Справа № 756/9403/21
Номер провадження № 1-кп/756/1184/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 20.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001155 у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який має професійно-технічну освіту, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 30.07.2012 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання в виді громадських робіт строком на 120 годин;

- 17.06.2014 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 70, статей 71, 72 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці;

- 16.12.2014 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці;

- 06.04.2018 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 10.06.2019 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць;

- 07.10.2019 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

20.05.2021, близько 14:55 год., ОСОБА_4 , перебував за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 12, у приміщенні магазину «АШАН», що належить ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» (код ЄДРПОУ №35442481), де у нього виник умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи який, ОСОБА_4 того ж дня у той же час, шляхом вільного доступу взяв із торгівельних стелажів наступний товар: Шампунь Хед.ШмпОлд спайс, артикул 334 кількістю 2 шт, ціна за 1 шт. 68 грн 25 коп. загальною вартістю 136 грн 50 коп. (без урахування ПДВ), Шампунь Хед.Ш + Бкомб дог, артикул 065419 кількістю 2 шт, ціна за 1 шт. 68 грн. 25 коп. (загальною вартістю 136 грн 50 коп. (без урахування ПДВ), ОСОБА_7 .ШМ СП фреш, артикул 65372 кількістю 2 шт, ціна за 1 шт. 68 грн 25 коп. загальною вартістю 136 грн 50 коп. (без урахування ПДВ), який належить ТОВ «АШАН Україна ГІПЕРМАРКЕТ» (код ЄДРПОУ №35442481).

Продовжуючи вчиняти свої протиправні дії, ОСОБА_4 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, тримаючи при собі викрадений товар, заховав до синьої спортивної сумки, яка була при ньому та направився в бік виходу з магазину, а саме до виходу через лінію кас, де умисно не розрахувався за вказаний товар. Однак свій умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, так як був зупинений працівниками охорони магазину.

Унаслідок учинення злочину, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_4 міг спричинити ТОВ «АШАН Україна ГІПЕРМАРКЕТ» (код ЄДРПОУ №35442481), майнову шкоду на суму 409 грн 50 коп. (без урахування ПДВ).

Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 20.05.2021, удень, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 12, у приміщенні магазину «АШАН», у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме шампуню. Указаний товар поклав у свою спортивну сумку та пішов в напрямок виходу з магазину через лінію кас, однак його було затримано співробітниками охорони магазину та викликано поліцію. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку, просить надати шанс виправитися.

Захисник ОСОБА_6 не заперечуючи щодо обставин, за яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість, просив суд призначити обвинуваченому покарання в виді арешту строком на 6 місяців, з чим також погодився обвинувачений.

Представник потерпілого в судові засідання не з`являвся, причини не явки не повідомляв. У зв`язку з чим судом було ухвалено рішення проводити розгляд справи, за погодженням з учасниками провадження, у відсутність представника потерпілого. Проти вказаного рішення учасники провадження не заперечували.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і у суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме закінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття. При цьому судом не було встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на особу, котра вчинила кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Наслідки учинення злочину, а саме, що викрадене майно було повернуто власникові, а також вид майна та його вартість, що метою заволодіння були декілька пляшок шампуню, вартістю 409 грн. Також суду ураховує особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, має професійно-технічну освіту, але офіційно не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, вину визнав, у вчиненому покаявся. Однак раніше неодноразово був засуджений за вчинення тотожних злочинів викрадення чужого майна.

З урахуванням викладених обставин у кримінальному провадженні, характеру вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, наявності обставини, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, який свою вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 4 місяці.

При цьому, суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні.

Між тим, призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання без застосування іспитового строку, суд також узяв до уваги, що ОСОБА_4 вже призначалось таке покарання, але останній учиняв під час іспитового строку нові злочини, що виключає можливість застосування положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з іспитовим строком.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2021 до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18.07.2021. Строк тримання під вартою було обраховано з моменту затримання 20.05.2021. Крім того, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.07.2021 у підготовчому судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягав у забороні цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , із зобов`язанням з`являтися до суду за першим викликом. Однак, ОСОБА_4 було порушено встановлені умови та обмеження, у зв`язку з чим було задоволено клопотання прокурора та 05.12.2021 затримано ОСОБА_4 з метою приводу в судове засідання для обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, а 06.12.2021 ухвалою Оболонського районного суду м. Києва було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, оскільки в межах кримінального провадження, що розглядається, до обвинуваченого застосовано запобіжний захід, в якості відбутого покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 20.05.2021 до 15.07.2021 та з 05.12.2021 до набуття вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України.

Оскільки підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів судом не встановлено, ураховуючи вимоги ст. 377 КПК України, до набуття вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити обвинуваченому ОСОБА_4 без змін.

Цивільній позов в рамках кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати в провадженні відсутні. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України, а саме майно (Шампунь Хед.ШмпОлд спайс, артикул 334 кількістю 2 шт, Шампунь Хед.Ш + Бкомб дог, артикул 065419 кількістю 2 шт, ОСОБА_7 .ШМ СП фреш, артикул 65372 кількістю 2 шт), яке передане на відповідальне зберігання ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ», залишити у володінні останнього.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяців.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили- залишити без змін.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , починаючи з 20.05.2021 до 15.07.2021 та з 05.12.2021 до набуття вироком законної сили, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня набуття вироком законної сили.

Речові докази: Шампунь Хед.ШмпОлд спайс, артикул 334 кількістю 2 шт, Шампунь Хед.Ш + Бкомб дог, артикул 065419 кількістю 2 шт, ОСОБА_7 .ШМ СП фреш, артикул 65372 кількістю 2 шт, які передані на відповідальне зберігання ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» - залишити у володінні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1