КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/6888/2021 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю скаржника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення відмовлено.
Мотивуючи постановлене рішення, слідчий суддя вказав, що зміст долученої до скарги заяви про вчинення суддею Верховного Суду ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.1 ст.396, ч.1 ст.111, ст.170, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 КК України, не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.1 ст.396, ч.1 ст.111, ст.170, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 КК України, і що фактично, у наведеній заяві ОСОБА_6 висловлює свою незгоду з процесуальними рішеннями судді під час здійснення ним розгляду касаційної скарги ОСОБА_6 .
Не погоджуючись із постановленим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року скасувати та зобов`язати Шевченківський районний суд м. Києва заново розглянути скаргу за вих. № 4515/21 від 21.09.2021 на бездіяльність повноваженого керівника СУ ФР ГУ ДФС, яка полягає у невнесенні відомостей заяви № 4499/11 від 11.09.2021 про вчинене кримінальне правопорушення в порядку, визначеному ст.ст. 306-307 КПК України.

В обґрунтування поважності пропуску строку зазначає, що копію ухвали від 11.11.2021 він власноручно отримав 24.11.2021.
Відповідно до матеріалів скарги, ОСОБА_6 24 листопада 2021 року отримав копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року, яка була постановлена без його участі, та подав на неї апеляційну скаргу 17 листопада 2021 року, тобто в строк, передбачений ст. 395 КПК України, а отже не порушив його.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження, 11.09.2021 ОСОБА_6 звернувся до керівника СУ ДБР із заявою № 4499/11 про вчинення суддею Верховного Суду ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.1 ст.396, ч.1 ст.111, ч.2 ст. 15, ч.5 ст.27 КК України.

Втім, відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, уповноваженою особою ДБР внесені не були, у зв`язку з чим 27.09.2021 ОСОБА_6 звернувся в порядку ст. 214 КПК України до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення. В задоволенні скарги ОСОБА_6 суд 1-ї інстанції відмовив і з таким рішенням погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Так, приписи ч. 1 ст. 214 КПК України, зокрема, зобов`язують слідчого, дізнавача, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Вказані положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Саме тому ККС ВС у своїй постанові по справі № 556/450/18 (провадження 51-4229км20) вказав, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, і це належним чином дотримано стосовно заяви ОСОБА_6 .

Після цього, відповідно до п.5 Розділу ІІІ Інструкції «Про затвердження Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події», затвердженого 08.02.2019 Наказом МВС України № 100, про наявність письмових заяв про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що надійшли до чергової частини органу поліції, та повідомлень, що надійшли усно, у яких наявні відомості, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в журналі ЄО, уповноважений працівник чергової частини доповідає начальнику слідчого підрозділу для внесення слідчими відповідних відомостей до ЄРДР та інформує начальника органу поліції.

Про заяви і повідомлення, які надійшли до чергової частини органу поліції, і в яких відсутні відомості, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, після їх реєстрації в журналі ЄО, доповідається уповноваженим працівником чергової частини начальникові органу поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

В свою чергу, після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий, прокурор виходячи з їх змісту має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

У даному випадку, згідно повідомлення ДБР за № 39876-21/10-16-06-21454/21 від 03.12.2021, заява ОСОБА_6 листом ДБР була направлена до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, яке поширює свою діяльність на м. Київ, Київську, Черкаську та Чернігівську області, для їх розгляду в межах чинного законодавства, що водночас спростовує довід апеляційної скарги щодо непідслідності його скарги ТУ ДБР, розташованого у м. Києві.

Як вбачається з долученого ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду листа ТУ ДБР у м. Києві від 05.10.2021, у відповіді за результатами розгляду його заяви, об`єктивних обставин, які можуть свідчити про вчинення неправомірних дій суддею Верховного Суду не встановлено, що вказує на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 , з чим останній не погодився та звернувся зі скаргою до слідчого судді, який у свою чергу, залишаючи без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, перевірив зміст заяви на відповідність вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України, та обгрунтовано прийшов до висновку про те, що всі її доводи пов`язані з незгодою заявника із прийнятим судовим рішенням і не є повідомленням про злочини, оскільки містить інформацію, пов`язану із здійсненням судового провадження суддею Верховного Суду ОСОБА_7 під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_6 .

Слідчий суддя вказав, що у заяві ОСОБА_6 відсутні конкретні дані про вчинення суддею ВС кримінальних правопорушень, а тому така заява не може бути підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.214 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені".

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).

Згідно Висновку Судової палати у кримінальних справах ВСУ щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013, для забезпечення незалежності суддів при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки за такими заявами або повідомленнями, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ст. 1 Кримінального кодексу України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.

Також, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про статус суддів" (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 р. № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що "недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом". Відповідно до положення ч. 1 ст. 126 Конституції України зміст недоторканності суддів як умови виконання ними професійних обов`язків не обмежується визначеною у ч. 3 цієї статті гарантією, згідно з якою суддя не може бути без згоди Верховної Ради України затриманий чи заарештований до винесення обвинувального вироку судом.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону і слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 , у зв`язку з чим ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року має бути залишена без зміни, а подана апеляційна скарга - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: _______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4