Провадження №11-кп/801/1274/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000207 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
23.06.2010 Костянтинівським міським судом Донецької області за частиною третьою статті 185, частиною другою статті 297 Кримінального кодексу України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;
23.03.2016 Костянтинівським міським судом Донецької області за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;
08.06.2016 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за частиною першою статті 309, з урахуванням положень статей 70, 72 Кримінального кодексу України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження
прокурора : ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2021 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України скасувати в частині призначення покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через мякість.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 115 КК України у вигляді 12 років позбавлення волі, в решті вирок залишити без змін.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2021 року визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України, призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування призначеного покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Відповідно до частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України зараховано ОСОБА_7 строк перебування під вартою з 24.03.2021 по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.
Арешти, накладені на речові докази на підставі ухвал слідчого судді від 26.03.2021, 29.03.2021, 30.03.2021 скасовано.
Стягнути зі ОСОБА_7 на користь держави 32071 (тридцять дві тисячі сімдесят одну) гривню 70 (сімдесят) копійок витрат на залучення експерта.
Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
24.03.2021 ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спільно розпивали спиртні напої у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_11 , яка запросила їх для виконання робіт з ремонту зазначеного житлового будинку.
Близько 05.00 год. 24.03.2021 ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні спальної кімнати, розпочав суперечку з ОСОБА_9 через словесні образи з боку останнього.
В ході суперечки у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, пішов у вітальню, де взяв зі столу кухонний ніж, після чого повернувся в спальну кімнату та, підійшовши до ОСОБА_9 , наніс йому один удар зазначеним ножем в грудну клітину зліва в ділянку життєво важливого органу людини, а саме серця, чим спричинив тілесне ушкодження, від якого останній помер на місці події.
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлене колото-різане поранення грудей зліва з ушкодженням серця, а також садна на лобі, синець на животі, садна на грудях зліва, синці та садна на руках. Колото-різане поранення грудей зліва з ушкодженням серця утворилось від дії плаского однобічно-гострого колючо-ріжучого предмета типу клинка ножа, що мав обушок та гостре лезо, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Садна на лобі, синець на животі, садна на грудях зліва, синці та садна на руках утворились від дії тупих твердих предметів, незадовго до настання смерті (в межах 1 -2 діб), мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять.
Смерть ОСОБА_9 настала від колото-різаного поранення грудей зліва з ушкодженням серця, яке викликало розвиток тампонади серця кров`ю, не менш ніж за 24 години до проведення розтину тіла в морзі, можливо й 24.03.2021.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що судом при призначенні покарання ОСОБА_7 належним чином не враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, який згідно ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, те, що обвинувачений раніше судимий.
Таким чином ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний особливо тяжкий злочин, перебуваючи у стані алкогольного спяніння.
Прокурор вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_7 у виді 9 років позбавлення волі суперечить вимогам ст. 50 КК України та розясненням постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 року « Про практику призначення судами кримінального покарання».
Таким чином, при ухваленні вироку Вінницький міський суд Вінницької області неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2021 року скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 115 КК України у вигляді 12 років позбавлення волі, захисника ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів .
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного . При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його помякшують і обтяжують.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності підстав для призначення йому більш суворого покарання є безпідставними.
На думку суду апеляційної інстанції призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65, ст. 50 КК України.
Згідно розяснень викладених у п.п. 2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків). Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.
Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вінницький міський суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий, згідно довідки - характеристики виданої квартальним комітетом «Добробут» від 08.04.2021 року № 231 за місцем проживання скарг не надходило, розлучений, обставини, які відповідно ст.66 КК України пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які відповідно ст.67 КК України обтяжують покарання рецидив злочинів, вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, та визначив покарання у виді позбавлення волі строком 9 років, належним чином умотивувавши своє рішення.
Визначений судом першої інстанції строк позбавлення волі відповідає особі обвинуваченого, тяжкості кримінального правопорушення, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що наведені судом у вироку підстави призначення ОСОБА_7 покарання у виді 9 років позбавлення волі ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду, та вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та свідчили б про необгрунтованість призначеного ОСОБА_7 покарання у апеляційній скарзі прокурора не наведено.

Кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони та усвідомленням винною особою необхідності його понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Судове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Порушення матеріального, процесуального права, які є підставою згідно ст. 409 КПК України для скасування чи зміни вироку суду судом апеляційної інстанції не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2021 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України залишити без змін
Судове рішення може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.
На підставі ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4