Справа № 466/995/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/327/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції з Личаківською ВК-30, справу за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 ,
за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6

встановила:

Даною ухвалою було відмовлено у задоволені спільного клопотання начальника установи начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з даною ухвалою засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього ст. 81 КК України.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що за весь час його перебування у ЛВК-30 він 3 рази заохочувався, стягнень немає, режим утримування не порушував.

Дану ухвалу оскаржив захисник засудженого - адвокат ОСОБА_7 , який просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 18.03.2021 та задовольнити спільне клопотання керівництва ЛВК -30 та спостережної комісії Шевченківської РА ЛМР і застосувати до засудженого ОСОБА_6 умовно - дострокове звільнення від подальшого відбування покарання .

Апелянт покликається, що засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 терміну покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення. Вважає позицію суду першої інстанції, про відмову у задоволенні даного клопотання, хибною так, як суд своє рішення обґрунтував тим, що до ОСОБА_6 вже застосовувалися умовно-дострокові звільнення, але на думку суду останній на шлях виправлення не став.

Апелянт зазначає, що за попередні злочини ОСОБА_6 поніс покарання, а тому покликання прокурора на попередні судимості є неприпустимими та суперечать ст.ст. 1, 2 КК України. До суду з клопотанням про УДЗ засудженого звернулися, як керівництво установи покарання, так і спеціально створена комісія Львівської міської ради, які зробили висновок про можливість звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що вироком від 15.03.2019 Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

Початок терміну покарання 15.12.2018, кінець терміну покарання 15.02.2022.

11.02.2021 начальник арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулися до суду з спільним клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_6 відбув 2/3 строку покарання, встановлений порядок відбування покарання не порушував до дисциплінарної відповідальності не притягувався, 3 (три) рази заохочувався.

За час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 , перебуваючи під вартою в Івано-Франківській УВП-12 з 20.12.2018 порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. У державну установу «Личакiвська виправна колонія (№ 30)» прибув 31.07.2019. По прибутті в установу приймав активну участь по благоустрою установи. З червня 2020 працевлаштований в цеху №2 (дільниця виготовлення електромереж). Вважають, що засуджений довів своє виправлення, а тому на підставі ст.81 КК України має право на умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6 , про задоволення апеляційних скарг, міркування прокурора, яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги засудженого і його захисника не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності із ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 107 КВК України, належне виконання законних вимог представників адміністрації виправної колонії та дотримання встановлених норм щодо порядку і умов відбування покарання є обов`язковим для засуджених упродовж усього строку відбування ними покарання.

Приймаючи рішення про застосування до засудженого ст. 81 КК України суд повинен брати до уваги не лише доводи клопотання, а й інші дані щодо засудженого у їхній сукупності.

Однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Судом першої інстанції встановлено, щоОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2019 яким засуджений за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Початок терміну покарання 15.12.2018, кінець терміну покарання 15.02.2022.

ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності шість разів за умисні злочини в т.ч. і тяжкі. У даній справі засуджений за умисний тяжкий злочин проти власності.

З характеристики від 15.01.2021 року щодо засудженого ОСОБА_6 вбачається, що перебуваючи в державній установі «Личакiвська виправна колонія (№ 30)» з 31.07.2019 приймав активну участь з благоустрою установи та за це 1 раз заохочувався. З червня 2020 працевлаштований в цеху №2 (дільниця виготовлення електромереж). За час відбування покарання у колонії порушення вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався та ще 2 рази адміністрацією установи заохочувався.

У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, на профілактичному обліку не перебуває.

Згідно вироку суду від 15.03.2019 року передбачено стягнення коштів проведення експертизи на суму 2288,00 грн. Виконавчий лист про звернення стягнень на доходи боржника не надходив в бухгалтерію установи.

09.01.2020 - адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми ст.101 КВК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

23.07.2020 - адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми ст. 82 КК України, згідно заяви засудженого.

ОСОБА_6 7 разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення у т.ч. умисних тяжких злочинів, у 2003, 2005 та 2016 роках умовно-достроково звільнявся та знову вчиняв злочини.

Так, ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 04.12.2018 року ОСОБА_6 умовно-достроково звільнився, хоча і на 1 день, але як вбачається з вироку від 15.03.2019 року вже 15.12.2019 року, не добравшись до місця проживання вчинив у селищі Богородчани умисний тяжкий злочин.

Суд першої інстанції врахував при розгляді спільного клопотання, що ОСОБА_6 неодноразово був засуджений за умисні у т.ч. і тяжкі злочини, до закінчення відбування покарання залишилося 10 місяців 27 днів, (станом на 18.03.2021) що є значним стром, неодноразово умовно-достроково звільнявся з місць позбавлення волі та знову вчиняв злочини, не відшкодував витрат на користь держави.

На думку колегії суддів, станом на 18.03.2021 судом першої інстанції по дані справі було прийнято законне та обгрунтоване рішення.

Покликання апелянтів про те, що судом першої інстанції не було належним чином враховано чинні вимоги законодавства, думка керівництва установи відбування покарання, спеціальної комісії та характеристика засудженого на даний час, не відповідають дійсності.

За таких обставин ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 18.03.2021 щодо відмови в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційних скарг правильних висновків суду не спростовують. Порушень закону, які б впливали на законність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 , захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Головуючий:

Судді: