Справа № 153/1447/21
Провадження №11-кп/801/1251/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, уродженця м.Кишинів, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого:
28.08.2019 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки
на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 22.09.2021 року про відмову у задоволенні подання начальника Могилів-Подільського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6

за участі сторін провадження:
прокурора: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
В с т а н о в и в :

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької від 22.09.2021 року у задоволенні подання начальника Могилів-Подільського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області майора внутрішньої служби ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 відмовлено.

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 22.09.2021 про скасувати, постановити нову ухвалу, якою подання начальника Могилів-Подільського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 задоволити.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що ухвала Ямпільського районного суду Вінницької області від 22.09.2021 року є незаконною, необгрунтованою з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Твердження прокурора та висновок суду, що відносно ОСОБА_6 на даний момент існують обвинувальні акти і це не дає можливість у задоволенні подання про звільнення від відбування іспитового строку, порушують вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Враховуючи те, що на момент закінчення іспитового строку та на час розгляду клопотання відносно ОСОБА_6 відсутній обвинувальний вирок суду, який би набрав законної сили, ОСОБА_6 неможливо вважати таким, що вчинив нове кримінальне правопорушення, оскільки його лише повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.
Жодних доказів того, що ОСОБА_6 визнано судом винним у вчиненні інших кримінальних правопорушень і вирок суду набрав законної сили до суду не надано, а також і підтвердження невиконання покладених на засудженого обов`язків.
За таких обставин, враховуючи, що іспитовий строк на час розгляду подання закінчився, протягом строку засуджений ОСОБА_6 виконав покладені на нього обов`язки, не вчинив нового кримінального правопорушення, подання начальника Могилів-Подільського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області майора внутрішньої служби ОСОБА_9 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про час, день апеляційного розгляду повідомлявся належним чином.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив відмовити, захисника ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях71,72цьогоКодексу.

Наведене узгоджується з положеннями ч.2 ст. 165 КВК України, згідно яких після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Враховуючи зміст вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс елементів, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього ст. 78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч.4 ст. 76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а також обов`язок не вчинення протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення.
Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст. 75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням, та не дає підстав для застосування ст. 78 КК України, навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді подання начальника Могилів-Подільського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області майора внутрішньої служби ОСОБА_9 судом першої інстанції прийнято законне і обгрунтоване рішення про відмову у його задоволенні, оскільки засудженим ОСОБА_6 не виконано покладених на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що свідчить про порушення ним положень ст.75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Вінницького міського суду від 28.08.2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України він звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
Також встановлено, що відносно ОСОБА_6 на розгляді в Піщанському районному суді Вінницької області, Томашпільскому районному суді Вінницької області, Тульчинському районному суді Вінницької області та Бершадському районному суді Вінницької області, перебувають обвинувальні акти, згідно яких ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 , ч.4 ст.185 КК України, які були вчинені ним у 2020 році, тобто у період іспитового строку визначеного вироком Вінницького міського суду від 28.08.2019 року.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, згідно постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 16.09.2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.
За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засудженим ОСОБА_6 порушені вимоги ч.1 ст.78 КК України, а тому подання органу пробації про його звільнення від відбування покарання є передчасним.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що у кримінальних провадженнях відносно нього, які перебувають на розгляді на даний час рішення не прийнято, що у відповідність до ст.62 Конституції України, свідчить про його невинуватість, не спростовує висновків суду першої інстанції.
Відповідно роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», частиною 2 статті 75КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
З положень ст. ст. 75, 78 КК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України вбачається, що саме вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, а не винесення вироку щодо нього, суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила новий злочин, порушує такі загальні засади кримінального провадження, як законність та рівність перед законом і судом.
На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 22.09.2021 року про відмову в задоволенні подання начальника Могилів-Подільського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області майора внутрішньої служби ОСОБА_10 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4