Єдиний унікальний номер № 357/1692/18
Провадження № 1-в/0285/125/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2021 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді……….….... ОСОБА_1 ,
секретаря…………………….. ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу

за поданням Новоград-Волинського міськрайонного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області

про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням стоку давності виконання вироку, -
ВСТАНОВИВ:
Начальник Центру пробації звернувся до суду із поданням про звільнення ОСОБА_3 , засудженого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2018 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Подання обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_3 з 19.11.2018 був призваний на строкову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 та в подальшому його відправлено до військової частини НОМЕР_1 , де 14.02.2019 він був прийнятий на військову службу за контрактом.

У зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, не встановлення ухилення від відбування покарання засудженим або вчинення ним нового злочину, просить звільнити його від відбування покарання на підставі ст.80 КК України, ст.152 КВК України.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.4 ст.107 КПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, розгляд справи проведено в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися.
Підставою застосування давності виконання обвинувального вироку є поглинаюча сила часу, протягом якого призначене покарання не було виконано, що зумовлює, як правило, втрату або істотне зменшення суспільної небезпеки засудженого та недоцільність виконання призначеного покарання.
Давність обвинувального вироку - це перебіг визначеного законом часу з моменту набрання обвинувальним вироком законної сили і приведенням його до виконання, протягом якого покарання не було застосовано до засудженого і вирок залишився невиконаним.
Давність виконання обвинувального вироку застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення передбачених ч.1 ст.80 КК строків давності; 2) неухилення засудженого від відбування покарання (відсутній перебіг давності); 3) невчинення засудженим до закінчення передбачених законом строків давності нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (відсутнє переривання давності).
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Зазначене свідчить, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано, окрім іншого, протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (п.1 ч.1 ст.80 КК України).
Для органів і установ виконання покарань закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення засудженого від відбування покарання (ст.152 КВК України).
Початком виконання покарання вважається день набрання обвинувальним вироком чинності, а кінцевим - день закінчення його виконання. Тривалість часу давності обвинувального вироку залежить, з одного боку, від виду призначеного судом покарання, а з другого - від ступеня тяжкості вчиненого злочину і тривалості строку засудження до такого виду покарання, як позбавлення волі.
ОСОБА_3 засуджено вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2018 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 12.10.2018.
Згідно довідки об`єднаного міського військового комісаріату №2/547/1 від 14.03.2019, ОСОБА_3 з листопада 2018 року призваний на військову службу.
За приписами частини 3 статті 56 КК України громадські роботи не призначаються військовослужбовцям строкової служби.
З дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки. В матеріалах особової справи ОСОБА_3 відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання або притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення іншого злочину протягом двох років з дня набрання чинності обвинувальним вироком, відтак підстави вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався, відсутні.
Враховуючи вище викладене, а також те, що будь-яких заперечень не надійшло, суд приходить до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки закінчились строки давності виконання обвинувального вироку, засуджений не ухилявся від призначеного судом покарання та не вчинив нового злочину.

Керуючись ч.1 ст.78 КК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2018 за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт у зв`язку із закінченням стоку давності виконання вироку.
На ухвалу може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1