Ухвала

іменем України
10 вересня 2021 року

м. Київ
справа № 430/1194/21

провадження № 51-4384 ска 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши спільну касаційну скаргу й клопотання ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5 на постанову Станично-Луганського районного суду Луганської області від 30 червня 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 30 липня 2021 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Постановою Станично-Луганського районного суду Луганської області від 30 червня 2021 року ОСОБА_4 визнано винною в порушенні порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції, передбачених ч. 1 ст. 204-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн з конфіскацію переміщуваного товару готівкових коштів у загальній сумі 3000 євро. Суддя Луганського апеляційного суду постановою від 30 липня 2021 року постанову суду першої інстанції залишив без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 порушують питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а право на касаційне оскарження лише у визначених законом випадках.
В рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 2015 року №3-рп/2015 зазначено, що, встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).
Отже, Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак воно не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим.
Законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості касаційного оскарження рішень суду, також виступає Кодекс України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлене у ст. 294 КУпАП, відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Цей висновок узгоджується з міжнародними актами та практикою Європейського суду з прав людини.
Стосовно доводів ука ОСОБА_4 танні Горецької А.К. та ОСОБА_5 br> Амельченка М.Д. про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної або Великої Палати Верховного Суду на підставі ст. 434-1 КПК України, Суд повідомляє, що за змістом вказаної норми вбачається, що обов`язковою умовою для вирішення питання щодо передачі кримінального провадження до Великої Палати Верховного Суду на підставі ч. 5 ст. 434-1 КПК є перебування такого кримінального провадження на розгляді суду в касаційному порядку у складі колегії або палати, а отже вчинення вказаних процесуальних дій на стадії розгляду у порядку ст. 428 цього Кодексу є неможливим.
З огляду на викладене, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів, керуючись принципом верховенства права при здійсненні правосуддя та виходячи з основних засад судочинства, вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за спільною касаційною ск ОСОБА_4 нням Горецької А.К. та її пред ОСОБА_5 ката Амельченка М.Д. на постанову Станично-Луганського районного суду Луганської області від 30 червня 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 30 л ОСОБА_4 у щодо Горецької А.К.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

С.О. Стороженко ОСОБА_2 В.М. Бородій ОСОБА_3 С.В. Єремейчук