Справа № 686/8306/17
Провадження № 1-кп/686/642/22
24 січня 2022 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілої сторони
захисника обвинуваченого -
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
-30.11.2016 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 191 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, -
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому що він, вчинивши в грудні 2012 року кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 191 КК України, та в подальшому за які, а саме за ч. 1 ст. 191 КК України його було засуджено вироком Хмельницького міськрайонного суду від 30.11.2016, та за ч. 2, 4 ст. 358 КК України його на підставі ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності було звільнено ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30.11.2016, вчинив повторно новий злочин проти власності.
Так, в червні 2013 року, ОСОБА_7 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , не виконавши в повному обсязі всіх ремонтних робіт відповідно до договору № 10 від 07.06.2013, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння шляхом обману коштами з бюджету Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, за допомогою інженера-економіста ОСОБА_9 , яка володіє спеціальними знаннями в галузі будівництва, та якій не було відомо про протиправний умисел ОСОБА_7 , використовуючи програмний комплекс АВК-5, призначений для автоматизованого випуску використовуваної у будівництві ресурсної вартісної документації склав та після цього видав завідомо неправдиві офіційні документи шляхом їх посвідчення власним підписом, а саме Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013 року форми КБ-2в та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2013 року форми КБ-3 про виконання робіт та використання матеріалів під час поточного ремонту системи опалення та водопостачання Педосівського НВО, розташованого за адресою вул. Центральна, 2 с. Педоси Хмельницького району, а саме:
?протирання кранів центрального опалення діаметром до 20 мм.:розрахунок: 66 шт. (акт КБ-2в) - 0 шт. (факт) = 66 шт. (відсутні), завищив на 8,36 грн. за шт.. всього на 552 грн.
?заміна кранів кулькових: розрахунок: 66 шт. (акт КБ-2в) - 44 шт. (факт) = 22 шт. (відсутні), завищив на 31,4 грн. за шт., всього на 691 грн.;
?кран кульковий діаметром 20 мм.: розрахунок: 66 шт. (акт КБ-2в) - 44 шт. (факт) = 22 шт. (відсутні), завищив на 60,4 грн. за шт., всього на 1329 грн.;
?з`єднувальна муфта: розрахунок: 66 шт. (акт КБ-2в) - 44 шт. (факт) = 22 шт. (відсутні); завищив на 20,04 грн. за шт., всього на 441 грн.;
?американка діаметром 20 мм.: розрахунок: 66 шт. (акт КБ-2в) - 44 шт. (факт) 22 шт. відсутні), завищив 52,77 грн. за шт., всього на 1161 грн.,
Таким чином, завищивши обсяги виконаних робіт та використаних матеріалів на загальну суму 4174 грн., які в подальшому подав до Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та таким чином виготовив завідомо підроблений документ.
В результаті вказаних протиправних дій, ОСОБА_7 завдав Педосівській сільській раді Хмельницького району Хмельницької області матеріальної шкоди на загальну суму 4174 грн.
Такі умисні дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 358 КК України, як складання та видача приватним підприємцем завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певний факт, що має юридичне значення, вчинене повторно.
Також, ОСОБА_7 обвинувачується в тому що він 11.06.2013 перебуваючи у приміщенні Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, що по вул. Центральній, 10, с. Педоси Хмельницького району Хмельницької області, заздалегідь знаючи, що в Акті № 1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013 року та Довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2013 року форми КБ-3 містяться недостовірні відомості щодо обсягу виконаних робіт та використаних матеріалів під час поточного ремонту системи опалення та водопостачання Педосівського НВО, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , вирішив використати вказані офіційні документи з метою заволодіння бюджетними коштами Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, ОСОБА_7 , 11.06.2013, перебуваючи у приміщенні Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, що по вул. Центральній, 10, с. Лісові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, умисно, з корисливих мотивів, подав для підпису сільському голові Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_8 , завідомо підроблені документи, а саме Акт № 1 приймання виконаних робіт за червень 2013 року та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2013 року форми КБ-3 про виконання робіт та використання матеріалів під час поточного ремонту системи опалення та водопостачання Педосівського НВО, розташованого за адресою вул. Центральна, 2 с. Педоси Хмельницького району Хмельницької області, та таким чином використав завідомо підроблені документи.
Такі умисні дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.
