Провадження № 11-кп/811/1516/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши в режимі відеоконференції у кримінальному проваджені про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15 - п.п. 1,5 ч.2 ст.115 КК України, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника потерпілих ОСОБА_12 ,
апеляційні скарги прокурора ОСОБА_8 та потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_12 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 липня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:
вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15 - п.п. 1,5 ч.2 ст.115 КК України та виправдано за недоведеністю, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - скасовано, звільнено його негайно з-під варти в залі суду.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 15.06.2017 року (№308/1736/17), на майно: мобільний телефон "Nokia х2, аркуш блокноту із записами, чоловічі штани чорного кольору, чоловічий светр-гольф чорного кольору, чоловічу балонову куртку чорного кольору - скасовано.
Цивільний позов ОСОБА_10 - залишено без розгляду. Процесуальні витрати по справі віднесено за рахунок держави. Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він у невстановленому досудовим розслідуванням місці та в невстановлений час, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, придбав від невстановленої досудовим розслідуванням особи одноразовий протитанковий гранатомет РПГ-22 «Нетто» із реактивним кумулятивним пострілом (боєприпасом) та в подальшому умисно, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, зберігав та носив вказаний гранатомет з боєприпасом при собі до 21 год. 19 хв. 27.01.2017, доки не використав його за призначенням, здійснивши постріл в будинок АДРЕСА_2 , в якому знаходився ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , після чого залишив пусковий пристрій РПГ-22 «Нетто» та з місця події зник.
Згідно висновку експерта №12/12 від 03.04.2017, в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , стався вибух реактивного кумулятивного пострілу з одноразового протитанкового гранатомета РПГ-22 «Нетто». Реактивний кумулятивний постріл (боєприпас) був приведений в дію реактивним протитанковим гранатометом РПГ-22 «Нетто», який відноситься до категорії боєприпасів. Одноразовий реактивний протитанковий гранатомет РПГ-22 «Нетто» виготовлений промисловим способом в СРСР у 1988 році. Реактивний кумулятивний постріл до РПГ-22 «Нетто» споряджається бризантними (окфол) та метальними вибуховими речовинами (піроксиліновий порох 7/ГТР В/А). Предмет, вилучений поблизу будинку за адресою: м. Ужгород, вул. Кошицька, 31, є пусковим пристроєм від реактивного протитанкового гранатомета РГТГ-22 «Нетто», який призначений для направлення та запуску реактивного кумулятивного пострілу. Пусковий пристрій виготовлений заводським (промисловим) способом. Металева частина, яка була вилучена в будинку за адресою АДРЕСА_2 є частиною корпусу стартового двигуна від пострілу протитанкового гранатомета РПГ-22 «Нетто», приведеного в дію. Реактивний кумулятивний постріл виготовлявся заводським (промисловим) способом. Металеві частини (осколкові елементи) від пострілу, які були вилучені в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ймовірно були пострілом приведеного в дію з пускового пристрою гранатомета РПГ-22 «Нетто», який було вилучено поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, - носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він, будучи обізнаним про роботу ТзОВ «Едельвейс» та ПСП «Дари Закарпаття», які розташовані в с.Соломоново Ужгородського району, де раніше періодично працював, та, перебуваючи в конфліктних відносинах із ОСОБА_14 , чоловіком попередньої власниці вказаних підприємств ОСОБА_15 , був залучений для надання консультацій та допомоги у діяльності підприємств новому власнику ОСОБА_16 . ОСОБА_7 був також обізнаним і про те, що ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у зв`язку із постійним проживанням за межами України залучили для допомоги і консультацій знайомого ОСОБА_10 .
ОСОБА_10 консультував ОСОБА_15 та ОСОБА_14 з приводу юридичних підстав втрати права власності на ТзОВ «Едельвейс» та ПСП «Дари Закарпаття», а також порядку захисту їхніх прав у правоохоронних органах. Внаслідок послідовної позиції потерпілих та належного юридичного супроводу кримінального провадження за фактом зміни власників ТзОВ «Едельвейс» та ПСП «Дари Закарпаття», вдалося запобігти подальшому розпорядженню ТзОВ «Едельвейс» та ПСП «Дари Закарпаття», а тому у ОСОБА_7 виник умисел на вчинення вбивства ОСОБА_10 та його сім`ї з метою помсти та усунення перешкод для розпорядження підприємствами.
З цією метою ОСОБА_7 при невстановлених слідством обставинах придбав одноразовий протитанковий гранатомет РПГ-22 «Нетто» із реактивним кумулятивним пострілом (боєприпасом).
Таким чином, 27.01.2017 о 21:19 год. ОСОБА_7 , знаходячись на АДРЕСА_2 , в якому проживають ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , попередньо переконавшись в тому, що в будинку включене світло та знаходяться його мешканці ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою заподіяння смерті двом особам, які перебувають в будинку, усвідомлюючи, що застосовує спосіб вчинення злочину, небезпечний для життя й інших осіб та небезпека для життя інших осіб, з огляду на місце в житловому кварталі, вечірній час та знаряддя злочину є реальною, привів у готовність для стрільби одноразовий протитанковий гранатомет РПГ-22 «Нетто», споряджений реактивним кумулятивним пострілом (боєприпасом) та здійснив з нього один прицільний постріл в освітлене вікно другого поверху будинку АДРЕСА_2 . Внаслідок вибуху реактивного кумулятивного пострілу (боєприпасу) в будинку утворилася пожежа, повалилася частина стелі, а ОСОБА_10 отримав термічні опіки обидвох рук та шкірного покрову голови, однак ОСОБА_7 свій умисел на позбавлення життя потерпілих до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки внаслідок пострілу він не поцілив у вікно, снаряд влучив вище вікна другого поверху у горище, а мешканці вказаного будинку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 одразу після пострілу вибігли на подвір`я і їм була надана допомога.
Згідно висновку експерта №534 від 28.07.2017, при судово-медичній експертизі потерпілого ОСОБА_10 , а також згідно даних медичної документації, яка заповнена на його ім`я у нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків полум`ям обох кистей І ст. L 4, потиличної та тім`яної ділянок голови. Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії полум`ям з захватом вищевказаних ділянок шкіри і по своєму характеру потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці, згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я і вкладаються в час і місце пригоди, яка мала місце 27.01.2017 року.
У результаті вчиненого кримінального правопорушення, згідно висновку експерта №9704 від 28.08.2017, технічний стан будинку за адресою АДРЕСА_2 , віднесений до категорії - «З» не придатний до нормальної експлуатації. Вартість пошкоджень (матеріальних збитків) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , які виникли в результаті пожежі (вибуху) становить 1 386 587 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, - у закінченому замаху на вбивство двох осіб, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб.
На даний вирок прокурор ОСОБА_8 та потерпілі: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , представник потерпілих ОСОБА_12 подали апеляційні скарги.
22.06.2021 року прокурор ОСОБА_8 подав зміни до апеляційної скарги.
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Зазначає, що судом у вироку констатовано, що дослідивши безпосередньо у судовому засіданні надані учасниками кримінального провадження докази, проаналізувавши їх у сукупності, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15 - п.п. 1,5 ч.2 ст. 115 КК України були вчинені ОСОБА_17 .
Вважає, що в основу виправдувального вироку суд поставив твердження про недостовірність висновку експерта ОСОБА_18 №34 від 17.02.2017 року. Однак прокурор вважає, що дане твердження є хибним, оскільки запахові сліди з металевої заглушки та частини спускового гачка з тубуса РПГ 22, виявленого та вилученого в ході огляду місця події 27.01.2017 були належним чином вилучені криміналістом, упаковані в спеціальні пакети експертної служби передані до експертної установи м. Вінниця без порушення цілісності упаковки. Зазначений доказ вважає належним та допустимим та підтверджує контактування ОСОБА_7 із спусковим гачком та металевою заглушкою РПГ-22. Також зазначає, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 дав показання, хоча така особа в суді не допитувалась.
