УХВАЛА
Іменем України

17.11.2021 Справа №607/21030/21 Провадження № 1-кс/607/6872/2021

м. Тернопіль
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001778 від 25.08.2021 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:
17.11.2021 старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .
Клопотання мотивоване тим, що ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001778 від 25.08.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, 4 ст. 358 КК України.
Слідчийзазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_4 організував протиправне набуття (шляхом здійснення незаконної реєстрації) ОСОБА_9 та ОСОБА_10 права власності на земельні ділянки, які на праві приватної власності належали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з метою подальшого їх продажу.

Так, у невстановлений період часу, однак не пізніше березня 2019 року ОСОБА_8 отримав доступ до інформації щодо наявності на території Вінницького району Вінницької області земельних ділянок з кадастровим номером № :01:004:0128, що належала ОСОБА_11 (державний акт серії ЯК № 178784), та кадастровим номером № :01:004:0129, що належала ОСОБА_13 (державний акт ЯК № 178758). Державні акти на ці земельні ділянки видавалися до січня 2013 року і не були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру.

За вказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння вказаними земельними ділянками шляхом обману з використанням завідомо підроблених документів.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 залучив ОСОБА_4 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 та розподілив ролі між останніми, відповідно до яких ОСОБА_4 мав подати до відділу надання адміністративних послуг № 1 департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради для проведення державної реєстрації документи за нібито втрачені копії підроблених державних актів на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами № :01:004:0128 та № :01:004:0129, які нібито належать ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , після чого останні мали нотаріально оформити доручення на ОСОБА_8 та ОСОБА_4 для реалізації цих земельних ділянок, а вони у подальшому мали продати ці земельні ділянки третім особам.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що земельні ділянки з кадастровими номерами № :01:004:0128 та № :01:004:0129 йому, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 не належать та будь-яких прав щодо продажу їх у нього та вказаних осіб немає, з метою заволодіння зазначеними ділянками шляхом обману, з корисливих мотивів, отримав заздалегідь виготовлені за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, однак не пізніше 19.04.2019 копії державних актів на право власності на земельні ділянки, відомості в яких не відповідали дійсності, а саме копію державного акту серії ЯЛ № 510387, виданого на ім`я ОСОБА_9 , на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером № :01:004:0128, копію державного акту серії ЯЛ № 510387, виданого на ім`я ОСОБА_10 , на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером № :01:004:0129, копії паспортів та довідок про присвоєння ідентифікаційних номерів ОСОБА_9 та ОСОБА_14 та 19.04.2019 приблизно о 15 год. 20 хв. звернувся до адміністратора відділу надання адміністративних послуг № 1 департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_2 , з заявою про здійснення державної реєстрації вказаних земельних ділянок на підставі копій нібито втрачених державних актів.

У свою чергу ОСОБА_15 , яка не була обізнана про злочинний умисел ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , обіймаючи посаду адміністратора відділу надання адміністративних послуг № 1 департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, 19.04.2019 приблизно о 15 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , отримала як адміністратор реєстраційної служби разом із заявами від ОСОБА_4 копію державного акту ЯЛ № 510387 на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_9 , та копію державного акту за цими же серією та номером на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_10 , копії паспортів ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , їх довідок про присвоєння ідентифікаційного номера та інших документів, які є необхідними для здійснення державної реєстрації, які зареєструвала та передала для вирішення питання щодо проведення державної реєстрації у цьому ж приміщенні державному реєстратору відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради ОСОБА_16 .

У свою чергу ОСОБА_16 , обіймаючи посаду державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, однак не пізніше 23.04.2019 прийняла від ОСОБА_15 надані ОСОБА_4 копії документів, відомості в яких не відповідали дійсності, для здійснення реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером № :01:004:0128 за ОСОБА_9 та на земельну ділянку з кадастровим номером № :01:004:0129 за ОСОБА_10 , відсканувала їх та долучила до електронних реєстраційних справ вказаних вище осіб.

Надалі 23.04.2019 о 09 год. 35 хв. державний реєстратор ОСОБА_16 , перебуваючи на першому поверсі службового приміщення відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради за адресою: вул. Соборна, буд. 59, м. Вінниця, використовуючи ключ реєстратора від системи «Державний реєстр речових прав на нерухоме майно», який ведеться Міністерством юстиції України, шляхом внесення відомостей до реєстраційних справ вчинила дії з реєстрації права власності за ОСОБА_9 на об`єкт нерухомого майна, а саме земельну ділянку з кадастровим номером № :01:004:0128 загальною площею 0,09 га, та цього ж дня о 09 год. 42 хв. вчинила дії з реєстрації права власності за ОСОБА_10 на об`єкт нерухомого майна, а саме земельну ділянку з кадастровим номером № :01:004:0129 загальною площею 0,09 га.

Одразу після виконання вказаних дій ОСОБА_16 , перебуваючи у службовому приміщені відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради за адресою: вул. Соборна, буд. 59, м. Вінниця, після проведення реєстраційних дій з вказаними вище земельними ділянками, з метою завершення проведення реєстраційних дій здійснила редагування відомостей електронних справ шляхом формування відомостей з Державного земельного кадастру, згідно з якими станом на 23.04.2019 право власності на зазначені земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та прикріпила їх до електронних справ.

Надалі з метою забезпечення можливості збуту земельної ділянки з кадастровим номером № :01:004:0129 ОСОБА_4 та ОСОБА_14 , діючи за попередньо узгодженим злочинним планом, з корисливих мотивів, 24.04.2019, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , оформили у приватного нотаріуса ОСОБА_17 доручення, відповідно до якого ОСОБА_4 надано право бути представником ОСОБА_10 при вирішенні будь-яких питань, що стосуються продажу належної ОСОБА_14 земельної ділянки площею 0,09 га кадастровий номер № :01:004:0129, зокрема готувати та одержувати будь-які документи, необхідні для розпорядження (продажу) зазначеного вище нерухомого майна, підписувати договір купівлі-продажу, попередній договір (у разі необхідності), одержувати належні ОСОБА_14 від продажу кошти, забезпечувальний платіж за попереднім договором або завдаток, а також подавати та отримувати необхідні довідки, документи, дозволи, заяви та інші документи. Тим самим ОСОБА_14 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи, що вона заволоділа земельною ділянкою шляхом обману, однак маючи на меті незаконне збагачення, з корисливих мотивів, уповноважила ОСОБА_4 надалі вчиняти незаконні дії від її імені, спрямовані на реалізацію вказаної земельної ділянки.

Цього ж дня за аналогічних обставин з метою забезпечення можливості збуту земельної ділянки з кадастровим номером № :01:004:0128 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи за попередньо узгодженим злочинним планом, з корисливих мотивів, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , оформили у приватного нотаріуса ОСОБА_17 доручення, відповідно до якого ОСОБА_8 надано право бути представником ОСОБА_9 при вирішенні будь-яких питань, що стосуються продажу належної ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,09 га кадастровий номер № :01:004:0128, зокрема готувати та одержувати будь-які документи, необхідні для розпорядження (продажу) зазначеного вище нерухомого майна, підписувати договір купівлі-продажу, попередній договір (у разі необхідності), одержувати належні ОСОБА_9 від продажу кошти, забезпечувальний платіж за попереднім договором або завдаток, а також подавати та отримувати необхідні довідки, документи, дозволи, заяви та інші документи. Тим самим ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи, що він заволодів земельною ділянкою шляхом обману, однак маючи на меті незаконне збагачення, з корисливих мотивів, уповноважив ОСОБА_8 надалі вчиняти незаконні дії від його імені, спрямовані на реалізацію вказаної земельної ділянки.

У подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії з метою збуту земельної ділянки із кадастровим номером № :01:004:0128, діючи на підставі наданого ОСОБА_9 доручення та отриманого від ОСОБА_4 витягу з Реєстру нерухомого майна, згідно з яким земельна ділянка під кадастровим номером № :01:004:0128 загальною площею 0,09 га зареєстрована за ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, 25.04.2019 у невстановлений розслідуванням час, зустрівся із ОСОБА_18 , яка не була обізнана про злочинний умисел ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , у приватного нотаріуса ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_4 , де уклали та підписали договір про продаж земельної ділянки з кадастровим номером № :01:004:0128.

Крім того, 26.04.2019 ОСОБА_4 , діючи за заздалегідь визначеним з ОСОБА_8 планом, з метою збуту земельної ділянки із кадастровим номером № :01:004:0129, діючи на підставі наданого ОСОБА_14 доручення та витягу з Реєстру нерухомого майна, згідно з яким земельна ділянка під кадастровим номером № :01:004:0129 загальною площею 0,09 га зареєстрована за ОСОБА_14 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, 26.04.2019 у невстановлений розслідуванням час, разом із ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_18 , яка не була обізнана про злочинний умисел ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , у приватного нотаріуса ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_5 , де уклали та підписали договір про продаж земельної ділянки з кадастровим номером № :01:004:0129.

Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 заволоділи шляхом обману земельними ділянками з кадастровим номером № :01:004:0128 вартістю 505467 грн, що належала ОСОБА_11 , та з кадастровим номером № :01:004:0129 вартістю 505467 грн, що належала ОСОБА_12 , а всього загальною вартістю 1010934 грн, що відповідно до примітки до ст. 185 КК України є особливо великим розміром, якими в подальшому розпорядилися на власний розсуд, а саме 25.04.2019 та 26.04.2019 реалізували їх ОСОБА_18 .

05.11.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0001778 від 25.08.2021 наявна обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені.

Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів та визначити розмір застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 227000 грн та у разі сплати застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити. Зазначив, що фактично потерпілим завдані збитки, оскільки їх земельні ділянки були об`єднані в одну ділянку та як наслідок потерпілі позбавлені права власності на належне їм майно та не можуть його використовувати у власних цілях. Зазначив, що потерпілі на даний час ще не допитані у зв`язку із територіальною віддаленістю місця їх проживання та карантинними обмеженнями, що діють у країні. Повідомив, що досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, в якому обвинувальний акт вже скерований до суду та в якому ОСОБА_4 теж є підозрюваним, здійснюється щодо інших обставин, відмінних від тих, які встановлені у цьому кримінальному провадженні.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора. Зазначили, що в межах даного кримінального провадження потерпілі не подавали заяв про вчинення кримінального правопорушення та вони взагалі не допитані, при цьому їх права захищаються в межах іншого кримінального провадження, де вони подали цивільні позови про відшкодування шкоди. Також вказали, що у межах іншого кримінального провадження, де ОСОБА_4 теж є підозрюваним, органом досудового розслідування були зібрані усі докази та направлено обвинувальний акт до суду. При цьому усі докази у цьому кримінальному провадженні були отриманні шляхом тимчасового доступу до матеріалів вказаного вище провадження, де уже складено обвинувальний акт. Вказане на думку захисників свідчить про те, що відсутні будь-які ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Також вказали, що підозра, пред`явлена ОСОБА_4 , є необґрунтованою, зокрема не доведено, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено умисно та внаслідок шахрайських дій. Зауважили, що вказані земельні ділянки перебувають під арештом, тобто вони не знищені, а відтак збитки потерпілим не завдані.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію своїх захисників.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).
Так, слідчий суддя встановив, що ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001778 від 25.08.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, 4 ст. 358 КК України.
05.11.2021 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протоколи тимчасового доступу до речей і документів від 05.10.2021, 05.11.2021; висновки експертів за результатами проведення судово-технічної та почеркознавчої експертиз № 4847/4848/4849/4850/20-21 від 02.07.2020, № 201/202/21-21 від 18.01.2021; висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи № 2707/2708/20-21 від 21.12.2020; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 05.10.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 05.10.2021.
Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені.

Щодо ризику впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Так само підтверджується і наявність ризику того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування ще триває та відбувається процес збирання доказів, відшукання та вилучення документів. Зокрема, органом досудового розслідування не з`ясовано місцезнаходження оригіналів підроблених державних актів про право власності на земельні ділянки, видані на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які мають суттєве значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення. Відтак ОСОБА_4 для приховання важливих у кримінальному провадженні доказів своєї протиправної діяльності може знищити чи приховати вказані документи з метою перешкодити слідству довести його вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Разом з тим слідчий суддя вважає, що ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду не є доведеним прокурором належними та допустимими доказами. Дійсно, відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, визначена лише у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду, а відтак і суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Однак такий ризик спростовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, зокрема одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, а також має постійне місце проживання та здійснює підприємницьку діяльність. З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та/або суду не є доведеним у судовому засіданні, а відтак не може покладатись в основу рішення про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Разом з тим, вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує таке.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст. 177, 178, 183 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Однак з урахуванням встановлених обставин слідчий суддя доходить висновку, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для здійснення мети, передбаченої ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Щодо застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, слідчий суддя зазначає, що вказаний запобіжний захід є наближеним до запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому вказані запобіжні заходи згідно з КПК України передбачають обмеження особистої свободи громадян та є найтяжчими, а також застосовуються за вчинення кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі. Так, зокрема у рішенні від 02.08.2001 у справі «Манчіні проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, враховуючи матеріальний склад вчиненого кримінального правопорушення та отримання внаслідок його вчинення незаконного прибутку, а також що потерпілим завдана матеріальна шкода, слідчий суддя доходить висновку, що дієвим запобіжним заходом, який зможе запобігти ризикам, наявним у цьому кримінальному провадженні, є запобіжний захід у виді застави.

При цьому слідчий суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, наявність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, що останній одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, а також наявність у нього постійних місця проживання та джерела доходу та доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається, зокрема у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, кількість осіб, причетних до його вчинення, роль ОСОБА_4 у його вчиненні та розмір матеріальних збитків, які завдані потерпілим та які складають приблизно 1 млн грн, наявність інформації про те, що ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, а відтак має постійне джерело доходу, слідчий суддя доходить висновку про необхідність визначення застави у обсязі, який запропонований прокурором та є наближеним до мінімального розміру застави, передбаченого для особливо тяжкого злочину, а саме у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя вважає, що такий розмір застави не є непомірним для підозрюваного, однак водночас є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження та запобігання встановленим ризикам.

Також на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону, в тому обсязі, який також сприятиме забезпеченню належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігатиме ризикам цього кримінального провадження.

Керуючись ст. 2, 8, 177, 178, 182, 183, 194, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001778 від 25.08.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, 4 ст. 358 КК України, задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді застави в розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 227000 (двісті двадцять сім тисяч) гривень. Застава має бути внесена не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваним ОСОБА_4 чи заставодавцем на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за «ОСОБА_4 » у кримінальному провадженні № 0001778 за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.11.2021. Документ, що підтверджує внесення застави, має бути наданий слідчому чи прокурору у цьому кримінальному провадженні.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні; у разі наявності здати на зберігання до органів досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків до 05.01.2022.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невнесення ним або заставодавцем застави, до нього може бути застосований інший більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава буде звернена в дохід держави, зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й буде використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_4 , в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1