Так, в червні 2013 року, ОСОБА_7 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , не виконавши в повному обсязі всіх ремонтних робіт відповідно до договору № 10 від 07.06.2013, діючи повторно,умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману а саме грошовими коштами в сумі 4 174 грн. 00 коп. з бюджету Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, за допомогою інженера-економіста ОСОБА_9 , яка володіє спеціальними знаннями в галузі будівництва, та якій не було відомо про протиправний умисел ОСОБА_7 , використовуючи програмний комплекс АВК-5, призначений для автоматизованого випуску використовуваної у будівництві ресурсної вартісної документації, видав завідомо неправдиві офіційні документи шляхом їх посвідчення власним підписом, а саме Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013 року форми КБ-2в та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2013 року форми КБ-3 про виконання робіт та використання матеріалів під час поточного ремонту системи опалення та водопостачання Педосівського НВО, розташованого за адресою вул. Центральна, 2 с. Педоси Хмельницького району, а саме:
?протирання кранів центрального опалення діаметром до 20 мм.:
розрахунок: 66 шт. (акт КБ-2в) - 0 шт. (факт) = 66 шт. (відсутні), завищив на 8,36 грн. за шт., всього на 552 грн.
?заміна кранів кулькових: розрахунок: 66 шт. (акт КБ-2в) - 44 шт. (факт) = 22 шт. (відсутні), завищив на 31,4 грн. за шт., всього на 691 грн.;
?кран кульковий діаметром 20 мм.: розрахунок: 66 шт. (акт КБ-2в) - 44 шт. (факт) = 22 шт. (відсутні), завищив на 60,4 грн. за шт., всього на 1329 грн.;
?з`єднувальна муфта: розрахунок: 66 шт. (акт КБ-2в) - 44 шт. (факт) = 22 шт. (відсутні), завищив на 20,04 грн. за шт., всього на 441 грн.;
?американка діаметром 20 мм.: розрахунок: 66 шт. (акт КБ-2в) - 44 шт. (факт) = 22 шт. (відсутні), завищив 52,77 грн. за шт., всього на 1161 грн.
Всього ОСОБА_7 завищив обсяги виконаних робіт та використаних матеріалів на загальну суму 4174 грн., після чого роздрукував вказані документи.
В подальшому, ОСОБА_7 , 11 червня 2013 року, перебуваючи в приміщенні Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, по вул. Центральній, 10, в с. Педоси Хмельницького району Хмельницької області, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману а саме грошовими коштами в сумі 4 174 грн. 00 коп. з бюджету Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області особисто подав документи із внесеними недостовірними відомостями а саме: Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013 року форми КБ-2в та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт за червень 2013 року форми КБ-3 замовнику робіт Педосівській сільській раді Хмельницького району Хмельницької області в особі сільського голови ОСОБА_8 .
У свою чергу, Педосівський сільський голова ОСОБА_8 , не знаючи про обман та недостовірність даних у вказаних документах, сприймаючи вказані документи за достовірні, 11.06.2013, підписав їх, посвідчив гербовою печаткою сільської ради та разом із платіжним дорученням №134 від 09.08.2013 та платіжним дорученням №135 від 09.08.2013 подав до Головного Управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, що по вул. Свободи, 70 в м. Хмельницькому, для оплати зазначених вище виконаних підрядних робіт.
Надалі, на підставі підроблених ОСОБА_7 . Акту №1 прийманнябудівельних робіт за червень 2013 року форми КБ-2в, Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2013 року форми КБ-3 та на підставі платіжних доручень Педосівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №134 та №135 від 09.08.2013, на рахунок ПП «Штойко» № НОМЕР_1 у ВАТ «ВТБ Банк», Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області 14 серпня 2013 року за виконання поточного ремонту системи опалення та водопостачання Педосівського НВО, розташованого за адресою вул. Центральна, 2 с. Педоси Хмельницького району Хмельницької області, перераховано бюджетні кошти в сумі 12 199 грн. 65 коп. та 05 вересня 2013 року за виконання поточного ремонту системи опалення та водопостачання Педосівського НВО, розташованого за адресою вул. Центральна, 2 с. Педоси Хмельницького району Хмельницької області перераховано бюджетні кошти в сумі 37 796 грн. 59 коп., всього на загальну суму 49 996 грн. 24 коп.
Всього, в результаті заволодіння бюджетними коштами, ОСОБА_7 завдав Педосівській сільській раді Хмельницького району Хмельницької області матеріальної шкоди на загальну суму 4 174 грн. 00 коп.
Такі умисні дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, не визнав та показав, що у нього не було умислу на вчинення шахрайських дій і не вважає, що шляхом обману заволодів державними коштами. Просив визнати його невинуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та виправдати.
На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України сторона обвинувачення посилається на показання свідків, допитаних під час судового розгляду, зокрема:
- показання свідка ОСОБА_8 , який показав, що в період з 2002-2016 роки займав посаду Педосівського сільського голови. ОСОБА_7 проводив ремонт дитячого садочка, об`єкт був зданий. Претензій до виконаних робіт у нього не було. Свідок не являється спеціалістом по системі опалення, йому не відомо, що саме і чи підробив ОСОБА_7 щось у документах;
- показаннями представника потерпілої строни ОСОБА_5 , який показав, що на даний час проведено ремонтні роботи по системі опалення НВО, після робіт, які виконував ОСОБА_7 ..
Прокурор заявив клопотання про виклик та допит свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 ..
Судом вживалися заходи щодо виклику вказаних свідків до суду та їх примусової доставки. Однак, всі спроби суду щодо виклику вказаних свідків були безрезультатними, крім допиту свідка ОСОБА_8 .. Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 до суду не з`явились, їх доставка, згідно рапортів працівників поліції є неможливою через похилий вік та у зв`язку з хворобами, а тому суд вичерпав всі можливості допиту зазначених свідків. Крім цього, прокурор не зміг пояснити необхідності виклику зазначених свідків до суду на підтвердження чи спростування тих фактів, які мають значення для всебічного та повного розгляду справи.
Також на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України стороною обвинувачення надані письмові документи, які були детально досліджені в ході судового розгляду, зокрема:
-постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 22.07.2014;
-постанова про призначення групи прокурорів від 21.07.2014;
-постанова № 36 про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів від 16.04.2014;
-рапорт старшого прокурора прокуратури Хмельницького району ОСОБА_14 від 21.07.2014;
-акт огляду і передачі на відповідальне збереження від 14.07.2014;
-акт про проведення перевірки відповідності факту виконаних робіт по ремонту системи опалення Педосівської НВО від 27.06.2014;
-платіжне доручення № 135 від 09.08.2013;
-платіжне доручення № 134 від 09.08.2013;
-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 20.11.2014;
-договір № 10 від 07.06.2013 між Педосівською сільською радою в особі сільського голови ОСОБА_8 та приватного підприємця в особі ОСОБА_7 ;
-договірна ціна на будівництво Поточний ремонт системи опалення та водопостачання Педосівської НВО, що здійснюється у 2013 році;
-довідка про вартість виконаних будівельних робіт/та витрат/ за червень 2013;
-дефектний акт на ремонт поточний водопроводу та опалення;
-акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013;
-локальний кошторис №2-1-1 на ремонт системи опалення та водопостачання будівлі НВО;
-кошторисний розрахунок № П-139-1 податок на додану вартість у вартості придбання матеріалів і послуг;
-кошторисний розрахунок № П130 кошторисний прибуток;
-кошторисний розрахунок №П147 кошти на покриття адміністративних витрат будівельно-монтажних організацій;
-підсумкова відомість ресурсів;
-розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1 на ремонт системи опалення та водопостачання;
-підсумкова відомість ресурсів (витрати за прийнятими нормами);
-розрахунок загальновиробничих витрат до Акту КБ-2в №1 на будівлю НВО;
-розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису № 2-1-1 на ремонт системи опалення та водопостачання;
-локальний кошторис № 2-1-1 на ремонт системи опалення та водопостачання будівля НВО;
-розрахунки №№ 1-4 Прямі витрати і загальновиробничі витрати: будівельні роботи/монтажні роботи, тис. грн.;
-кошторисний розрахунок № П-139-1 Податок на додану вартість у вартості придбання матеріалів і послуг;
-акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2013;
-підсумкова відомість ресурсів;
-договірна ціна на будівництво Поточний ремонт систем опалення та водопостачання Педосівської НВО, що здійснюється у 2013 році;
-рейтингова оцінка показників соціально-економічного розвитку Хмельницької області розділу «Державні фінанси»;
-інформація для проведення оцінки результатів діяльності районних державних адміністрацій;
-дефектний акт на ремонт поточний водопроводу та опалення;
-розрахунок загальновиробничих витрат до Акту КБ-2в №1 на будівлю НВО;
-загальновиробничі витрати на будову Поточний ремонт системи опалення та водопостачання Педосівської НВО;
-довідка вартості виконаних будівельних робіт/та витрати/ за травень 2013;
-постанова про зміну групи процесуальних прокурорів від 23.12.2015;
-висновок експерта за результатами проведення судової будівельнотехнічної експертизи № 343/344/15-26 від 06.04.2016;
-висновок експерта за результатами проведення додаткової судової будівельнотехнічної експертизи № 697/17-26 від 30.03.2017;
-постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від «___» квітня 2017.
Судом також досліджені матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 .. Відповідно до яких останній на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався, на профілактичних обліках в ХВП ГУНП в Хмельницькій області не перебуває, заяв та скарг відносно ОСОБА_7 не надходило, шкода відшкодована.
Заслухавши в судовому засіданні сторони кримінального провадження та свідків сторони обвинувачення, дослідивши письмові докази обвинувачення, надавши оцінку всім доказам за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов таких висновків.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, що встановлено ст. 22 КПК України.
Відповідно до вимог ст.ст.22,26 КПК України, судом були створені всі умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленому в ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Згідно ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно зі ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини"передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).
Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.
Згідно з положеннями ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозри,обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).
Суд зазначає, що достовірність доказів в загальному розумінні означає, що вони правильно, адекватно відображають матеріальні і нематеріальні сліди. Доказуванням є дія по встановленню істинності будь - якого судження, положення (тези) на підставі інших суджень, істинність яких перевірена, за допомогою аргументів (посилок), істинність яких встановлена. Очевидно, що використання в доказуванні сумнівних, недостовірних даних може викликати помилкові висновки. Логічно зробити висновок, що доказова інформація повинна мати ознаки достовірності. Тільки за такої умови вона може бути покладена в основу висновків у справі, використана як засіб доказування.
При цьому доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Оцінюючи докази, необхідно керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його прецедентної практики під час оцінки доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282). Критерій доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессега і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо. Таким чином, даючи офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, Конституційний Суд України виходить з того, що обвинувачення особи у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на доказах, одержаних у результаті порушення або обмеження її конституційних прав і свобод, крім випадків, у яких Основний Закон України допускає такі обмеження.
Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу № 688/788/15-к, у постанові від 04.07.2018 року визначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
При дослідженні доказів, зібраних у ході досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, судом встановлено, що обвинувачення ОСОБА_7 ґрунтується, зокрема, на показаннях представника потерпілої сторони та свідків обвинувачення.
При цьому, суд не приймає до уваги в якості доказу обвинувачення показання представника потерпілої сторони ОСОБА_5 , оскільки про обставини події йому стало відомо лише з матеріалів кримінального проводження, його показання носять неконкретний характер.
Разом з тим, аналізуючи показання свідка обвинувачення ОСОБА_8 , який працював на посаді Педосівського сільського голови в період з 2002-2016р.р. дані ним в судовому засіданні про те, що ПП ОСОБА_7 були поведені ремонтні роботи дитячого садочка, проводилася заміна кранів системи опалення. На момент закінчення робіт та підписання відповідного Акту претензій до нього не було. Про те, що було підроблено документи йому не відомою. За таких умов, судом не можуть бути прийняті показання вказаного свідка на обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів.
Проводячи аналіз письмових доказів обвинувачення, а саме: Акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013 року форми КБ-2в та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2013 року форми КБ-3 про виконання робіт та використання матеріалів під час поточного ремонту системи опалення та водопостачання Педосівського НВО, розташованого за адресою вул. Центральна, 2 с. Педоси Хмельницького району та аналізуючи зміст вказаних документів, суд звертає увагу, що з урахуванням диспозиції інкримінованої ОСОБА_7 ст. 358 КК України та положень Примітки до неї, ця норма закону є бланкетною.
Відповідно до Примітки під офіційним документом у цій статті слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи докази у правозастосовній діяльності, що складаються видаються чи посвідчуються поважними компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно правових форм, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Однак, стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_7 порушив форму та зміст інкримінованих підроблених документів та на підтвердження того, що ОСОБА_7 , як приватному підприємцю, надано право у зв`язку з його службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати ці документи.
Аналізуючи доведеність стороною обвинувачення об`єктивної сторони інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, суд звертає увагу, на таке:
- матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу використання ОСОБА_7 програмного комплексу АВК-5, який призначений для автоматизованого випуску використовуваної у будівництві ресурсної вартісної документації;
- в ході судового слідства стороною обвинувачення не було надано жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_7 поставив на вказаних документах свій особистий підпис.
Таким чином, не доведеними залишилися обставини вчинення даного злочину, тому ОСОБА_7 слід визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.
Злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є використання завідомо підробленого документа, є похідним від злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а тому за відсутності доказів складання ОСОБА_7 завідомо підробленого офіційного документа, його необхідно виправдати і за ч. 4 ст. 358 КК України.
Окрім того, стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, що у момент подання Акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2013 року форми КБ-2в та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2013 року форми КБ-3 про виконання робіт та використання матеріалів під час поточного ремонту системи опалення та водопостачання Педосівського НВО, розташованого за адресою вул. Центральна, 2 с. Педоси Хмельницького району у ОСОБА_7 був умисел на заволодіння бюджетними коштами і він керувалася корисливою метою та корисливим мотивом, а тому в діях ОСОБА_7 відсутня суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Крім цього, прокурором не надано доказів на підтвердження підстав відкриття даного кримінального провадження. Зокрема, згідно з наданого суду як доказу винуватості рапорту старшого прокурора прокуратури Хмельницького району юриста 3 класу ОСОБА_14 , вбачається, що виявлені під час перевірки недоліки ремонту системи опалення Педосівської НВО, були наслідком зловживання службовим становищем Педосівського сільського голови ОСОБА_8 .. Разом з тим, прокурором не надано жодних доказів притягнення зазначеної посадової особи до кримінальної відповідальності. Не надано суду і процесуального документу фіксації виявленого кримінального правопорушення. Поряд з тим, прокурором навіть не надано витягу з ЄРДР у якому слід було б зазначити, що було підставою для відкриття кримінального провадження а також зазначено групу слідчих, які вправі розслідувати дане провадження та групу прокурорів, які здійснювали процесуальне керівництво, як і не надано повідомлення слідчого прокурору про початок досудового розслідування.
На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що жодний із наданих стороною обвинувачення доказів як сам по собі, так і в сукупності з іншими, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не дає достатніх підстав стверджувати про доведеність вчинених кримінальних правопорушень.
А тому, суд, враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, вважає, що, усі докази сторони обвинувачення є такими, що залишають місце сумнівам, тобто не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (також рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»).
Відповідно до ст. 23 КПК України судом безпосередньо досліджені всі надані сторонами докази на засадах змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Про вичерпне надання суду всіх зібраних своїх доказів підтвердили сторони кримінального провадження.
Можливість їх отримати вичерпані, з огляду на те, що після інкримінованих ОСОБА_7 подій сплинув значний час (понад вісім років).
Таким чином, судом встановлено, що всупереч ст.92 КПК України,під час досудового розслідування не було встановлено, а прокурором в ході розгляду справи не наведено суду доказів, які б забезпечували надійне, повне та достовірне встановлення всіх обставин, що входять до предмету доказування щодо обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
Суд прийшов до висновку, що наведені вище докази, на які посилається прокурор, як на підставу доведеності вини ОСОБА_7 не доводять його вину та не є достатніми для визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Так, у справі «Барбера, Мессег та Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Сумнівний характер вчинення ОСОБА_7 інкримінованихйому суспільно небезпечних діянь не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який також знайшов свій вияв і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.
Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду «Капо проти Бельгії № 4291/98 від 13 січня 2005 року.
Згідно з ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
За наведених обставин докази, на які посилається сторона обвинувачення, не були підтверджені безпосередньо у суді, в зв`язку з чим вони не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення, інкримінованого ОСОБА_7 .
Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань представника потерпілої сторони та свідків обвинувачення, кожен з яких не надав об`єктивних, конкретних і неоспорюваних показань про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, відсутності належних письмових доказів на підтвердження викладених у обвинувальному акті обставин, суд, у відповідності до ст. 62 Конституції України, тлумачить це на користь обвинуваченого ОСОБА_7 і приходить до висновку про недоведеність вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень, тому ОСОБА_7 слід визнати невинуватим та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 в ході досудового розслідування, а також в ході судового розгляду кримінального провадження не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, ст. ст. 366-368, 369-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1