Провадження № 11-кп/4820/588/21
Справа № 683/2999/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді - доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілих ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000239 від 11.06.2020 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Старокостянтинівського районного суду від 14 червня 2021 року,-

в с т а н о в и л а :
Вироком Старокостянтинівського районного суду від 14 червня 2021 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів Хмельницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працюючого, інваліда ІІІ групи, учасника бойових дій, раніше не судимого, -
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому основне покарання у виді арешту на строк два місяці та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Строк основного покарання у виді арешту ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь КНП «Старокостянтинівська ЦРЛ» витрати на лікування потерпілих в розмірі 15500 грн.
Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» м. Київ на користь потерпілого ОСОБА_7 1207,40 грн. матеріальної шкоди та 76,73 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» м. Київ на користь потерпілої ОСОБА_11 296,11 грн. матеріальної шкоди та 25,28 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 45000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_11 45000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати на залучення експерта в розмірі 1634 грн. 50 коп.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області 12 червня 2020 року на речові докази
Речові докази: автомобіль марки «CITROEN» моделі «XSARA PICASSO» державний номерний знак « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 19 вересня 2019 року на автомобіль марки «CITROEN» моделі «XSARA PICASSO» державний номерний знак « НОМЕР_1 », посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 05 червня 2020 року постановлено повернути власникам.
За вироком суду, ОСОБА_10 11 червня 2020 року біля 11 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «CITROEN» моделі «XSARA PICASSO» державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_12 та в салоні якого на задньому ряді пасажирських сидінь перебували ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , рухаючись по автодорозі «О23-1408» сполученням «с. Мацевичі с. Писарівка Старокостянтинівського району Хмельницької області», на відстані 2 км. від автодороги Т-06-12 «м. Новоград-Волинський м. Полонне м. Старокостянтинів» в напрямку до с. Великі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області, зі швидкістю не менше 100 км/год., не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачати, в порушення вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. п. в) п. 2.3 на автомобілях, обладнаних засобами пасової безпеки (підголовники, ремені безпеки) користуватись ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки; п. 12.1 відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. п. г) п. 12.6 відповідно якого поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух зі швидкістю на автомобільній дорозі, з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год., наближаючись до крутого повороту, не вжив заходів для повороту праворуч, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не зменшив швидкість для безпечного проїзду вказаного відрізку дороги, в результаті чого не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху, з подальшим його з`їздом в кювет за лівим узбіччям відносно напрямку свого руху та пошкодження правої частини автомобіля в дерева.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шиловидного виростка лівої променевої кістки без зміщення, перелому верхньощелепної кістки з порушенням цілісності передньої стінки правої гайморової пазухи та нижньої стінки правої очниці, синюшності та набряків м`яких тканин правої виличної дуги та очниці, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я та пасажир ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Таким чином своїми ненавмисними діями ОСОБА_10 порушив наступні пункти Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, зокрема:
п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. п. 2.3. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі;
п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п. п. 12.6 Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47 дозволяється рух із швидкістю:
г) іншим транспортним засобом: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 не більше 130 км/год.
Порушення водієм ОСОБА_10 вимог п. 1.5, п. п. в) п. 2.3, п. 12.1, п. п. г) п. 12.6 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, а саме, спричинення потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 не оспорюючи висновок суду про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення просить вирок в частині призначеного покарання змінити, призначити покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік.
При цьому вказує, що судом не враховано, що він після вчинення ДТП надавав медичну допомогу потерпілим та викликав швидку допомогу.
Посилається і на те, що намагався при першій можливості частково відшкодувати завдані збитки, однак з врахуванням свого майнового стану та стану фізичного здоров`я не має фізичної можливості відшкодувати шкоду потерпілим, в судовому засіданні потерпілі підтвердили, що не взяли від нього коштів, вказавши, що має сплатити всю суму повністю.
Звертає увагу, що відомості, які характеризують його як особу обвинуваченого доводять. що він характеризується позитивно, є учасником бойових дій, не працевлаштований, оскільки являється особою з інвалідністю ІІІ групи, на даний час проходить лікування з метою встановлення ІІ групи інвалідності, а тому призначення покарання у вигляді арешту може негативно вплинути на стан його здоров`я.
На думку апелянта судом не прийнято до уваги характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, а також і те, що за станом здоров`я змушений постійно проходити стаціонарне лікування.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 на підтримання доводів апеляційної скарги, потерпілих та їх представника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і не оскаржується будь ким із учасників судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, є вірною.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_10 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_10 , ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та обставин, що пом`якшують покарання, а також положення ч.2 ст.50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд першої інстанції врахував особу останнього, який раніше не судимий, є людиною похилого віку, являється інвалідом ІІІ групи, учасником бойових дій, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.

Призначаючи ОСОБА_10 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно врахував суспільну небезпечність вчиненого злочину у сфері безпеки руху, стан здоров`я обвинуваченого, відсутність водійського досвіду, так як посвідчення водія обвинувачений отримав за шість днів до вчинення аварії, а також грубе порушення ОСОБА_10 Правил дорожнього руху в частині забезпечення безпеки руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та наслідків спричинення потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що свідчить про суспільну небезпечність ОСОБА_10 , як учасника дорожнього руху, який керує транспортним засобом джерелом підвищеної небезпеки, та у випадку не позбавлення його права керування транспортними засобами може призвести до невідворотних наслідків.

Не можуть бути задоволеними доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про необхідність пом`якшення йому покарання, оскільки суд за наявності обставин, що пом`якшують покарання, призначив його у виді арешту в наближених до мінімальних розмірів санкції частин статті, за якою той обвинувачується, підстав для ще більшого пом`якшення, про що зазначає в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не знаходить.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_10 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з урахуванням санкції кримінального закону, за яким кваліфіковані його злочинні дії, та вимог ст. 65 КК України.

Підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Старокостянтинівського районного суду від 14 червня 2021 року відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді