Справа № 308/7076/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2021 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.3 ст.189 КК України ОСОБА_6 .

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Зарічево Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України,

Клопотання слідчого обґрунтовано наступним.

Слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000148 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що починаючи з травня 2021 року по 02 червня 2021 року приватний підприємець мешканець с. Сторожниця Ужгородського району ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та з метою незаконного збагачення, діючи умисно за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_10 неодноразово пред`являв незаконну протиправну вимогу потерпілому ОСОБА_11 про передачу йому грошових коштів як борг за отриману побутову техніку, застосовуючи при цьому насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілого.

03.06.2021 ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України. 04.06.2021 ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.07.2021, до якого завершити досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні не представляється за можливе через особливу складність провадження, тому стороною обвинувачення подано до суду клопотання про продовження строку досудового розслідування на один місяць, до 03.09.2021.

Враховуючи вказане, приймаючи до уваги необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій, а також з огляду на обґрунтованість підозри та того, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу підозрюваному не зменшилися, слідчий просив продовжити строк тримання під вартою останньому до 03.09.2021.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2021 продовжено щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 серпня 2021 року, без визначення розміру застави.

Слідчим суддею встановлено, що витягом з ЄРДР стверджується, що ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000148 від 14.05.2021, за правовою кваліфікацією, передбачено ч.3 ст.189, ч.1 ст.255-1, ч 1 ст.255-3 КК України.

04.06.2021 за ухвалою слідчого судді підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.07.2021 без визначення розміру застави.

За твердженням слідчого, останній звернувся до суду з клопотанням про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, до 03.09.2021.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слідчим суддею враховано, що підозра у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КПК України обґрунтована комплексом зібраних під час досудового розслідування доказів.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею досліджено, зокрема, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_11 ; протоколи допиту та додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколи допиту та додаткового допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; висновки експерта; протоколи про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколи огляду камер відеоспостереження та мобільного телефону, протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками тощо.

Сукупність фактичних даних, які містяться в вищеописаних доказах, є достатньою для висновку про обґрунтовану підозру того, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення інкримінованого йому злочину. При цьому слідчий суддя зауважив, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 був обраний слідчим суддею з урахуванням встановлених ним ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення існуючого; незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема вступати у позапроцесуальні відносини з іншими підозрюваними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що такі є обґрунтованими, з часу обрання запобіжного заходу підозрюваному не зменшилися та продовжують існувати.

Дане кримінальне провадження перебуває на першочерговій стадії досудового розслідування, як вбачається зі змісту клопотання, строк досудового розслідування у такому підлягає продовженню для вчинення ряду слідчих та процесуальних дій, зокрема розтаємнення матеріалів та отримання результатів по призначених експертизах. Тож підозрюваний, перебуваючи на волі, може здійснювати незаконний тиск на потерпілого та свідків, схиляючи таких до зміни даних слідству показань як безпосередньо, так і за допомогою третіх осіб, а також вплинути на експертів, яким доручено виконання експертного дослідження.

Разом з цим, наявність вказаного ризику породжує ризик перешкоджання підозрюваним ОСОБА_14 кримінальному провадженню іншим чином, оскільки вплив на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження призведе до неможливості встановлення дійсних обставин інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 злочину.

Вказаний ризик, на думку слідчого судді, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_14 самостійно та за допомогою іншого підозрюваного здійснювали фізичне та психологічне насильство над потерпілим. При цьому місце проживання потерпілого та членів його сім`ї, які є свідками у даному кримінальному провадженні, відомі підозрюваному.

Вказаний ризик посилюється з огляду на лист ДУ «Коломийської виправної колонії (№ 41)», в якій ОСОБА_6 відбував покарання, призначене йому вироком Перечинського районного суду від 2004 року. Зі змісту листа вбачається, що підозрюваний ОСОБА_6 підтримував дружні відносини із засудженими негативного спрямування, намагався жити по злодійський поняттях та підтримувати злодійські традиції.

Більш того, на думку слідчого судді, ОСОБА_6 може продовжити вчинювати злочин, в якому підозрюється, вчиняючи психологічний тиск на потерпілого, використовуючи названий ним потерпілому свій так званий особливий статус у одному з районів Закарпатської області.

Окрім цього ОСОБА_6 підозрюється у вимаганні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а отже задля уникнення кримінальної відповідальності може вступати у позапроцесуальні контакти з іншими підозрюваними у вказаному злочині для формування у слідства викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованого їм діяння.

Також слідчий суддя вважав наявним ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення та /або продовження існуючого з огляду на те, що такий раніше судимий. Зі згаданого вироку вбачається, що ОСОБА_6 був засуджений за заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. При цьому наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, що є тяжким корисливим злочином, вчиненим із застосуванням психологічного та фізичного насилля щодо потерпілого. Відтак існує ризик подальшого тиску, в тому числі психологічного, на потерпілого ОСОБА_11 , зокрема з метою незаконного збагачення за рахунок коштів останнього.

Також слідчий суддя, здійснюючи розгляд клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, врахував позицію Європейського суду з прав людини, згідно з якою суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вимаганні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи потерпілого ОСОБА_11 , внаслідок якого останньому декілька разів заподіяно тілесні ушкодження. Вказане у своїй сукупності свідчить про нехтування підозрюваним загальноприйнятими в суспільстві правилами поведінки.

