ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/7142/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1793/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2021 року, яким

ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ель Кебаб, громадянин Королівства Марокко, маючий середню освіту, без визначеного в України місця проживання, раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання 13 квітня 2018 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_12 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

10 квітня 2018 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_12 , маючи умисел направлений на умисне вбивство, утримуючи при собі ніж, знаходячись на відкритій ділянці місцевості, біля електроопори А-229, неподалік від пам`ятнику «Жертвам голодомору», вздовж пр. Соборного в м. Запоріжжі, де на підґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_13 , утримуючи в лівій руці ніж, спричинив останньому одиночне сліпе колото-різане поранення шиї з ушкодженням правої загальної сонної артерії та подальшою гострою крововтратою, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_13 на місці скоєння злочину. Після чого, ОСОБА_12 з місця скоєння злочину зник.
В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 5 жовтня 2018 року, під час проведення підготовчого судового засідання, він не розумів, що відбувається, оскільки не володіє українською мовою, до того ж, суд не роз`яснив його права, не звернув увагу на вимогу бути присутнім у приміщенні суду та реалізувати свої право на суд присяжних.

Крім того, т.в.о. начальника СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_14 13 квітня 2018 року своєю постановою доручив проведення досудового розслідування слідчій групі у складі слідчих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

У цій постанові, ще до початку розслідування, ОСОБА_14 виклав версію вбивства ОСОБА_13 , хоча на той час об`єктивні дані були відсутні, і вказана версія про обставини вбивства фактично була дослівно продубльована у повідомленні про підозру, обвинувальному акті та у вироку суду.

Також зазначає, що 13 квітня 2018 року було складено фіктивний протокол його затримання із зазначенням підстави «безпосередньо після вчинення злочину очевидці вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин, та сукупність очевидних ознак на тілі, одязі та місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин».

Звертає увагу, що злочин було вчинено 10 квітня 2018 року, тобто його ніяк не могли затримати «безпосередньо після вчинення злочину», ніхто з очевидців не вказував на нього, а на його тілі та одязі не могло бути ніяких характерних ознак.

Тому вважає, що затримання відбулося протиправно, у незаконний спосіб, без ухвали слідчого судді.

Посилається на те, що старший слідчий ОСОБА_15 не мала повноважень проводити досудове розслідування, оскільки вона вже була звільнена з посади старшого слідчого Дніпровського відділу поліції та призначена на іншу посаду в ГУНП Запорізької області, тому призначені ухвалами слідчого судді за її клопотанням експертизи та висновки експертиз, не можуть бути визнані належними і допустимими доказами.

До того ж, т.в.о. керівника слідчого відділення не мав повноважень призначати ОСОБА_15 проводити досудове розслідування, оскільки КПК України не передбачає такої посади як «тимчасово виконуючий обов`язки начальника слідчого відділення».

Звертає увагу, що 13 квітня 2018 року, тобто на момент складення підозри та винесення ухвали про взяття його під варту, не було встановлено особистість загиблого, оскільки впізнання трупу ОСОБА_13 та складення свідоцтва про смерть відбулося лише 14 квітня 2018 року.

Вважає, що з боку сторони обвинувачення через ЗМІ на нього здійснювався психологічний тиск та розповсюджувалась інформація, яка сформувала суспільну думку про його винуватість.

У лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_13 № 1418 вказана дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що суперечить офіційному обвинуваченню.

Сторона обвинувачення провела незаконні обшуки квартир, під час яких було вилучено предмети, які в подальшому визнані речовими доказами, а для того, щоб надати законності отриманим речовим доказам, було виготовлено протоколи огляду місця події, які мають ознаки фальсифікації.

Крім того, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд послався на висновок експерта № 1276 від 29 березня 2019 року, хоча досудове слідство було закінчено 26 вересня 2018 року, тому цей висновок був виготовлений поза межами строків досудового розслідування, отже є недопустимим доказом.

Звертає увагу, що відповідно до висновку експерта № 1418, ушкодження у трупа ОСОБА_13 знаходиться в ділянці, доступній для вчинення власною рукою.

Також суд не перевірив показання свідка ОСОБА_21 про те, чи дійсно йому дзвонила його мати та повідомляла, що він скоїв убивство.

Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив провести справедливий судовий розгляд, зазначив, що не погоджується з вироком суду, під час досудового розслідування та судового розгляду у нього не було компетентного перекладача, потерпілого він не вбивав.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу, просив вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що висновок експерта № 1276 від 29 березня 2019 року був відкритий судом стороні захисту за клопотання прокурора, т.в.о. керівника органу досудового розслідування має повноваження визначати групу слідчих, вина обвинуваченого є повністю доведеною належними та допустимими доказами, а доводи про незаконні методи досудового розслідування повністю спростовуються висновками експертизи, відповідно до якої, під час слідчого експерименту обвинувачений давав показання вільно.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_22 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні документами.

Так, у суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, разом з тим пояснив, що між ним та ОСОБА_13 почалась бійка з приводу повернення боргу, ОСОБА_13 першим вдарив його кулаком в обличчя, ногами та повалив його на землю, а він, захищаючись, взяв пакет та вдарив ОСОБА_13 в голову, у того пішла кров, він підвівся, пройшов кілька метрів та впав на землю, і більше не ворушився. Він злякався та побіг додому, а повернувшись на те ж саме місце через годину, побачив, що ОСОБА_13 лежав і не ворушився, але знаходився трохи в іншому місці, на 2-3 метри далі. Він підняв йому голову, але ОСОБА_13 був без ознак життя.
Таким чином, у суді першої інстанції обвинувачений не заперечував наявності конфлікту із потерпілим у час та місці, наведених у пред`явленому йому обвинуваченні, не заперечував вчинення активних дій відносно потерпілого та того, що в наслідок таких дій настала смерть потерпілого.

Разом з тим вже в апеляційній скарзі обвинувачений повністю заперечує факт конфлікту із потерпілим та вчинення його вбивства і позиція обвинуваченого зводиться до того, що на досудовому слідстві на нього здійснювався тиск, він себе оговорив, інкримінованих йому дій він не вчиняв, а жодних доказів на підтвердження його вини матеріали кримінального провадження не містять.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про доведення в повному обсязі вини ОСОБА_7 саме в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_13 , оскільки сукупність досліджених доказів дає підстави зробити лише такі висновки.

Так, свідок ОСОБА_23 у суді першої інстанції показав, що у квітні 2018 року до нього прийшли студенти і повідомили, що ОСОБА_12 і ОСОБА_13 зникли, а їх телефони відключені. Крім того, у середині квітня йому подзвонила мати обвинуваченого та попросила допомогти ОСОБА_22 , так як у нього велика проблема у зв`язку з тим, що він, напевно, вбив свого товариша. Мати обвинуваченого повідомила йому, що їй дзвонив ОСОБА_12 і сказав, що вбив свого друга, просила вийти на зв`язок з ОСОБА_24 і допомогти йому. Він подзвонив до райвідділу, а наступного дня його викликали до поліції, оскільки знайшли труп.
Свідок ОСОБА_25 , допитана слідчим суддею в порядку ст. 225 КПК України, показала, що коли вони разом ОСОБА_24 та ОСОБА_13 відпочивали на шашликах, вона разом з ОСОБА_26 пішла раніше додому, де також мешкав ОСОБА_27 . Після цього, приблизно о другій або третій ночі прийшов ОСОБА_12 , який розмовляв з ОСОБА_26 . ОСОБА_12 сказав ОСОБА_26 , що ОСОБА_13 потрібен комп`ютер, та він прийшов за ним.
Підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_25 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого з боку свідків.

Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані сторонами інші докази, яким зробив обґрунтовану оцінку.

Так, з протоколу огляду місця події від 13 квітня 2018 року, фототаблиці та відеозапису до нього вбачається, що об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, розташована біля електроопори - А 229, з лівого боку по ходу огляду, по праву сторону від пр. Соборного в м. Запоріжжі. В ході огляду було виявлено труп, у якого від нижньої щелепи справа, на передньо-бокову поверхню шиї з права, на задньо-бокову поверхню шиї з права, у краях зростання волосся, виявлена рана з рівними краями, гострокутними кінцями. В проекції правої виличної кістки виявлено садно. Також в ході огляду були виявлені згустки РБК, сухе листя з нашаруванням РБК та фрагмент робочої печатки (т. 1, а.с. 110-146).
З протоколу огляду місця події від 14 квітня 2018 року вбачається, що об`єктом огляду, який був проведений за участі ОСОБА_7 , його захисника та перекладача, є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення огляду було виявлено та вилучено предмет, схожий на ніж з дерев`яною рукояткою чорного кольору, лезом з написом «FORON», а також чорну куртку. Зі слів ОСОБА_7 , цим ножем він спричинив ножове поранення ОСОБА_13 , а в момент вчинення злочину він був одягнутий у виявлену куртку (т. 1, а.с. 147-152).
З протоколу огляду місця події від 12 квітня 2018 року та фототаблиці до нього вбачається, що об`єктом огляду є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення огляду було виявлено та вилучено пару туфель чорного кольору, пару туфель коричневого кольору, пару кросівок чорного кольору, черевики коричневого кольору, куртку чоловічу темно-синього кольору, светр сірого кольору, штани спортивні, 13 недопалків, 4 предмети, схожі на ножі, 1 кухонний тесак, папірець з рукописними написами, довідку, договір (т. 1, а.с. 156-174).
З протоколу огляду місця події від 12 квітня 2018 року та фототаблиці до нього вбачається, що об`єктом огляду є квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Під час проведення огляду було виявлено та вилучено одноразову бритву, зубну щітку, кросівки синього кольору «Адідас», зошит із записами, джинси сірого кольору, футболку чорного кольору(т. 1, а.с. 177-189).
З протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 14 квітня 2018 року вбачається, що Ході ОСОБА_28 у пред`явленому йому трупі невідомого чоловіка, впізнав свого двоюрідного брата ОСОБА_13 (т. 1, а.с. 212-213).
З протоколу огляду трупа від 14 квітня 2018 року вбачається, що під час огляду трупа, у верхній частині правої бічної поверхні шиї, виявлено рану веретеноподібної форми горизонтального напрямку з гострими кінцями (т. 1, а.с. 214-221).

З висновку експерта № 1418 від 14 квітня 2018 року вбачається, що смерть ОСОБА_13 настала від одиночного сліпого колото-різаного поранення шиї з ушкодженням правої загальної сонної артерії та подальшою гострою крововтратою, яке виникло перед настанням смерті за ознакою небезпеки для життя, що кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження та у даному випадку смертельне, тому що між ушкодженням і смертю є прямий причинний зв`язок. Будь-яких інших ушкоджень, у тому рахунку ушкоджень, які б свідчили про боротьбу і самозахист, або могли утворитися в результаті падіння з висоти власного зросту, при ударах руками, обутими ногами, або іншими предметами, у тому рахунку посмертних ушкоджень, не виявлено. Враховуючи ознаки гострої крововтрати, після отриманого ушкодження маловірогідна можливість здійснювати тривалий час активні, цілеспрямовані дії, у тому числі самостійно пересуватися, кричати, звати на допомогу. Ознак, які б могли вказувати на переміщення трупа до початку огляду місця події не встановлено (т. 1, а.с. 241-247).
З висновку експерта № 268 від 18 травня 2018 року вбачається, що при судово-цитологічному дослідженні недопалків цигарок, які вилучені 12 квітня 2018 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , знайдена слина без домішок крові. Викурювання цигарок ОСОБА_24 не виключається. При сумісному викурюванні даних цигарок декількома особами домішка слини потерпілого ОСОБА_13 не виключається (т. 2, а.с. 38-42).
З висновку експерта № 898 від 18 травня 2018 року вбачається, що на згустках РБК та фрагментах листя, вилучених при огляді місця події від 13 квітня 2018 року на відкритій ділянці місцевості біля електроопори - А 229, встановлена наявність крові людини, походження якої від ОСОБА_13 не виключається. Походження крові від ОСОБА_7 виключається. На робочій рукавиці встановлено наявність поту і слини без домішки крові, та виявлено антигени, що не виключає походження поту та слини від ОСОБА_29 . Домішка поту та (або) слини ОСОБА_13 не виключається (т. 2, а.с. 85-89).
З висновку експерта № 919 від 18 травня 2018 року вбачається, що в слідах на парі кросівок синього кольору, вилучених при огляді місця події від 12 квітня 2018 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_13 , встановлена кров людини, походження якої від потерпілого не виключається (т. 2, а.с. 94-97).
З висновку експерта № 8-672 від 27 червня 2018 року вбачається, що на виявленому при огляді місця події від 14 квітня 2018 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , ножі виявлені генетичні ознаки клітин з ядрами в слідах крові, а саме: на клинку і руків`ї ножа встановлена наявність гемоглобіну крові людини та клітин з ядрами; генетичні ознаки клітин з ядрами в слідах крові на клинку ножа належать одній особі чоловічої генетичної статі; генетичні ознаки клітин з ядрами в слідах крові на руків`ї ножа є змішаними, тобто походять більш ніж від однієї особи, та містять генетичні ознаки особи (осіб) чоловічої генетичної статі; генетичні ознаки клітин з ядрами в слідах крові на руків`ї ножа, містять генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_13 ; генетичні ознаки клітин з ядрами в слідах крові на клинку ножа не співпадають з генетичними ознаками зразка букальних клітин ОСОБА_7 ; генетичні ознаки клітин з ядрами в слідах крові на руків`ї ножа містять генетичні ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_7 (т. 2, а.с. 106-115).
З висновку експерта № 267 від 7 червня 2018 року вбачається, що об`єктами дослідження є клапоть шкіри від трупа ОСОБА_13 та ніж із написом на лезі «FORON». Рана на клапті шкіри з області правої бічної поверхні шиї від трупа ОСОБА_13 утворилася внаслідок дії предмета, що володіє ріжучими властивостями. Оскільки наданий ніж являє собою предмет, що володіє ріжучими властивостями, утворення дослідженої рани на клапті шкіри від дії клинка, наданого на експертизу ножа, не виключається (т. 2, а.с. 122-124).
З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 16 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_30 , серед пред`явлених, впізнав ніж, який був вилучений в ході огляду місця події від 14 квітня 2018 року за участі ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , та який він неодноразово бачив у ОСОБА_7 (т. 3, а.с. 178-182).
З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 16 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_31 , серед пред`явлених, впізнав ніж, який був вилучений в ході огляду місця події від 14 квітня 2018 року за участі ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , та який вона бачила у ОСОБА_7 під час сумісного відпочинку (т. 3, а.с. 183-187).
З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 16 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_32 , серед пред`явлених, впізнав ніж, який був вилучений в ході огляду місця події від 14 квітня 2018 року за участі ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , та який він бачив у ОСОБА_7 під час походу на шашлики (т. 3, а.с. 188-192).
З протоколу огляду предмету від 19 червня 2018 року вбачається, що об`єктом огляду є відеозапис з камер зовнішнього спостереження ТМ «Фокстрот» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 175. Зі змісту відеозапису вбачається, що 10 квітня 2018 року, о 00.17 годині, особа, яка одягнута в штани сірого кольору, куртку чорного кольору, на голові капюшон з хутровою вставкою по краях, на ногах синє взуття зі світлою підошвою і шнурками, і особа одягнута у спортивну куртку, спортивні штани та кросівки, знаходились біля входу до магазину «Фокстрот» та прямували в бік вул. Верхньої в м. Запоріжжі. Після цього, о 01.02 годині, особа у куртці чорного кольору з капюшоном з хутровою вставкою по краях на голові іде сам зі сторони вул. Верхньої в бік пр. Металургів по тротуарній доріжці вздовж магазину «Фокстрот». В подальшому, о 01.36 годині, та ж особа йде сама в бік вул. Верхньої зі сторони пр. Металургів вздовж будинку № 175 по пр. Соборному, утримуючи у руці предмет, схожий на мобільний телефон (т. 2, а.с. 180-188).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 14 квітня 2018 року та відеозапису до нього вбачається, як ОСОБА_12 добровільно, у присутності захисника і перекладача продемонстрував, що відбувалося між ним та потерпілим ОСОБА_27 .
Так, ОСОБА_12 пояснив, що неподалік від пам`ятника « ОСОБА_33 », між ним та ОСОБА_13 виникла сварка через наявність боргових зобов`язань. В ході конфлікту ОСОБА_12 лівою рукою різанув по шиї ОСОБА_13 , від чого останній впав. Потім він затягнув труп за ноги у кущі біля електроопори А-229, засипав його землею та гілками. В момент переміщення трупу, ОСОБА_12 зняв з нього одежу, та заволодів його мобільним телефоном «Самсунг А5». Після цього ОСОБА_12 викинув речі трупа, ніж приніс за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а мобільний телефон «Самсунг А5» 11 квітня 2018 року продав на ринку. Ніж він вимив на кухні та закинув на антресоль, а одяг поклав до пральної машини.
Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_12 підтвердив, що знайдений на антресолі ніж є саме тим, яким він порізав ОСОБА_13 , також показав куртку, в якій він був одягнутий в той момент, а потім показав кіоск, у якому продав мобільний телефон ОСОБА_13 (т. 2, а.с. 198-203).
З висновку експерта № 261/к від 5 червня 2018 року вбачається, що згідно протоколу проведення слідчого експерименту та наданого відеозапису проведення слідчого експерименту на трьох DVD-R дисках від 14 квітня 2018 року за участі підозрюваного ОСОБА_7 , останній зазначає, що знайомий хлопець наніс йому кулаком лівої і правої руки в праву та ліву половини обличчя - відповідно. ОСОБА_12 також вдарив його руками в ділянку обличчя (руки закуті в кайданки - обома чи однією рукою не вказує). Після чого ОСОБА_12 витягнув ніж та тримаючи його в лівій руці, наніс біля двох ударів хлопцеві в ділянку шиї праворуч. Також ногами та руками ОСОБА_12 прикидав землею та гіллям труп хлопця.
Утворення садна на тильній поверхні правої кисті у ОСОБА_7 внаслідок удару в ділянку обличчя потерпілого не виключається.
Характер садна на лівій кисті, а саме лінійної форми, не виключає його утворення в результаті прикидання трупу гіллям (т. 2, а.с. 118-119).
З висновку експерта № 1276 від 29 березня 2019 року вбачається, що процес відтворення ОСОБА_24 обстановки та обставин подій, за матеріалами відеозапису слідчого експерименту від 14 квітня 2018 року, проведеного за його участю, характеризується наявністю психологічно значимих умов, що відповідають особливостям активної комунікативної діяльності підозрюваного, специфіці його спілкування арабською мовою та відповідного перекладу. Питання, що задані слідчим та прокурором підозрюваному, спрямовані на уточнення та конкретизацію його відповідей, сформульовані по фабулі сюжетних фрагментів, спрямовують побудову основних алгоритмів повідомлень підозрюваного у відповідності з методичною специфікою слідчої дії, що виключає несамостійність відповідей ОСОБА_29 . У наданому на дослідження відеозаписі з боку слідчого та прокурора не задано сугестивних питань, що могли б вплинути на формулювання підозрюваним відповідей.
У цілому, вербальна (мовна) діяльність ОСОБА_7 характеризується загальними ознаками: комунікативною активністю, ініціативністю, посиланням на власне зорове, моторне та слухове сприймання, поясненнями щодо власного усвідомлення реконструйованих подій. Підозрюваний виявив ознаки довільного відтворення, що має зв`язний характер: алгоритми процесу відтворення складають цілісний сюжет подій, відображаючи докримінальну, кримінальну та посткримінальну стадії делікту. Процес реконструювання ОСОБА_7 у ході слідчого експерименту, проведеного у службовому кабінеті та на місці події, має взаємоузгоджений та взаємодоповнюючий характер.
Невербальні засоби комунікативної діяльності ОСОБА_7 у процесі відтворення обстановки та обставин подій злочину, у вчиненні якого він підозрюється, є активними, виконують функцію смислового навантаження та не є властивими для проявів вимушеного спонукання до спілкування.
У відеозаписі слідчого експерименту від 14 квітня 2018 року за участю ОСОБА_7 відсутні ознаки здійснення на нього психологічного впливу з боку слідчого, прокурора, статиста, захисника та понятих, які брали участь у проведенні даної слідчої дії (т. 4, а.с. 43-69).
Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, на переконання апеляційного суду, прийшов до правильного висновку, що саме обвинувачений ОСОБА_12 вчинив умисне вбивство потерпілого ОСОБА_13
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції не врахував відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження його вини і не взяв до уваги докази його невинуватості.

З мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції вірно та об`єктивно оцінивши всі фактичні обставини, в тому числі і повідомлені стороною захисту, прийшов до висновку про неспроможність позиції захисту та зазначив підстави, з яких він приймає до уваги докази сторони обвинувачення та відкидає докази захисту.

Так, сам в суді першої інстанції обвинувачений не заперечував того, що між ним та потерпілим ОСОБА_13 відбувся конфлікт, а також підтвердив, що в той момент він був одягнутий у куртку з капюшоном.

Відеозаписом з камер зовнішнього спостереження ТМ «Фокстрот» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 175, підтверджується, що 10 квітня 2018 року о 00.17 годині, особа, одягнута в куртку чорного кольору, з капюшоном на голові, разом з іншою прямували в бік вул. Верхньої в м. Запоріжжі. Після цього, та ж сама особа, одягнута у куртку з капюшоном, ще двічі о 01.02 годині та о 01.36 годині, була зафіксована камерами спостереження.
Вказаний відеозапис підтверджує час та місце перебування обвинуваченого і потерпілого неподалік від того місця, де в подальшому буде виявлено труп потерпілого ОСОБА_27 .

Під час проведення обшуку в квартирі за місцем проживання обвинуваченого було вилучено ніж з написом на лезі «FORON», на якому виявлено генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_13 на лезі ножа та генетичні ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_7 на руків`ї ножа (висновок експерта № 8-672 від 27 червня 2018 року), а за висновком експерта № 267 від 7 червня 2018 року, рана на клапті шкіри з області правої бічної поверхні шиї від трупа ОСОБА_13 могла утворилася внаслідок дії наданого на експертизу ножа.
Про те, що ніж з написом на лезі «FORON» належить саме обвинуваченому, свідчить зміст протоколів пред`явлення ножа для впізнання, зокрема ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 катерогично підтвердили, що цей ніж належить ОСОБА_34 .
Детально про обставини вчинення умисного вбивства потерпілого обвинувачений повідомив під час проведення слідчого експерименту за його участі, захисника та перекладача, в ході якого усі пояснення він надавав добровільно та без тиску, що підтверджується висновком експерта № 1276 від 29 березня 2019 року.
На переконання колегії суддів, зміст досліджених доказів не дає підстав для сумнівів у тому, що саме ОСОБА_12 вчинив інкримінований йому злочин.

Доводи апеляційної скарги про те, що у суду першої інстанції було упереджене ставлення до обвинуваченого не знайшли свого підтвердження.

Так, 5 жовтня 2018 року кримінальне провадження надійшло з Ленінського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю до Хортицького районного суду м. Запоріжжя, і в той же день було здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями (т. 1, а.с. 39-40, 41).

Враховуючи, що 6 жовтня 2018 року (вихідний день) у обвинуваченого ОСОБА_7 закінчувався строк тримання під вартою, ухвалою від 5 жовтня 2018 року дійсно було призначено підготовче судове засідання в режимі відеоконференції на 5 жовтня 2018 року о 18.00 годині, тобто в кінці робочого дня (т. 1, а.с. 25, 43).

Копію ухвали захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 отримав о 17.55 годині (т. 1, а.с. 44).

Почалося проведення підготовчого судового засідання о 18.16 годині за участі обвинуваченого, його захисника та перекладача (т. 1, а.с. 55).

З технічного запису підготовчого судового засідання від 5 жовтня 2018 року вбачається, що спочатку було встановлено особу та компетенцію перекладача ОСОБА_35 , роз`яснено учасникам судового провадження право відводу та встановлено відсутність відводів, після чого оголошено перерву для перекладу і роз`яснення обвинуваченому його прав та обов`язків. Після закінчення перерви та продовження слухання справи, суд встановив, чи ознайомили обвинуваченого з його правами, на що перекладач надав ствердну відповідь. В подальшому суд встановив особу обвинуваченого, який назвав свої анкетні дані, а в ході проведення підготовчого судового засідання відповідав на запитання (т. 1, а.с. 55-57; т. 5, обкладинка).

Також є надуманими доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу того, що йому не роз`яснили право на суд присяжних, оскільки з огляду на ч. 3 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження судом присяжних здійснюється лише щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції проігнорував його клопотання про безпосередню участь в судовому засіданні та провів судовий розгляд у режимі відеоконференції, то як зазначив Верховний Суд у постанові від 29 липня 2021 року у справі № 320/2582/19 (провадження № 51-1524км21), участь особи в судовому засіданні в режимі відеоконференції є фактичною участю в судовому розгляді, проте в іншому форматі.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги в частині того, що т.в.о. начальника СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_14 своєю постановою доручив проведення досудового розслідування слідчій групі, де виклав свою необ`єктивну версію вбивства ОСОБА_13 , а старший слідчий ОСОБА_15 не мала повноважень проводити досудове розслідування у зв`язку зі звільненням з посади старшого слідчого Дніпровського відділу поліції, з огляду на наступне.

Так, п. 1 розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування містить відомості про прийняття постанови про доручення провадження досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчій групі (т. 1, а.с. 13).

Разом з тим, вказана постанова безпосередньо у матеріалах кримінального провадження відсутня.

Відповідно до вимог ст.ст. 7, 22, 26 КПК України кримінальне провадження повинно відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких, зокрема віднесено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, встановлює рівність прав сторін кримінального провадження на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, а також, що функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу, та диспозитивність суду, згідно з якою суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З огляду на ч. 6 ст. 22 КПК України, суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи, що суд не вправі самостійно збирати докази, а сторона захисту не зверталась з клопотанням про витребування та дослідження постанови про доручення провадження досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчій групі від 13 квітня 2018 року, як і не додала до апеляційної скарги її копію, то колегія суддів позбавлена можливості проаналізувати її зміст.

З цих же підстав колегія суддів вважає необґрунтованим твердження обвинуваченого про те, що старший слідчий ОСОБА_15 не мала повноважень проводити досудове розслідування у зв`язку зі звільненням з посади старшого слідчого Дніпровського відділу поліції, оскільки жодних доказів на підтвердження цього стороною захисту надано не було.

Всупереч доводів апеляційної скарги, т.в.о. начальника СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_14 міг визначати групу слідчих, оскільки це відноситься до безпосередніх повноважень керівника органу досудового розслідування відповідно до ст. 39 КПК України, і хоча посада «тимчасово виконуючий обов`язки начальника слідчого відділення» дійсно безпосередньо не визначена КПК України, проте за своєю суттю та змістом вона безсумнівно відноситься до посади «керівник органу досудового розслідування» в розумінні кримінального процесуального законодавства.

Не погоджується колегія суддів і з доводами апеляційної скарги про те, що затримання ОСОБА_7 відбулося протиправно, у незаконний спосіб, а в протоколі затримання зазначено невірну «підставу затримання», оскільки у статті 208 КПК України передбачено три випадки, коли особу можливо затримати без ухвали слідчого судді, і слідчий ОСОБА_17 зазначив у протоколі ту підставу затримання, яка найбільш чітко висвітлює обставини затримання обвинуваченого в даному кримінальному провадженні (т. 2, а.с. 174-176).

До того ж, у протоколі затримання ОСОБА_12 зазначив, що провину визнає, кається у вчиненому, ні до кого претензій не має, а від учасників зауважень та доповнень до протоколу не надходило.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги з приводу того, що у лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_13 № НОМЕР_1 вказана дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що суперечить офіційному обвинуваченню, оскільки суд першої інстанції не досліджував та не аналізував вказаний доказ у зв`язку з його відсутністю в матеріалах кримінального провадження, а дата смерті саме 10 квітня 2018 року підтверджується відеозаписом з камер зовнішнього спостереження ТМ «Фокстрот» та не суперечить висновку експерта № 1418 від 14 квітня 2018 року.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що обшуки квартир були проведені незаконно, а протоколи огляду місця події були сфальсифіковані, оскільки обвинувачений в апеляційній скарзі не вказує, у чому саме проявляється фальсифікація, а обшуки проводились за участі обвинуваченого, його захисника, перекладача та понятих, за добровільної згоди власників, і жодних зауважень від них не надходило (т. 1, а.с. 147-152, 156-174, 177-189).

До того ж, після проведення вказаних слідчих дій слідчий невідкладно звертався з клопотаннями до слідчого судді, який своїми ухвалами надавав дозвіл на проведення обшуку з метою належного процесуального оформлення раніше проведених оглядів місця події (т. 1, а.с. 175, 176, 190, 191).

Суд апеляційної інстанції не може погодитись і з доводами апеляційної скарги з приводу недопустимості як доказу висновку експерта № 1276 від 29 березня 2019 року.
Так, вказана експертиза була призначена на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2018 року, а розпочато проведення експертного дослідження 5 липня 2018 року, тобто в межах строку досудового розслідування.
Разом з тим, проведення експертного дослідження дійсно було закінчене поза межами досудового розслідування 29 березня 2019 року, у зв`язку з чим, прокурор звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про долучення до матеріалів та відкриття додаткових матеріалів для сторони захисту (т. 3, а.с. 205).
В судовому засіданні від 13 травня 2020 року суд першої інстанції вказане клопотання задовольнив та відкрив додаткові матеріали (висновок експерта № 1276 та висновок експерта № 1277) стороні захисту для ознайомлення, що узгоджується з вимогами ч. 11 ст. 290 КПК України.
За таких обставин висновок експерта № 1276 від 29 березня 2019 року є належним та допустимим доказом.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що на нього здійснювався психологічний тиск через ЗМІ, а також про те, що відповідно до висновку експерта № 1418 ушкодження у трупа ОСОБА_13 знаходились в ділянці, доступній для вчинення власною рукою, на переконання колегії суддів, на правильність висновків суду першої інстанції жодним чином не впливають, оскільки сукупність досліджених доказів свідчить про те, що злочин вчинено саме обвинуваченим.

Інші доводи апеляційної скарги щодо наявності сумнівів з приводу доведеності вини ОСОБА_7 є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами.

Доводи апеляційної скарги про неповноту судового слідства, колегія суддів також вважає такими, що суперечать зібраним доказам, оскільки з матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання вбачається, що впродовж судового розгляду були допитані всі свідки, ретельно досліджені докази по справі, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченого.

Доводам обвинуваченого у вироку обґрунтовано наведено критичну оцінку, оскільки позиція захисту має на меті уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовується сукупністю досліджених належних та допустимих доказів.

Що стосується призначеного ОСОБА_22 покарання, то суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням йому за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, і підстави для призначення йому більш м`якого покарання відсутні.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2021 року у відношенні ОСОБА_36 ( ОСОБА_11 ) за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 334/7142/18