Ленінський районний суд м.Полтави
Справа №553/2319/21
Провадження № 1-в/553/240/2021
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м.Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» спільне подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» та спостережної комісії Подільської районної ради м.Полтави про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бешти Лохвицького району Полтавської області, засудженого вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 24.11.2011 за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1,4 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна,

в с т а н о в и в:
До Ленінського районного суду м.Полтави із спільним поданням звернулись в.о. начальника ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» та голова спостережної комісії Подільської районної ради м.Полтави, в якому порушують питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , як такого, що фактично відбув визначений ч.3 ст.81 КК України строк покарання та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів виправлення.
В судовому засіданні представник установи виконання покарань внесене подання підтримав повністю.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи представник спостережної комісії до суду не прибув, звернувшись із відповідним клопотанням, в якому справу прохав розглядати за його відсутності. Вирішення питання залишив на розсуд суду.

Засуджений ОСОБА_5 прохав задовольнити подання та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. Пояснив суду, що виправився, зробив вірні висновки та має заохочення.

Прокурор в судовому засіданні прохав відмовити у задоволенні подання за його передчасністю, зазначаючи, що наразі засуджений не довів своє виправлення.

З`ясувавши позиції учасників судового розгляду, дослідивши приєднані до подання матеріали та особу справу засудженого, оцінивши досліджені докази їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 24.11.2011 ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України та йому призначено покарання відповідно до ч.1, ч.4 ст.70 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Строк покарання відраховано з 28.02.2011.
Відповідно до розпорядження про виконання вироку, вказаний вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 24.11.2011 набрав законної сили 12.12.2011.

За ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 24.06.2016 у строк покарання засудженому ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 28.02.2011 по 12.12.2011 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з ч.2 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (п.3 ч.3 ст.81 КК України).

Умовно-дострокове звільнення має важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як визначено статтею 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Як убачається з приєднаних до справи матеріалів та матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_5 прибув до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№64)» 28.12.2011, початок строку відбування покарання відраховано з 28.02.2011, кінець строку покарання 13.05.2025.

Згідно із наданою характеристикою засудженого ОСОБА_5 , останній за період перебування у ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 28.12.2011 засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)».

Згідно характеристики засудженого ОСОБА_5 від 16.08.2021, затвердженої в.о. начальника ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», останній за період відбування покарання в ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення встановленого порядку відбування покарання, стягнення за що є погашеними. На даний час засуджений характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що заохочувався адміністрацією двадцять три рази. Засуджений працевлаштований в бригаді з пошиву одягу, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує їх законні вимоги, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, дбайливо ставить до майна установи, виконує роботи з самообслуговування та благоустрою, відвідує виховні заходи, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, отримав дві спеціальності в Полтавському навчальному центрі (№64).

Рішенням комісії виправної колонії від 16.11.2017 у зміні умов тримання за відбуттям 1/2 строку покарання засудженому відмовлено, враховуючи подану ним заяву про відмову від пільги.

Рішеннями комісії виправної колонії від 16.05.2020 у зміні умов тримання за відбуттям 2/3 строку покарання, а саме заміні невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому в порядку ст.82 КК України відмовлено.

За висновком наданим адміністрацією установи виконання покарань, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і застосування до нього ст.81 КК України визнано доцільним.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення, складеною адміністрацією установи, ОСОБА_5 за період відбування покарання отримав двадцять три заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а також за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку установи, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, та має чотири стягнення від 15.07.2012, 19.07.2012, 08.09.2012 та 29.12.2012 у виді догани, які погашені.

Вирішуючи внесене подання, суд вказує, згідно з положеннями ст.81 КК України, засуджений відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкий злочин, що свідчить про наявність передумови для розгляду питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення до ОСОБА_5 .

При цьому основним і вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
В основі висновку суду про виправлення засудженого має лежати аналіз даних про його поведінку та ставлення до праці за увесь період відбування покарання.
У даному випадку, хоча відбутий засудженим строк покарання і узгоджується з вимогами ч.3 ст.81 КК України, проте наразі застосування положень ст.81 КК України є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.
Із встановлених судом обставин вбачається, що у поведінці ОСОБА_5 спостерігаються позитивні тенденції та останній стає на шлях виправлення, однак за увесь час відбування покарання поведінка засудженого не була стабільною та послідовною, про що свідчить його посередня характеристика під час перебування в умовах «Полтавська установа виконання покарань (№23)», характеристика від 16.05.2020, згідно з якою адміністрацією установи він характеризувався задовільно, як особа, яка не досягла належного ступеню виправлення.
Також суд зазначає, що засуджений відбуває покарання в установі з 28.12.2011, а працевлаштований лише з 2015 році. Як пояснив в судовому засіданні засуджений до 2015 року він не працював, оскільки навчався, разом із тим, згідно з матеріалами особової справи, ОСОБА_5 був слухачем Полтавського навчального центру виключно у період з 01.09.2014 до 28.05.2015.
Окрім того, згідно із довідкою про заохочення та стягнення, до 15.03.2014 засуджений за сумлінну поведінку та ставлення до праці не заохочувався.
Враховуючи наведені обставини, які свідчать про відсутність об`єктивного виправлення засудженого та відомостей про його особу, ставлення до вчиненого злочину, праці та додержання вимог режиму, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення, з огляду на що спільне подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» та спостережної комісії Подільської районної ради м.Полтави про застосування до засудженого ст.81 КК України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні спільного подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» та спостережної комісії Подільської районної ради м.Полтави про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м.Полтави, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя
Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1