Слідчим суддею враховано обставини, визначені ст.178 КПК України, зокрема стан здоров`я ОСОБА_6 . Так, з листа центру охорони здоров`я ДКВС України, адресованого адвокату підозрюваного, з`ясовано про наявність у ОСОБА_6 туберкульозу, останній приймає відповідний курс лікування та знаходиться під наглядом лікаря фтизіатра, тому, на думку суду, обставин, що перешкоджають подальшому утриманню останнього під вартою немає.

Окрім цього слідчим суддею місцевого суду взято до уваги підстави, які перешкоджають завершенню досудового розслідуванню, зокрема відсутність на даний час розтаємнених матеріалів, отриманих в ході проведення негласних (слідчих) розшукових дій, а також результатів експертних досліджень, що унеможливлює формулювання остаточної підозри, оформлення обвинувального акту та скерування його до суду.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати про продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які неможливо попередити, застосувавши до підозрюваного більш м?який запобіжний захід, слідчий суддя вважав за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Слідчий суддя вважав, що продовження строку тримання підозрюваного під вартою є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого наявний з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправного діяння, його тяжкість, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також є виправданим, враховуючи завдання, які має досягти орган досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на вимоги ч.4 ст.183 КПК України, не визначив розмір застави. Наразі суд не вбачав підстав для перегляду прийнятого рішення в цій частині.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу від 27.07.2021 скасувати, ухвалити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_2 та покласти на цього підозрюваного обов?язки, визначені ст.194 КПК України: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування доводів захисник вказує на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий; на утриманні має дитину, дружину, матір та батька, останні двоє є особами похилого віку; має житло, в якому постійно проживає з сім?єю, до затримання працював та матеріальний дохід.

Оголошена ОСОБА_6 підозра є, на думку захисника, необґрунтованою, її зміст відповідно до ст.277 КПК України не відповідає дійсності, а згідно ст.194 КПК України під час застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов?язаний встановити наявність обґрунтованої підозри, яка ОСОБА_6 вручена не була.

Окрім цього, в матеріалах даного кримінального провадження наявні ряд протоколів обшуку, впізнання осіб, допитів осіб, затримання та інших матеріалів кримінального провадження, які не мають ніякого відношення до ОСОБА_6 та не доводять обґрунтованість підозри. Ці протоколи складені в порушення вимог КПК України, зокрема статті 228 КПК України.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_15 не вказують, за якими ознаками зможуть впізнати підзахисного ОСОБА_6 . Також згідно протоколу обшуку такий проведений не за відповідною адресою, що є грубим порушенням закону, а саме ст.162 КК України незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Також захисник звертає увагу апеляційного суду на те, що відповідно до ст.178 КПК України слідчий суддя при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу зобов?язаний оцінити всі обставини, одна з яких це стан здоров?я, для якого ОСОБА_6 потребує кращих умов проживання та надання належного медичного огляду, підтвердженням чого є відповідь ДУ "Закарпатська УВП № 9" м.Ужгород.

З моменту затримання та обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу сторона захисту органом досудового розслідування не запрошувалась на слідчі дії, а тому захисник вважає, що всі можливі слідчі дії проведені, а ризики, які наводилися при попередніх розглядах клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відпали.

Щодо ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, то цей ризик органом досудового розслідування обґрунтовувався тяжкістю покарання, яке може бути застосовано до ОСОБА_6 у випадку доведення його вини за ч.3 ст.189 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна.

ОСОБА_6 має постійне місце проживання в Україні, до затримання працював, має на утриманні дитину, дружину, матір та батька, які є особами похилого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має житло, в якому постійно проживає з сім?єю.

Сама ж суворість покарання, що загрожує ОСОБА_6 хоча й має значення для оцінки небезпеки його зникнення, але потребу обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою не можна оцінювати з суто абстрактної точки зору, зважаючи лише на тяжкість злочину, що відображено також у рішенні ЄСПЛ у справі "Мамедова проти Росії".

У клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу сторона обвинувачення зазначає щодо ризику, визначеного п.3 ч.1 ст.177 КПК України, що ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, оскільки ним спричинені легкі тілесні ушкодження, передбачені ст.125 КК України, згідно якої це діяння не є тяжким злочином, окрім цього вина ОСОБА_6 у даній справі є недоведеною.

У клопотанні стороною обвинувачення вказується, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі відносно свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, переховуватися від органу досудового розслідування, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_6 є несудимим, орган досудового розслідування не підтверджує ці обставини, з посилання на матеріали справи (п.5 ч.1 ст.184 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти неї повністю, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має з наступних підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок слідчого судді суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційний суд вважає належним чином обґрунтованим, викладені у рішенні слідчого судді судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя суду першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано взяв до уваги суворість покарання, яке може бути призначене ОСОБА_6 у разі визнання його винним, в тому числі і те, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, дані про особу цього обвинуваченого, відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді місцевого суду про доведення стороною обвинувачення наявності передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків слідчого судді місцевого суду про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання встановлених ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які стороною захисту не спростовані як у суді першої інстанції, так і під час розгляду вказаної вище апеляційної скарги. При цьому, стороною захисту не надано таких доказів, зокрема й про особу обвинуваченого, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на свідків, не вчинятиме інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Апеляційний суд також вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , з огляду на тяжкість, характер та конкретні обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі й запобігання настанню правильно встановлених слідчим суддею ризиків.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами.

Апеляційний суд вважає, що ухвалюючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги і положення ст.ст. 182,183 КПК України та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів проти життя та здоров`я людини.

При цьому, апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді суду першої інстанції про те, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід, з огляду на його тривалість не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, є обґрунтованими та правильними.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали слідчого судді суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Узагальнюючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки слідчого судді суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, як законну та обґрунтовану необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2021 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: