Справа № 298/301/21 Провадження № 1-кп/304/244/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000327 від 25 листопада 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною професійно-технічною освітою, спеціаліста відділу ЖКГ Ставненської сільської ради, вдівця, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що перебуваючи з 01 жовтня 2008 року на посаді заступника начальника відділу Держкомзему у Великоберезнянському районі Закарпатської області, будучи службовою особою, яка згідно службових обов`язків несе відповідальність за складені та підписані ним документи, погоджує документацію із землеустрою щодо передачі земельних ділянок державної власності у власність громадян, 09 липня 2007 року, 14 травня, 30 вересня, 18 та 23 жовтня, 19 та 20 листопада 2008 року знаходячись на робочому місці, умисно, з корисливих спонукань, використовуючи службове становище, з метою подальшої незаконної передачі земельних ділянок у власність ОСОБА_6 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0079, ОСОБА_7 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0081, ОСОБА_8 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0082, ОСОБА_9 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0083, ОСОБА_10 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0084, ОСОБА_11 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0085, ОСОБА_12 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0086, ОСОБА_13 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0087, ОСОБА_14 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0088, ОСОБА_15 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0089, ОСОБА_16 , площею 0,0399 га, кадастровий номер :05:009:0090, ОСОБА_17 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0091, ОСОБА_18 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0092, ОСОБА_19 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0093, ОСОБА_20 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0094, ОСОБА_21 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0095, ОСОБА_22 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0096, ОСОБА_23 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0097, ОСОБА_24 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0098, ОСОБА_25 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0099, ОСОБА_26 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0100, ОСОБА_27 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0101, ОСОБА_28 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0102, ОСОБА_29 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0103, ОСОБА_30 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0104, ОСОБА_31 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0105, ОСОБА_32 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0113, ОСОБА_33 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0129, ОСОБА_34 , площею 0,0591 га, кадастровий номер :05:009:0056, ОСОБА_35 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0057, ОСОБА_36 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0058, ОСОБА_37 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0059, ОСОБА_38 , площею 0,04 га, кадастровий номер :05:009:0128, ОСОБА_39 , площею 0,12 га, кадастровий номер :05:009:0163, для ведення садівництва за межами населеного пункту Великий Березний в урочищі «Термачув», на території Великоберезнянської селищної ради Великоберезнянського району Закарпатської області, всупереч ст. 116, 118, 123, 193, 196, 198 ЗК України, ст. 50 Закону України «Про землеустрій», п. 9 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою КМУ України № 677 від 26 травня 2004 року, видав офіційні документи висновки № 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 137, 138, 139, 140, 141, 142, 143, 144, 145, 147 від 14 травня 2008 року, № 241 від 30 вересня 2008 року та № 1536 від 23 жовтня 2008 року, а також експлікації земель, до яких вніс неправдиві відомості щодо виду сільськогосподарських угідь, а саме зазначив сіножаті, а не землі лісового фонду філіалу «Великоберезнянський держспецлісгосп» ГДСЛАП «Закарпатагроліс» шляхом підписання та скріплення відтиском печатки відділу, в результаті чого вказані земельні ділянки без прийняття відповідних рішень були вилучені із земель лісового фонду та передані у власність зазначених громадян, чим спричинив інтересам держави в особі філії «Великоберезнянський держспецлісгосп» ГДСЛАП «Закарпатагроліс» правонаступником якого є ДП «Великоберезнянське ЛГ» тяжкі наслідки на суму 68 600 грн, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 разом зі своїм захисником ОСОБА_5 заявили суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечив, вважаючи, що для цього є правові підстави.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з такого.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України як видача службовою особою завідомо неправдивих документів, за яке передбачено основне покарання зокрема у виді обмеження волі на строк до трьох років (в редакції Закону, що діяв на момент вчинення кримінального правопорушення), та який згідно ст. 12 цього Кодексу відносився до злочину невеликої тяжкості (в редакції Закону станом на 01.07.2020 нетяжкий злочин) та ч. 2 ст. 364 КК України як зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, за яке передбачено основне покарання у виді від трьох до шести років позбавлення волі (в редакції Закону, що діяв на момент вчинення кримінального правопорушення), та який згідно ст. 12 цього Кодексу відноситься до тяжкого злочину.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2021 року в справі № 328/1109/19.

Так, за вимогами пункту 2 частини 1 статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, та у разі вчинення тяжкого злочину десять років.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Як роз`яснено в п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушенні, передбачені ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст. 364 КК України, були вчинені ним протягом 2008 року, які у свою чергу згідно зі ст. 12 КК України відносяться відповідно до тяжкого та нетяжкого злочинів, а відтак на час судового розгляду справи відповідно сплили, передбачені п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний (за вчинення нетяжкого злочину) та десятирічний (за вчинення тяжкого злочину) строки притягнення особи до кримінальної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні будь які дані, які б вказували на те, що обвинувачений ухилявся від досудового слідства та суду.

Таким чином, суд, за наявності згоди ОСОБА_4 на закриття кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність його звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 364 КК України і ч. 1 ст. 366 КК України та закриття відносно нього кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000327 від 25 листопада 2020 року.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування даного кримінального провадження не обирався, на даний час клопотання про його обрання суду не подано, отже питання щодо такого судом не розглядається.

Питання речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку ст. 100, 174 КПК України.

Вирішуючи питання процесуальних витрат, одночасно спростовуючи позиції прокурора, який просив віднести такі на рахунок держави, та захисника ОСОБА_5 , який вважав, що процесуальні витрати підлягають стягненню лише в разі ухвалення обвинувального вироку суду чи проведення судової експертизи за клопотанням обвинуваченого, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1 статті 126 цього Кодексу визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20) висловлено правову позицію, за якою ВП ВС дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК). Оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС робить висновок, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Відтак, за відсутності будь яких клопотань учасників кримінального провадження щодо процесуальних витрат, а також належних доказів наявності таких, долю процесуальних витрат суд не вирішує.

Що стосується вирішення цивільного позову Державного підприємства «Великоберезнянське лісове господарство» до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, то суд приходить до такого.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні встановлений статтею 129 КПК України. Частиною першою вказаної статті передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках, передбачених ч. 1 ст. 129 КПК України.

Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у зв`язку з прийняттям судом рішення про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, суд позбавлений можливості вирішити заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки такий вирішується судом згідно зі ст. 129 КПК України у випадку постановлення вироку чи ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а тому вказаний цивільний позов необхідно залишити без розгляду, що не позбавляє потерпілого можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної внаслідок зловживання службовим становищем шкоди в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 284 ч. 2, 286, 288, 314, 369, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ст. 49 цього Кодексу звільнити у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов Державного підприємства «Великоберезнянське лісове господарство» до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.

Роз`яснити, що потерпілий (цивільний позивач) не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Речові докази, а саме проекти землеустрою з кадастровими номерами :05:009:0079, :05:009:0081, :05:009:0082, :05:009:0083, :05:009:0084, :05:009:0085, :05:009:0086, :05:009:0087, :05:009:0088, :05:009:0089, :05:009:0090, :05:009:0091, :05:009:0092, :05:009:0093, :05:009:0094, :05:009:0095, :05:009:0096, :05:009:0097, :05:009:0098, :05:009:0099, :05:009:0100, :05:009:0101, :05:009:0102, :05:009:0103, :05:009:0104, :05:009:0105, :05:009:0113, :05:009:0129, :05:009:0056, :05:009:0057, :05:009:0058, :05:009:0059, :05:009:0128, :05:009:0163; накази Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області № 2908-сг від 31 грудня 2014 року, копії наказів № 1309-сг від 30 квітня 2015 року, №1575-сг від 06 вересня 2018 року, № 2325-сг від 27 грудня 2018 року, № 1975-сг від 06 листопада 2014 року, копії наказів № 964-сг від 26 березня 2015 року, № 415-сг від 08 липня 2015 року, № 769-сг від 28 березня 2016 року, № 416-сг від 08 липня 2015 року, № 19-сг від 05 січня 2016 року та документи, що слугували їх прийняттю (заяви та клопотання з додатками, службові записки та інше), проект землеустрою щодо складання документів відведення земельної ділянки Клубу ділових людей Великоберезнянщини ГО «Наше майбутнє» для садово-городного кооперативу за межами населеного пункту смт В.Березний в урочищі «Термачув» Великоберезнянського району Закарпатської області за 2006 рік, технічний звіт про виготовлення державного акту на право постійного користування землею Великоберезнянському ЛГ за 1997 рік; пояснювальну записку перспективного плану організації та розвитку лісового господарства філіалу «Великоберезнянський Держспецлісгосп» ГДСЛАП «Закарпатагроліс» Закарпатської області, план лісонасаджень Великоберезнянської селищної ради Великоберезнянського району Закарпатської області; проекти землеустрою, які були вилучені за протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20 листопада 2019 року, що зберігаються у органу досудового розслідування при матеріалах кримінального провадження № 0000327 при них зберігати.

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалами слідчих суддів Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28 листопада та 11 грудня 2019 року, 19 березня 2020 року, 28 квітня 2020 року, 11 березня 2021 року у виді арешту майна скасувати.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1