ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2699/21 Справа № 211/4777/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000137 стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_8 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02 жовтня 2021 року.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності, раніше неодноразово судимий, не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, а тому враховуючи суворість покарання обвинуваченому, у разі визнання його винним, є підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілих а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
А тому, виходячи з мети і підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження, враховуючи, що розгляд справи з об`єктивних причин не може бути закінчений до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою, суд прийшов до висновку про необхідність продовження дії вказаного запобіжного заходу.
З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотними порушеннями вимог КПК України та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції не виклав обставини, які б свідчили про існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, та не навів мотиви з яких вважав що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Захисник зазначає, що поза увагою суду залишились ті обставини, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває бабуся, що свідчить про наявність у нього стійких соціальних зв`язків.
Позиції учасників судового провадження.
Учасники судового розгляду про час та дату апеляційного провадження повідомленні належним чином, від обвинуваченого та його захисника клопотань про їх особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.
Мотиви апеляційного суду.
Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тривалістю шістдесят днів, до 02 жовтня 2021 року включно.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника ОСОБА_6 про відсутність підстав для продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Частина 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. проголошує, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків, зокрема, законного арешту для забезпечення виконання будь-якого обов`язку встановленого законом (п. b), або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (п. с) і відповідно до процедури, встановленої законом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, окрім підозрюваної або обвинувачуваної у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як слідує з матеріалів справи, в провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000137 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, розгляд якого наразі триває.
Прокурором в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції було заявлено клопотання щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 з тих підстав, що на час розгляду цього питання продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які, в тому числі були підставою для обрання саме такого, виключного, запобіжного заходу.
Для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 315 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження на предмет наявності ризиків, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, з метою уникнути покарання за інкримінований йому тяжкий злочин та продовжити вчиняти злочини.
Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення тяжких злочинів проти власності, за які законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, а тому такий ризик є обґрунтованим.
Ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень підтверджується зокрема тим, що ОСОБА_7 інкриміновано вчинення нових кримінальних правопорушень маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за попередніми злочинами. Крім того, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 в провадженні судів перебуває сім інших кримінальних проваджень, а також 15.07.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що вказує на те, що обвинувачений схильний до протиправної поведінки та вчинення злочинів, а тому цей ризик є достатньо підтвердженим.
В той же час, у даному випадку, слушними є доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо відсутності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, з огляду на позицію самого обвинуваченого, який визнає свою провину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому підстави вважати, що ОСОБА_7 буде здійснювати незаконний вплив на вказаних осіб у даному випадку відсутні.
Разом з тим, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , які є тяжкими злочинами. Однак тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
При цьому, доводи захисника в тій частині, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання та бабусю не скасовує факту існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не є самодостатньою підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, об`єм висунутого обвинувачення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про його особу, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що застосувати більш м`який запобіжний захід, наразі, не можливо, оскільки ризики, які були визнані судом доведеними раніше, не зменшились та не перестали існувати.
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, існує презумпція на користь звільнення. Європейський Суд неодноразово зазначав, що до засудження обвинувачений має вважатися невинуватим і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим.
Проте у даному випадку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 обумовлено законними і достатніми підставами, і таке обмеження особистих прав осіб є пропорційним і необхідним у демократичному суспільстві.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 315, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4