Справа № 159/5926/21
Провадження № 1-кс/159/2164/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2021 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за скаргою

ОСОБА_3 на постанову дізнавача відділу дізнання Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 від 31.08.21 р. про закриття кримінального провадження № 120 210 355 500 005 89, що внесене до ЄРДР 17.07.21 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

в с т а н о в и в:

Заявниця 12.10.21 р. звернулась до суду із вище вказаною скаргою, просить скасувати оскаржувану постанову дізнавача. В обґрунтування скарги зазначила, що оскаржуваною постановою закрите вказане вище кримінальне провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Копію оскаржуваної постанови вона отримала 07.10.21 р.. Вважає оскаржувану постанову незаконною. Так дізнавач не допитав усіх свідків події, зазначених нею у повідомленні у поліцію; не провів її додаткового допиту з огляду на наданий свідком ОСОБА_5 відеозапис; не продемонстрував вказане вище відео, не надав можливості надати всі докази на спростування його висновків. Покликаючись на ч. 1 ст. 126 КК України, зазначає, що висновок дізнавача про незавдання їй ОСОБА_6 болю, є суб`єктивним. 06.07.21 р. вона звернулась із власною письмовою заявою до поліції, вказавши на ОСОБА_6 як такого, який вчинив щодо неї злочин самоправство та навмисне завдання ударів, побоїв; вказала конкретні обставини скоєння злочину, про заподіяння їй шкоди. Однак на її неодноразові усні звернення 13.07.21 р. отримала усне повідомлення про невнесення відомостей за її повідомленням у ЄРДР. За ухвалою слідчого судді від 15.07.21 р. відомості у ЄРДР внесено було. Однак дізнавач упереджено, виявивши бездіяльність, виніс оскаржувану постанову. Просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні 25.10.21 р. заявниця скаргу підтримала та пояснила, що у ату отримання копії оскаржуваної постанови вона ставила підпис на такій же постанові. У подальшому подала заяву про розгляд скарги у її відсутності, зазначивши, що скаргу підтримує та просить скаргу задовольнити.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, що надане у розпорядження слідчого судді частково у не пронумерованому, прошитому, не скріпленому вигляді, дослідивши аудіовідеозапис із носія цифрової інформації диска як речового доказу у справі, що наданий у розпорядження слідчого судді 25.10.21 р., приходжу до висновку, що скарга підставна та підлягає до задоволення.

Так 31.08.21 р. дізнавачем відділу дізнання Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 31.08.21 р. було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 120 210 355 500 005 89, що внесене до ЄРДР 17.07.21 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Дані про дату надіслання та отримання заявницею копії оскаржуваної постанови у справі та у матеріалах кримінального провадження відсутні; а на наданій заявницею судді копії міститься дата, проставлена дізнавачем, без зазначення дій, вчиненої у цю дату, 07.10.21 р..

Тому вважаю, що заявниця не пропустила строку на звернення зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження.

Відповідно з витягів з ЄРДР від 17.07.21 р., 19.07.21 р.,у ЄРДР 17.07.21 р. було внесено відомості про те, що щодо ОСОБА_3 заявила про вчинення щодо неї фізичного насильства.

Відповідно до тексту заяви потерпілої у поліцію від 06.07.21 р., вона повідомляла, що о 17 год. 04.07.21 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час демонтажу її огорожі поводили себе агресивно та застосовували фізичне насилля, їй спричинено фізичний біль. Просила притягнути винуватих осіб до відповідальності.

Дізнавачем 29.07.21 р. було допитано як свідка ОСОБА_8 , який показав, що коли він 04.07.21 р. був присутнім на території домоволодіння брата потерпілої - ОСОБА_9 , то бачив і знімав на відео на свій телефон, як в ході конфлікту ОСОБА_6 , підкопавши стовпчик, взявшись за нього двома руками, почав вихитувати його, а в цей час потерпіла трималась за цей стовпчик і не відпускала його.

Дізнавачем 29.07.21 р. було відібрано пояснення у ОСОБА_6 , який пояснив, що коли він 04.07.21 р. підкопавши стовпчик паркана, взявшись за нього двома руками, почав вихитувати його, в цей час потерпіла взялась за цей стовпчик руками і не відпускала його, хоча мала змогу відійти у бік. Завдавати болю потерпілій він наміру не мав.

