н/п 1-кп/953/973/21
"08" жовтня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця провінції ОСОБА_7 , громадянина В`єтнаму, який має неповну середню освіту, в силу ст. 89 КК України не судимого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 310 КК України, -
В підготовчому судовому засіданні, встановлено, що відсутні підстави для прийняття рішення, передбаченого п.п.1-4 ч.2 ст. 314 КПК України, перешкод для призначення судового засідання немає.
Обвинуваченому на стадії досудового розслідування обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор просив продовжити обвинуваченому строку запобіжного заходу з підстав наявності ризиків передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, подавши клопотання .
Обвинувачений та захисник проти клопотання заперечували, просили застосувати до нього найменший розмір застави.
При розгляді клопотання судом враховується, що обвинувачений не має місця реєстрації, міцних соціальних зав`язків, працездатний, однак ніде не працює, обвинувачується у вчинені тяжких злочинів, в силу ст. 89 КК України не судимий.
Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого (підозрюваного) переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченому (підозрюваному) переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину, може вдатися до відповідних дій.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Зазначене дає слідчому судді підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Суспільна небезпечність злочинів у сфері незаконного збуту наркотичних засобів, визначається тим, що незаконні операції із наркотичними засобами та їх неконтрольований обіг спричиняють велику шкоду здоров`ю населення.
З урахуванням фактичних обставин пред`явленого обвинувачення, а саме те що ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах, незаконний посів та вирощування рослин конопель, що свідчить про наявність суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема здоров`я людини, що у відповідності до ст.3 Конституції України є однією із найвищих соціальних цінностей в Україні.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченим переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків.
Таким чином, оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст.178 КПК України, а саме: пред`явлене обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, в разі визнання винуватим у скоєні кримінальних правопорушень, його вік, репутацію, відсутність роботи, встановлених ризиків передбачених п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.
Як зазначено в ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.
В розумінні вимог ст. ст. 1, 2, 3, 7, 9, 182 КПК України сума застави має обраховуватися в розмірі встановленому Законом на 01 січня календарного року, прожиткового мінімуму для працездатних громадян, в якому приймається рішення або здійснюються процесуальні дії.
Суд вважає, що з огляду на наведені вище обставини, застава у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 800 (дев`яносто тисяч вісімсот) гривень буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
На підставі вищезазначеного та враховуючи, що судом проведені всі підготовчі дії, передбачені нормами чинного КПК України, суд вважає за можливе призначити справу за обвинуваченням ОСОБА_6 до судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182,183,184, 314 -317, 331 КПК України, суд, -
Проведення судового розгляду кримінального провадження визначити у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін у виді тримання під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 06.12.2021 року.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 , наступні обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4)носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні в тому числі тяжкого злочину та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.
Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинуваченого; забезпечувати явку, належно повідомленого обвинуваченого, до суду; повідомляти та суд про причини неявки обвинуваченого.
Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення суд про зміну свого місця проживання або перебування.
Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.
Ухвала підлягає оскарженню в частині продовження строку запобіжного заходу протягом 5 днів з дня проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.
Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1