У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/9077/21

№ 1-кп/183/739/22

31 січня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001423 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Магдалинівка Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
в с т а н о в и в :

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт не містить фактичних обставин, які начебто встановлені прокурором. В обвинувальному акті не сформовано конкретне обвинувачення із зазначенням фактів відповідно до вимог КПК України, зокрема щодо умислу ОСОБА_5 . Крім того, в обвинувальному акті відсутні відомості щодо громадянства обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 . Кримінальне провадження здійснювалося з порушеною територіальною підслідністю, а саме: досудове розслідування проводилось не за місцем, де відбувалась подія, відтак слідчі СВ Дніпровського РУ ГУНП в Дніпропетровській області не мали повноважень здійснювати досудове розслідування, оскільки не являються слідчими територіального підрозділу, на території якого мала місце подія, та не є слідчими СУ ГУНП в Дніпропетровській області на території, якої відбулись події. Зміни підслідності не було. Також, реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам закону, оскільки в нього вносилися відомості щодо процесуальних дій, які не могли бути проведені з огляду на те, що слідчий проводив, зокрема допит потерпілого та свідків без внесення відомостей до ЄРДР. Відтак, ці процесуальні дії проводилися слідчим не в установленому чинним КПК України порядку.

Таким чином, вважаючи вищевказані порушення суттєвими недоліками обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, захисник ОСОБА_4 просив суд повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. ст. 109, 110, 291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору, вважаючи його необґрунтованим.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи клопотання, дійшов такого висновку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

За висновком, який міститься у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки. Інших підстав для повернення обвинувального акту чинним кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено.

Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність цього процесуального документу вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які дійсно перешкоджають суду призначити судовий розгляд кримінального провадження.

Як убачається зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001423 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, в тому числі й потерпілого, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, оскільки слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінальних правопорушень, які вважав встановленими, їх правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.

З обвинувального акту у вищевказаному кримінальному провадженні вбачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні викладено чітко і конкретно.

З огляду на це, конкретність викладення фактичних обставин у даному обвинувальному акті, а отже і обвинувачення ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не викликає сумнівів. Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що зміст обвинувачення ОСОБА_5 є неконкретним, а тому немає підстав стверджувати, що це може вплинути на право захисту обвинуваченого, і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Питання ж доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні в межах пред`явленого обвинувачення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, питання належності, допустимості та достатності доказів суд встановлює під час судового розгляду.

Твердження захисника ОСОБА_4 про наявність недоліків, допущених при складанні реєстру матеріалів досудового розслідування, які є істотним порушенням вимог діючого законодавства, суд відхиляє, оскільки такі доводи можуть бути перевірені лише під час судового розгляду із дослідженням письмових документів, процесуальних рішень та інших матеріалів. Крім того недоліки, які, на думку сторони захисту, містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування, не є підставою для повернення обвинувального акта, оскільки відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого провадження, є обвинувальний акт, а додатки до нього, визначені ч. 4 ст. 291 КПК України, як і невідповідність реєстру матеріалів кримінального провадження вимогам ст. 109 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого провадження.

Суд бере до уваги посилання захисника на відсутність в обвинувальному акті відомостей щодо громадянства обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 . Втім, дані відомості можуть бути встановлені під час судового розгляду, тому їх відсутність не може бути визнано судом такими недоліками обвинувального акту, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд кримінального провадження, і, як наслідок, бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Доводи захисника з приводу того, що кримінальне провадження за даним обвинувальним актом здійснювалося з порушеною територіальної підслідності, суд відхиляє, оскільки, як зазначалося вище, питання належності, допустимості та достатності доказів суд встановлює під час судового розгляду. Суд звертає увагу на те, що висвітлені захисником доводи можуть бути перевірені лише під час судового розгляду із дослідженням письмових документів, процесуальних рішень тощо.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що обставини, на які посилається захисник ОСОБА_4 не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, тому в задоволенні його клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 371 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.
Повний текст ухвали складено і оголошено 04 лютого 2022 року о 10 годині 40 хвилин.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1