Справа № 643/1226/22
Провадження № 1-кс/643/490/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.01.2022 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000293 від 28.01.2022 за ч. 2 ст. 307 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин: так, ОСОБА_6 , при невстановлених на теперішній час обставинах, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», яку став незаконно зберігати з метою подальшого збуту.

28.01.2022, о 00:14, за адресою: м. Харків, вул. Бобруйська, буд. 29 ОСОБА_6 затриманий працівниками поліції, в ході затримання та огляду якого у останнього виявлено й вилучено полімерний зіп-пакет з невідомою кристалічною речовиною, яка згідно з висновком судової експертизи є особливо небезпечною психотропною речовиною «PVP», масою у перерахунку на речовину 0,5549 г, обіг якої заборонено, яку ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав для подальшого збуту.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання особливо небезпечних психотропних речовин з метою подальшого їх збуту.

28.01.2022 о 00:14 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачене покарання до 10 років позбавлення волі, не працює, отже не має законних джерел заробітку, що вказує на ймовірність продовження аналогічної злочинної діяльності з метою отримання доходу, слідчий вважає, що існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення і більш м`який, ніж тримання під вартою, запобіжний захід не зможе їм запобігти.

В суді прокурор підтримав заявлене клопотання.

Підозрюваний вину у інкримінованому йому злочині визнав частково, а саме не заперечував, що під час затримання мав при собі психотропні речовини, проте зазначив, що зберігав їх для власного вживання. На питання суду щодо виявлення в його телефоні фотознімків ймовірних місць «закладок» психотропних речовин пояснень не надав. Просив не обирати йому запобіжний захід, запропонований прокурором.

Захисник підтримав думку підзахисного та, посилаючись на особистість підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, де мешкає разом з матір`ю похилого віку, дружиною та малолітнім сином, до грудня 2021 року офіційно працював водієм тролейбусу, наразі тимчасово не працює, не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, просив обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а в разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосувати заставу у найменшому розмірі.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного: згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, крім іншого, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. Частина 2 даної статті вказує, що підставою застосування запобіжного заходу крім ризиків, перелічених в ч. 1 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу має враховувати обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність певних ризиків та, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, брати до уваги недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, репутацію, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки тощо.

Щодо підозри ОСОБА_6 то її на даному, початковому, етапі розслідування, виходячи з наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження та обставин встановлених під час розслідування, можна вважати цілком обґрунтованою, так як підозра підтверджена належними та допустимими доказами, зафіксованими у протоколах огляду та затримання підозрюваного, показаннях свідків та висновку експерта тощо. Вказані докази дають достатні підстави для твердження про велику вірогідність причетності ОСОБА_6 до злочину, кваліфікованого саме за ч. 2 ст. 307 КК України.

Аналізуючи перелічені прокурором ризики в сукупності з обставинами кримінального правопорушення та особистістю підозрюваного можна дійти висновку, що не всі з них доведені.

Так, прокурор посилається на існування ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовуючи його суворістю передбаченого покарання в разі доведеності вини останнього, особистістю підозрюваного, який не працевлаштований, законних джерел доходу не має, проте даний ризик не можна вважати беззаперечно доведеним з погляду на особистість підозрюваного, який має постійне зареєстроване місце проживання у м. Харкові, де мешкає з 2003 року, одружений, має від шлюбу малолітнього сина 2018 р.н.. За таких обставин одна лише суворість передбаченого покарання не може виступати виключною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу підозрюваному.

Дані про ведення ОСОБА_6 асоціального способу життя за місцем проживання відсутні, як і відомості про притягнення до кримінальної відповідальності чи судимості в минулому. Не дивлячись на те, що ОСОБА_6 на теперішній час не працює, його минула трудова діяльність, що зафіксовано в трудовій книжці, свідчить, що останній починаючи з 2008 року з певними проміжками часу, працював офіційно. З останнього місця роботи звільнений місяць тому, у грудні 2021 року. Це дозволяє допустити, що відсутність офіційного місця працевлаштування є тимчасовим явищем.

Вищевикладене зменшує, проте не виключає, ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення в майбутньому.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення беззаперечно доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, проте, враховуючи малоймовірність реалізації даного ризику, недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання йому прокурором, на думку слідчого судді, не доведена.

Частина 4 ст. 194 КПК України вказує, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З погляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вбачає можливим застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного, крім інших, обов`язку не залишати житло за місцем реєстрації місця проживання у нічний час.

При цьому не застосування цілодобового домашнього арешту слідчий суддя пояснює необхідністю покладення на ОСОБА_6 обов`язку пройти курс лікування від наркотичної залежності та докладання зусиль до пошуку роботи.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звільнивши останнього з-під варти в залі суду.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на останнього обов`язки у вигляді: -заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період з 20:00 до 07:00; -заборони залишати межі м. Харкова; -прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування; -пройти курс лікування від наркотичної залежності; -докласти зусиль до пошуку роботи.
Ухвала діє протягом 2-х місяців з моменту її постановлення, тобто до 29.03.2022, але не більше строку досудового розслідування і може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1