У Х В А Л А
про призначення судового розгляду

11.01.2022 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні номер №0000345 від 05.11.2020 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Встановлені судом обставини та суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається:

До Барського районного суду Вінницької області з Жмеринської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 листопада 2020 року за номером 0000345 відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Вирішується питання щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Позиції сторін кримінального провадження:

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити до судового розгляду обвинувальний акт, так як він відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, кримінальне провадження підсудне суду, підстав для закриття немає.

Потерпілий ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_6 не заперечували призначити до судового розгляду обвинувальний акт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, посилаючись на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і має бути повернутий прокурору для усунення наявних недоліків. При цьому захисник зазначив, що коло спірних правовідносин, порушення яких інкримінується обвинуваченому, є предметом дослідження на предмет встановлення винуватості потерпілої особи ОСОБА_7 . Відбувся виділ прокурором матеріалів кримінального провадження відносно потерпілого, якому також інкримінується вчинення того ж протиправного діяння, яке постановлено у вину обвинуваченого. На підтвердження викладеного надав у розпорядження суду письмові докази: постанову прокурора від 24.09.2021 про виділення матеріалів в окреме провадження та відповідь слідчого адвокату від 22.10.2021.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд:
Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків .

Щодо доводів сторони захисту проте що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і має бути повернутий прокурору для усунення наявних недоліків, суд зазначає наступне.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Таким чином, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

Питання про конкретизацію викладених в обвинувальному акті, фактичних обставин справи як і правова кваліфікація кримінального правопорушення не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Відповідно до ч. 3 ст.314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам КПК України, зокрема ст.291, та чи не містить він положення, що суперечать одне одному. Водночас обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акту, є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.

Підстава для повернення обвинувального акта прокурору визначена в п.3 ч.3 ст.314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Таким чином вказаною нормою закону визначено виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону. При цьому повернення обвинувального акта прокурору не має наслідком поновлення досудового розслідування та ухвалення у зв`язку з цим слідчим чи прокурором окремих процесуальних рішень.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні визначені у статті 91 КПК України. Так, згідно із частиною першою цієї статті у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (частина друга статті 91 КПК України).

Частиною першою статті 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Системний аналіз вказаних положень процесуального закону дозволяє прийти до висновку про те, що на відміну від процесуальних рішень слідчого, прокурора, що оформлюються постановами, і які відповідно до частини п`ятої статті 110 КПК України мають бути вмотивованими, а рішення слідчого судді, відповідно до частини другої статті 110, статті 370 КПК України, до того ж і обґрунтованими, таке важливе процесуальне рішення, як обвинувальний акт відповідно до частини другої статті 291 КПК України не повинно містити ні обґрунтування, ні мотивування. Тобто, серед іншого, в обвинувальному акті лише викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (пункт 5 частини другої 2 статті 291 КПК України). Отже, будь-яких обґрунтувань, мотивування на підтвердження викладених в обвинувальному акті обставин, КПК України не передбачає.

Відтак, посилання в обвинувальному акті на будь-які докази з метою доведеності встановлення певних обставин, викладених в обвинувальному акті, слід визнати порушенням засад верховенства права, змагальності та безпосередності дослідження доказів, оскільки таке фактично ставить вже на цій стадії провадження сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище через розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті.

Суд вважає, що посилання захисника на невідповідність складеного обвинувального акту вимогам КПК України є безпідставним, оскільки при вивченні обвинувального акту та додатків до нього, судом встановлено відсутність підстав для його повернення прокурору.

Судом встановлено, що поданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

В обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення із зазначенням дій, які були вчинені обвинуваченим, а також обставини, які, відповідно до положень КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

З огляду на це, суд приходить до висновку про відповідність даного обвинувального акта вимогам чинного законодавства, а також про відсутність у ньому таких недоліків, які б перешкоджали суду призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисника, не вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України і у своїй більшості зводяться до оспорювання фактичних обставин справи та незгоди із пред`явленим обвинуваченням.

Під час підготовчого засідання не досліджуються будь-які докази на підтвердження, або спростування викладених прокурором фактичних обставин, а тому суд позбавлений можливості на даному етапі перевіряти чи встановлювати їх достовірність.

Суд наголошує на тому, що питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення не підлягають розгляду на підготовчому судовому засіданні і суд на цій стадії лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи при цьому суті обвинувачення.

Суд не може передчасно, без дослідження будь-яких доказів, надавати оцінку обставинам, викладеним в обвинувальному акті та ставити їх існування під сумнів, як того вимагає захисник.

Вирішення питання доведеності вини обвинуваченого не відповідає завданню підготовчого провадження, з огляду на мету вказаної стадії та вичерпний перелік повноважень суду під час її проведення. Обґрунтування стороною обвинувачення належної кваліфікації кримінального правопорушення і, відповідно, її підтвердження чи спростування, має відбуватися виключно в ході судового розгляду на підставі дослідження та оцінки наданих суду доказів.

Твердження захисника обвинуваченого про наявність виділених прокурором матеріалів кримінального провадження відносно потерпілого, якому також інкримінується вчинення того ж протиправного діяння, яке постановлено у вину обвинуваченого, не може досліджуватися під час підготовчого судового засідання та не може бути вирішено прокурором після повернення йому обвинувального акту.

Після повернення обвинувального акту прокурор може прийняти одне з альтернативних рішень, передбачених ст. 283 КПК України: закрити кримінальне провадження або звернутися з обвинувальним актом до суду.

Проведення ж будь-яких слідчих або інших процесуальних дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акту, в кримінальному провадженні не допускається. Докази, отримані при проведенні процесуальних дій, не визначених в ухвалі про повернення зазначених матеріалів кримінального провадження, згідно з ч. 8 ст. 223 КПК України є недопустимими.

Таким чином, в цьому випадку, прокурор не має права оголошувати підозру іншій особі в даному кримінальному провадженні чи проводити будь-які слідчі дії.

В той же час, саме під час судового розгляду по суті може бути узгоджена кваліфікація злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , що викладена в обвинувальному акті, або за наявності на те законних підстав, обвинувачений може бути виправданий.

Зі змісту п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України вбачається, що суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

При розгляді клопотання судом не встановлено таких недоліків, які б перешкоджали суду призначити судовий розгляд.

Крім того, враховуючи практику Європейського суду з прав людини за ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з питання розгляду справи упродовж розумного строку, необґрунтоване повернення обвинувального акту прокурору порушує право обвинуваченої постати перед судом без невиправданої затримки.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт підсудний Барському районному суду Вінницької області, підстав для закриття кримінального провадження за обвинувальним актом не має, обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 31 КПК України судовий розгляд кримінального провадження слід проводити суддею одноособово.

З урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді є наступним: прокурор, потерпілий представник потерпілого, обвинувачений, захисник обвинуваченого, свідки.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

З урахуванням зазначеного вище, доручити органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого та надати її до Барського районного суду Вінницької області.

Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовані питання передбачені ст.315 КПК України.

Керується вимогами ст. ст. 314, 315, 316, 376 КПК України, -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Висновки суду:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000345 від 05.11.2020 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акта про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України «21» травня 2021 року на 09 годину 30 хвилину у приміщенні Барського районного суду Вінницької області у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, потерпілого, представника потерпілого, обвинуваченого та захисника обвинуваченого.

Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомити прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого та захисника.

Доручити Жмеринському районному сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 08 год. 00 хв. 12.01.2022

Суддя: