 см; 36 см; 33 см; 32 см; 32 см; 31 см; 39 см; 32 см; 35 см; 26 см; 28 см; 30 см; 38 см; 39 см; 28 см; 31 см; 30 см; 32 см; 40 см; 38 см; 30 см; 33 см; 35 см. Вилучені колоди було поміщено для зберігання до ДП «Звенигородське лісове господарство».
Згідно товарно транспортних накладних та договору №01/10/21 встановлено, що вищезазначені 38 колод дерев породи «Дуб» на праві приватної власності належать товариству з обмеженою відповідальністю «ВАРТА-Н».
Відповідно до ст. 98 КПК України тимчасово вилучене майно, а саме 38 колод дерев породи «Дуб» довжиною 3 метра з наступними розмірами у діаметрі: 34 см; 26 см; 34 см; 35 см; 31 см; 26 см; 26 см; 32 см; 30 см; 32 см; 33 см; 37 см; 38 см; 32 см; 37 см; 38 см; 36 см; 33 см; 32 см; 32 см; 31 см; 39 см; 32 см; 35 см; 26 см; 28 см; 30 см; 38 см; 39 см; 28 см; 31 см; 30 см; 32 см; 40 см; 38 см; 30 см; 33 см; 35 см. є речовими доказами у кримінальному провадженні та є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, та

можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час вчинення кримінального правопорушення, в тому числі предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, набутий кримінально протиправним шляхом, та можуть бути використані як доказ.
Враховуючи той факт, що вилучені речі: перераховані 38 колод дерев породи «дуб», являються тимчасово вилученим майном, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час вчинення кримінального правопорушення, у встановленому порядку визнані речовими доказами у провадженні, тому згідно ст. 170 КПК України на них повинен бути накладений арешт.
Слідчий СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.

ОСОБА_3 в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, пояснивши, що ним придбано вказану деревину на законних підставах, в підтвердження чого наддав відповідні товаро-транспортні накладні, відповідно до яких лісоматеріали круглі (дуб) загальним об`ємом за накладними близько 36м.куб булла відпущена ТОВ «Варта-Н» та накладну передачі у переробку №002 від 23.11.2021, відповідно до якої замовник ТОВ «Варта-Н» передало ПОГ «ЛАМВИР» ЗРГООІ «Успіх» на переробку пиловник дуб за переліком діаметрів.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного.

Судом встановлено, що СВ Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001113 від 20.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду від 04.11.2021 року слідчому надано дозвіл на проведення обшуку земельної ділянки, площею 1.4015 га, кадастровий номер: :01:003:0311, реєстраційний номер: 212, що на праві комунальної власності належить Звенигородській міській раді Черкаської області, , за адресою: вулиця Щедріна, буд. 24, м. Звенигородка Звенигородського району Черкаської області, яка знаходиться в оренді ОСОБА_8 , відповідно до договору оренди землі №09 від 16.02.2009, з метою відшукання майна, а саме 15 колод дерев породи «Дуб» сироростучий діаметрами: 56х51 см, 66х57 см, 51х50, 60х56 см, 54х52 см, 55х60 см, 65х51 см, 50х50 см, 38х43 см, 67х69 см, 62х62 см, 50х55 см, 73х70 см, 59х41 см, 63х47 см, які були незаконно зрізані у лісопасадці, яка розташована між с.Зеленьків та с.Майданецьке Звенигородського району Черкаської області.
03.12.2021 року на підставі ухвали слідчого судді слідчим було проведено обшук території комплексу нежитлових споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено 38 колод дерев породи «Дуб», що підтверджується протоколом обшуку.
06.12.2021 року постановою слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001113 - вилучені 38 колод дерев породи «Дуб» визнано речовими доказами та визначено їх місце зберігання на території ДП Звенигородське лісове господарство.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).
Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України підставою для тимчасового вилучення майна стало те, що усі перераховані вище речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та постановою слідчого визнані речовим доказом та приєднані до кримінального провадження.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що

воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У порушення норм ст. ст. 170, 171 КПК України в клопотанні слідчим не зазначено мети накладення арешту на вказану деревину, не викладено відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 171 КПК України, законодавець зобов`язує сторону, яка звертається до суду з клопотанням про арешт майна, зазначити наступне: підстави і мету такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до положень ст. 170 та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майна; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України.
Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Проте, вказаних вимог закону слідчим при зверненні із вказаним клопотанням не дотримано.
У вказаному клопотанні відсутнє мотивування за якими критеріями ст. 98 КПК України майно підпадає під ознаки речових доказів, таке мотивування відсутнє і у постанові про визнання речовими доказами, що позбавляє суд можливості провести аналіз та зробити висновки про наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою, визначеною п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. Сам факт формального набуття згідно постанови слідчого процесуального статусу речового доказу, яким є майно, не свідчить про його відповідність визначеним ст.98 КПК критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для арешту цього майна.

З наявних матеріалів не убачається, що без накладення вищевказаного арешту неможливо досягти дієвості провадження.
В самому клопотанні не зазначено, яке доказове значення має майно, на яке ініціюється накладення арешту, а містяться лише загальні посилання на положення закону.
Також інформації про вчинення будь-якою особою будь-яких дій по відношенню до вказаного майна, пов`язаних з його приховуванням, втратою, пошкодженням чи псуванням матеріали клопотання не містять.
Слідчим не доведено, що вказане майно могло бути отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки слідчому судді були надані відповідні докази правомірного володіння особою вказаним майном, а саме товаро-транспортні накладні та акт передачі на переробку.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
До того ж, слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Правом на доведення обґрунтованості поданого клопотання слідчий не скористався, оскільки в судове засідання не з`явився, що також свідчить у свою чергу про не підтримання клопотання його заявником.
Виходячи з вищевикладеного, правових підстав для задоволення клопотання немає.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Виходячи з вищевикладеного, правових підстав для задоволення клопотання немає.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001113 від 20.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, відмовити.
Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 21.12.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1