За даними протоколу добровільної видачі від 09.08.21 р., ОСОБА_5 було добровільно видано один відеозапис, зафіксований відеокамерою мобільного телефону о 19 год. 04.07.21 р., на якому зафіксовано інцидент за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Будучи допитаною 18.08.21 р. в якості потерпілої, ОСОБА_3 , зокрема, показала, що о 17 год. 04.07.21 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпочали знищувати її паркан. ОСОБА_6 почав вихитувати стовпчик, за який вона трималась руками, тим самим шарпаючи її та завдаючи їй фізичного болю. ОСОБА_6 вирвав у неї садовий шланг та під час перетягування шланга їй було завдано фізичного болю. При цьому були присутніми і інші особи очевидці.

За даними протоколу огляду речей від 25.08.21 р., було оглянуто носій цифрової інформації диск із двома відеофайлами двох відеозаписів, що були зняті о 19 год. 04.07.21 р. на камеру мобільного телефону ОСОБА_5 .. На відео потерпіла зображена біля паркана. На 03 хв. 37 сек. відео ОСОБА_10 починає розхитувати стовпчика, за якого тримається потерпіла. З відео видно, що у місці конфлікту були присутні, крім потерпілої та ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ще кілька осіб.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, дізнавач зазначив, що встановлено, що ОСОБА_5 як свідком 09.08.21 р. було надано відеозапис із фіксацією подій , що мають стосунок до кримінального провадження. Із такого відео встановлено, що при розхитуванні паркана ОСОБА_6 , потерпіла ? за стовбець паркана, маючи змогу відійти від паркана. Після цього ОСОБА_6 не було здійснено жодних фізичних впливів на потерпілу, про які вона показує. Сам ОСОБА_6 заперечив умисел у завданні шкоди потерпілій. Так як наявності суб`єктивної сторони кримінального проступку не встановлено, як і об`єкту правопорушення, а саме: завдання ударів, побоїв чи ін. дій, що завдали фізичного болю і не спричинили, при цьому, тілесних ушкоджень, то склад кримінального проступку відсутній.

Однак аналізуючи доводи скарги у сукупності з матеріалами справи та кримінального провадження. обґрунтування оскаржуваної постанови, вважаю, що її слід скасувати з врахуванням наведеного вище.

Заявниця вказує на необґрунтованість оскаржуваної постанови, що знайшло своє ствердження в суді.

Так ч. 1 ст. 126 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. Об`єктивна сторона такого кримінального правопорушення характеризується завданням удару, побоїв, або вчиненням інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. Удар це одноразовий вплив тупим предметом на тіло людини, що заподіяв фізичний біль. Побої це неодноразове завдання потерпілому численних ударів. Інші насильницькі дії це фізичний вплив на людину (крім ударів та побоїв), що спричинив болісні відчуття (стискання частин тіла, виривання волосся тощо). Це кримінальне правопорушення не спричиняє анатомічної цілісності тканин або нормального функціонування тканин чи органів тіла людини, але обов`язково викликає фізичний біль. Суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення характеризується умисною виною.
Дізнавач потерпілу допитав і остання вказувала на два моменти конфлікту, під час яких, як вона стверджувала, з боку ОСОБА_6 на неї було здійснено протиправний фізичний вплив: при вихитуванні стовпчика паркана та при вириванні шланга.

Однак дізнавач у оскаржуваній постанові жодним чином не висвітлив повідомлений потерпілої епізод про завдання їй фізичного болю при вириванні з рук шланга.
Інші доводи скарги є такими, що не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Дізнавач у оскаржуваній постанові зазначив, що ОСОБА_5 як свідок 09.08.21 р. надала дізнанню відеозапис із свого мобільного телефону.

Однак у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про такий процесуальний статус ОСОБА_5 ..
Як слідує із оскаржуваної постанови, дізнавач у ній проаналізував наданий ОСОБА_5 відеозапис, показання потерпілої, пояснення ОСОБА_6 , однак, не проаналізував показання свідка ОСОБА_8 , не зазначив, що саме потерпіла - за стовпець: заховалась, зачепилась, трималась чи щоьс інше; та безпідставно зробив висновок про те, що об`єкту правопорушення не було, так як для розслідуваного кримінального правопорушення обов`язковим об`єктом є здоров`я особи.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення дізнавача про закриття кримінального провадженні - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення дізнавача, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення дізнавача оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 284 КПК України дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Слід зауважити також, що серед матеріалів кримінального провадження немає даних про виконання дізнавачем вимог ч. 3 ст. 284 КПК України.

Оскільки рішення слідчого про закриття кримінального провадження прийнято без врахуванням вказаних вище обставин, воно не може бути визнано належно обґрунтованим, тому скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Постанову дізнавача відділу дізнання Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 від 31.08.21 р. про закриття кримінального провадження № 120 210 355 500 005 89, що внесене до ЄРДР 17.07.21 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, скасувати.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 26.10.21 р..