Дата документу 24.01.2022 Справа № 334/8356/21
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/49/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/8356/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 листопада 2021 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 листопада 2021 року за клопотанням слідчого накладено арешт на майно, вилучене під час огляду місця події, що сталася внаслідок вчинення передбаченого ч.1 ст.286 КК злочину.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Свої вимоги мотивувала тим, що слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна 29.10.2021 року. Проте слідчий суддя не розглянув клопотання у визначений ч.1 ст.172 КПК строк, оскільки ухвала про арешт майна датована 23.11.2021 року. В оскаржуваній ухвалі зазначено, що автомобіль зберіг на собі сліди злочину, проте не зазначено, які саме. Пошкодження на транспортному засобі відсутні.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із наданих матеріалів, слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке обґрунтовано тим, що 29.10.2021 року близько 05 год. 25 хв. водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух на перехресті (з круговим рухом) вул.Дорошенко з вул.Рубана в м.Запоріжжі, рухаючись в напрямку вул.Хортицьке шосе, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва-направо за напрямком руху ОСОБА_8 . В результаті ДТП пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до лікарні.

29.10.2021 року за вказаною адресою проведено огляд місця ДТП, під час якого виявлено та вилучено автомобіль «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 та флеш-накопичувач «Kingston», загальним об`ємом 32gb. з відео-реєстратора вказаного транспортного засобу.

Враховуючи, що автомобіль «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також флеш-накопичувач «Kingston», загальним об`ємом 32gb., зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що ненакладення арешту може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий просив задовольнити клопотання.

Слідчий суддя, посилаючись на ч.1 ст.170 КПК, задовольнив зазначене клопотання з огляду на те, що у судовому засіданні доведено його обґрунтованість.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В п.1 ч.2 ст.170 КПК визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону та виходячи із підстав заявленого клопотання випливає, що прокурор та слідчий повинні довести, у даному конкретному випадку, що майно, яке на їх думку, підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

Судова колегія вважає зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримані, оскільки зазначений у клопотанні транспортний засіб був вилучений в ході огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди. Автомобіль отримав характерні для обставин події ДТП механічні пошкодження (а.с.4-7), тобто є підстави вважати, що він є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди передбаченого ст.286 КК злочину.

Тобто, вилучене майно відповідає критерію речового доказу, зазначеного у ст.98 КПК, а тому його вилучення в ході огляду та подальше накладення арешту з метою збереження як речового доказу відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Колегія суддів вважає, що матеріали судового провадження свідчать про те, що накладення арешту на вищезазначене майно - є доказом злочину, що у своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

В наданих матеріалах є дані про вручення ОСОБА_8 копії протоколу огляду. Огляд був проведений за участі ОСОБА_8 , про що є свідчить запис в протоколі огляду.

Є слушними доводи апеляційної скарги в частині того, що розгляд клопотання про арешт відбувся у порушення строків визначених ч.1 ст.172 КПК, однак на думку колегії суддів дана обставина не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яка потягла б за собою скасування оскаржуваної ухвали.

Несвоєчасний розгляд клопотання слідчим суддею не перешкодив та не міг перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Слід також відзначити, що незалежно від дотримання слідчим суддею строків розгляду клопотання, значення тимчасово вилученого майна як доказу для встановлення суттєвих обставин кримінального провадження не втрачається.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

У зв`язку з чим апеляційний суд зважає на те, що власник майна має право в подальшому звернутись до слідчого суді із клопотанням про скасування арешту майна. Апеляційний суд не вправі скасувати накладений слідчим суддею арешт з цих підстав, оскільки на момент прийняття такого рішення воно було законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 листопада 2021 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4