Справа № 639/1373/21
Провадження №1-кп/639/279/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2020 за №0000664, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чугуїв Харківської області, громадянки України, пенсіонерки, не заміжньої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Пересічне Дергачівського району Харківської області, громадянки України, яка офіційно не працює, не заміжня, раніше не судима, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В підготовчого судовому засіданні від представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про арешт майна обвинуваченої ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що факт спричинення матеріальної і моральної шкоди ОСОБА_4 діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні, а саме: висновком судово-медичних експертиз №09-1666/2020 від 18.05.2020 і 09-3185/2020 від 16.10.2020 про наявність у потерпілої численних легких тілесних ушкоджень, показаннями свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , представленими ними відео зйомки дій обвинувачених, показаннями потерпілої ОСОБА_4 і її цивільним позовом.

Крім того згідно інформації, що міститься у листі №3720/0411/21 від 07.05.2021, що наданий директором комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, обвинувачена ОСОБА_6 має право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 18.11.1996 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, реєстр. №6-96-76622.

На підставі викладеного представник потерпілої просив накласти арешт на нерухоме майно, що належить обвинуваченій ОСОБА_6 , а саме квартиру АДРЕСА_3 .

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання про накладення арешту.

Обвинувачені та їх захисники вважали клопотання не обґрунтованим та просили відмовити у його задоволенні.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник клопотання підтримали та просили задовольнити.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, завдану діяннями обвинуваченого.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст.170КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом чинного законодавства, зокрема ч. 6 ст.170КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 1 ст. 171КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно суд виходить з того, що представником потерпілої до клопотання не надано відповідних доказів на підтвердження завданої шкоди.

Крім того, представником потерпілої у поданій заяві не зазначено жодних доказів та не надано їх до суду, які б підтверджували, що ОСОБА_12 в майбутньому може ухилятись від виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Згідно з вимогами ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, у тому числі правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п 3, 4 ч.2 статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу ); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За встановлених обставин, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні клопотання, оскільки представником потерпілої не надано необхідних доказів, які б підтверджували розмір шкоди, завданої потерпілій кримінальним правопорушенням та співрозмірність обмеження права власності у зв`язку з цим.

Керуючись ст. 170-174, 369, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про накладення арешту на майно обвинуваченої ОСОБА_12 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд. м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 08.11.2021.

Суддя ОСОБА_1