23.06.2021 року від потерпілих та їх представника надійшли зміни до апеляційної скарги, в якій потерпілі просять вирок Мукачівського міськрайонного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційних вимог наводять ті самі доводи, що і прокурор, доповнюючи такі наступним. Суд при постановленні виправдувального вироку послався на загальні фрази без зазначення, яких саме елементів інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України не зазначено прокурором в чому відсутня конкретизація. У порушення кримінального процесуального законодавства суд відмовив у наданні додаткових доказів свідка ОСОБА_19 у зв`язку із вадами здоров`я, а на клопотання сторони обвинувачення про надання письмового пояснення останнім судом відмовлено у задоволенні такого. Вважають покази свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , щодо перебування обвинуваченого у вечері 27.01.2017 року за місцем свого проживання слід оцінювати критично та до уваги не приймати, оскільки ОСОБА_22 є дружиною обвинуваченого, а ОСОБА_20 та ОСОБА_21 перебувають у дружнійх стосунках з подружжям ОСОБА_23 , а тому є зацікавленими в уникненні від відповідальності ОСОБА_24 за вчинення кримінальних правопорушень.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 березня 2018 року цивільний позов ОСОБА_10 в частині відшкодування моральної шкоди було залишено без руху у зв`язку з не сплатою судового збору, чим було грубо порушено право потерпілого на повноту відшкодування шкоди, завданої злочинними діями ОСОБА_7 .
Також суд помилково призначив розгляд справи судом присяжних. Згідно з ч.3 ст.31 КПК України, кримінальне провадження щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі за клопотанням обвинуваченого розглядається судом присяжних. ОСОБА_7 звинувачується у вчиненні ним злочину за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст.15 - п.п. 1, 5 ч. 2 ст 115 КК України, тобто замах на вчинення злочину. У відповідності до ч.4 ст.68 КК України, довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку потерпілих та їхнього представника, які підтримали свою апеляційну скаргу, думку захисника обвинуваченого, дослідивши та обговоривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, потерпілих, представника потерпілих підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Як визначено ст. 409 КПК України, підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
При цьому, як встановлено ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Стаття 370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 2 ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, а згідно із ч. 3 цієї ж норми закону, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Як встановлює ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції в судовому рішенні послався на покази свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 щодо перебування обвинуваченого вечером 27.01.2017 року за місцем свого проживання у день вчинення злочину. Дані свідки були присутні під час судових засідань в залі суду, як на стадії досудового розслідування, так і під час слухання справи по суті в Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області, і у зв`язку з цим прокурор та потерпілі заперечували про їх допит. Судом прийнято рішення про неможливість допиту вказаних осіб з даних підстав, однак строною захисту заявлено повторне клопотання про допит даних свідків, яке судом задоволено.
При цьому, у відповідності до ч.4 ст. 352 КПК України, кожен свідок допитується окремо. Свідки, які ще не дали показань, не мають права перебувати в залі судового засідання під час судового розгляду. Порушення правил заслуховування свідків вважається істотним порушенням кримінального процесуального закону, які вплинули на законність і обґрунтованість прийнятого рішення.
Вказані обставини ставлять під сумнів допустимість посилання суду першої інстанції в судовому рішенні на покази вказаних осіб.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про неналежну обгрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що висновок судово-одорологічної експертизи №34 від 17.02.2017 року не може бути допустимим доказом на підтвердження факту вчинення інкримінованих ОСОБА_25 кримінальних правопорушень з наступних підстав.
Згідно листа директора Вінницького науково-дослідного експертно- криміналістичного центру під час проведення старшим судовим експертом одорологічних досліджень відділу біологічних досліджень Вінницького НДЕКЦ МВС ОСОБА_26 судово-одорологічої експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 28.01.2017 за №0000224, використовувались наступні інформаційні джерела, а саме: «Криміналістичний вісник» ДНДЕКЦ МВС України КНУВС науково-практичний збірник № (11); «Методичні рекомендації вилучення, консервування і використання в розкритті злочинів запахової інформації» ДНДЕКЦ МВС України; «Методичні рекомендації. Порівняльні одорологічні дослідження» ДНДЕКЦ МВС України; «Методичні рекомендації. Діагностичні одорологічні дослідження» ДНДКЦ МВС України; «Методичний посібник. Проведення одорологічних експертиз» ДНДЕКЦ МВС України; «Методичні рекомендації. Підготовка собак-детекторів для проведення одорологічних досліджень» ДНДКЦ МВС України, які зазначені на ст. 3 висновку судово-одорологічної експертизи №34 від 17.02.2017.
Посилання захисника ОСОБА_9 на висновок науково-правової експертизи щодо доктринального тлумачення і застосування окремих норм та положень кримінальне процесуального права України, на підставі ЗУ "Про наукову і науково-технічу експертизу" Інституту держави і права ім. В.М. Корєцького НАН України №126/257-е від 12.12.2018 року про недопустимість проведення судових експертиз у кримінально провадженні без затвердженої у встановленому порядку методики та лист заступника Міністра з питань виконавчої служби ОСОБА_27 про те, що за даними Реєстру методик проведення судових експертиз методики проведення судово-одорологічної експертизи станом на 17.02.2017 року в Реєстрі відсутні, колегія суддів оцінює критично, оскільки при проведені експертизи №34 від 17.02.2017 року судовий експерт ОСОБА_18 використовував методичні рекомендації ДНДЕКЦ МВС України, що не суперечить пункту 1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року, згідно якої під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановні документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.
Відповідно до абзацу другого пункту 1.4 Інструкції, визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик) належить до компетенції експерта.
Крім того, запахові сліди з металевої заглушки та частини спускового гачка з тубуса РПГ-22, виявленого та вилученого в ході огляду місця події 27.01.2017, були належним чином вилучені криміналістом, упаковані в спеціальні пакети експертної служби та передані до експертної установи м. Вінниця без порушення цілісності упаковки, що не може беззаперечно свідчити про недостовірність висновку експерта ОСОБА_18 №34 від 17.02.2017.
Висновок експерта повинен ґрунтуватися на відомостях, які він сприймає безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані на дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність згідно ч.3 ст.101 КПК України.
Відтак, на думку суду апеляційної інстанції, суд формально зазначив, що висновок судово-одорологічної експертизи №34 від 17.02.2017 не може бути допустимим доказом на підтвердження факту вчинення інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, без належного його дослідження.
При цьому, суд належним чином не дослідив лист Міністерства юстиції України від 29.10.2018, не надав йому належної правової оцінки.

Так, в основу вироку по виправданню ОСОБА_28 судом взято до уваги висновок науково-правової експертизи щодо доктринального тлумачення і застосування окремих норм та положень кримінального процесуального права України, на підставі ЗУ "Про наукову і науково- технічну експертизу" Інституту держави і права ім. В.М. Корєцького НАН України №126/257-е від 12.12.2018 року, наданий захисником ОСОБА_9 .
Такими діями судом проігноровано частину першу статті 242 КПК України про пряму заборону щодо проведення експертизи для з`ясування питань права. Також, судом проігноровано вимоги ч.1 ст.7 Закону України «Про судову експертизу» щодо заборони проводити судово-експертну діяльність державним закладам вищої освіти.
Крім того, у рішенні суду зазначено, що у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 дав показання, хоча така особа в суді не допитувалася, як вбачається з журналів судового засідання.
Також, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що свідок ОСОБА_29 не допитаний судом, оскільки судом почався допит, однак останній відмовився від проведення.
За таких обставин, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього Кодексу. Тому, виходячи із передбаченої п.16 ч.1 ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження, з метою забезпечення дотримання вимог кримінального процесуального закону про дослідження доказів і повноти судового розгляду, ухвалений вирок, на підставі п.п.1,3 ч.1 ст.409 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно усунути допущені порушення кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, перевірити апеляційні доводи прокурора, потерпілих та їхнього представника, дати належну оцінку зібраним доказам, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Вказані порушення кримінального процесуального закону є істотними, вказані обставини були залишені поза увагою судом першої інстанції при судовому слідстві, оцінці наявних доказів та ухваленні виправдувального вироку щодо ОСОБА_24 за ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15 - п.п. 1,5 ч.2 ст.115 КК України.
До того ж, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29. 06. 1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Проте, суд першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону не дотримався і всупереч положенням ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку лише перерахував докази, проте не зазначив, які саме фактичні дані, що містяться у цих доказах, підтверджують чи спростовують обставини, що підлягають доказуванню у цьому провадженні, фактично не проаналізував ці докази і не оцінив сукупність доказів з точки зору їх достатності для визнання ОСОБА_24 невинуватим. Із вироку суду вбачається, що доводи, заявлені прокурором, потерпілими та представником потерпілих, суд у вироку належним чином не спростував.
Таким чином, на переконання колегії суддів, як убачається зі змісту вироку та матеріалів справи, судом не дотримано вимог кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_24 .
При цьому, колегія суддів враховує, що неналежне обґрунтування щодо спростування тих чи інших доводів сторони обвинувачення та сторони захисту, є грубим порушенням ст. 6 Конвенції, практики ВСУ і ЄСПЛ, внаслідок чого можна зробити висновок про те, що необґрунтованість і невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм кримінального процесуального закону незалежно від доводів апеляційної скарги, оскільки процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ, а у випадках, коли положення законодавства не регулюють або неоднозначно регулюють питання судового провадження, то застосовуються основні засади (принципи) судочинства України, передбачені у ст. 129 Конституції України, розділі I Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та інших нормативно-правових актах (ст.ст.7-29, п.2 ч.1 ст.372 КПК).
Таким чином, вирок повинен бути вмотивованим та переконувати сторони і громадськість у відсутності в суду першої інстанції сумнівів щодо його ухвалення, а також у правильності (справедливості) засудження чи виправдання особи.
ЄСПЛ у багатьох аспектах удосконалив право на справедливий судовий розгляд, встановивши як непрямі вимоги щодо «справедливого розгляду» ряд гарантій або умов, що прямо не зазначені в Конвенції. Однією з таких вимог є вимога судів обґрунтовувати свої рішення. Суди повинні «вказати з достатньою ясністю підстави, на яких базується їхнє рішення» (рішення від 16. 12. 1992 у справі «Хаджіанастасіу проти Греції» (Hadjianastassion v. Greece).
Враховуючи зазначене, дані обставини позбавляють суд апеляційної інстанції можливості виправити перелічені вище істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки, зокрема, потребують проведення нового судового слідства в повному обсязі, повного дослідження та оцінювання всіх доказів, що процесуально означатиме інстанційну заміну судом апеляційної інстанції суду першої інстанції, і є процесуально неприпустимим.
За вказаних підстав вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду та із перевіркою допущених судом першої інстанції порушень.
Згідно із ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Під час нового судового розгляду слід врахувати підстави, за яких скасовано оскаржуваний вирок суду першої інстанції, а також необхідно зауважити на доводи сторони захисту та прокурора, та надати їм належної оцінки, і належно, повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідити всі докази у кримінальному провадженні як окремо, так і у сукупності, та, виходячи із достовірно встановлених обставин, прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги прокурора ОСОБА_8 та потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_12 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 липня 2019 року задоволити.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4