Справа № 159/5135/21 Провадження №11-кп/802/840/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2021 задоволене клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, з 16 листопада 2021 року до 14 січня 2022 року включно, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Малий Порськ Ковельського району Волинської області, без визначеного місця проживання, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник вважає її незаконною і необґрунтованою. Посилається на те, що жоден ризик, наведений стороною обвинувачення, не знайшов свого підтвердження. Вказує на те, що при застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, останній може перебувати у будинку своєї тітки за адресою: АДРЕСА_1 , про що вона не заперечує. З огляду на наведене, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, прокурора, який апеляцію заперечив і просив судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
У кримінальному провадженні № 0000455 від 13.12.2014 ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Місцевим судом у достатній мірі встановлені підстави для продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке за ступенем тяжкості належить до категорії тяжких.
Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, законних джерел прибутку не має, без визначеного місця проживання, що свідчить про недостатність міцності його соціальних зв`язків.
Відсутність власного місця проживання підтверджується і апеляційною скарго, в якій захисник просить застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання його тітки.
Вищевикладене свідчить про те, що раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Тому, на переконання суду апеляційної інстанції, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі«Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Апеляційний суд вважає, що, продовжуючи обвинуваченому винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що при застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, останній може перебувати у будинку своєї тітки, про що вона не заперечує, то вони хоча і мають місце, однак жодним чином не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків та не є підставою для скасування рішення місцевого суду і відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому виняткового запобіжного заходу та застосування до ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу.
За таких обставин, на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_7 є неможливим.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни рішення суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Підстав для скасування ухвали місцевого суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді