ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3382/20 Номер провадження 11-кп/814/1184/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8

та їх захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтапва кримінальне провадження №0000387 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 з внесеними доповненнями на вирок Київського районного суду м.Полтава від 16 вересня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Кременчук, з середньою спеціальною освітою, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1). 01.08.1997 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі;
2)24.10.2002 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.3 ст.185 до 3 років 2 місяців позбавлення із звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
3)26.07.2003 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ст..70 КК України до 3 років позбавлення волі;
4)03.09.2008 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
5)29.02.2012 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;
6)15.03.2016 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі
7)07.08.2018 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
8)02.07.2020 Хорольським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27 ч.4 ст.190 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком невідбутої частини покаранням згідно вироку Хорольського районного суду Полтавської області від 02.07.2020 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили обрано у виді тримання під вартою. Строк покарання рахувати з 23.03.2018 року.
Цим же вироком засуджений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, українець, уродженець м. Полтава, з середньою спеціальною освітою, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимий, вирок стосовно якого учасниками судового розгляду не оспорюється.
По справі вирішено питання речових доказів, відповідно до ст. 100 КПК України.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
За вироком суду в середині січня 2020 року ОСОБА_7 , переслідуючи мотиви незаконного збагачення, попередньо зорганізувавшись в стійке об`єднання з іншими особами з метою вчинення правопорушення за попередньо погодженим планом створив організовану злочинну групу, тобто стійке об`єднання групи осіб для спільного заняття злочинною діяльністю з метою заволодіння чужим майном шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме грошових коштів за не існуючу здачу в оренду квартир, за допомогою інтернет сайту «OLX».
До складу організованої групи ОСОБА_7 залучив осіб, разом з якими перебував в Державній установі виконання покарань № 23 м. Полтава ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження.
При створенні організованої групи ОСОБА_7 використав наявні постійні міцні внутрішні зв`язки між учасниками групи, їх правил поведінки, організатора, чіткого визначення ролі кожного учасника, високого рівня узгодженості дій учасників, єдиного плану, в якому передбачено розподіл функцій учасників групи і який доведено до їх відома.
При цьому ОСОБА_7 взяв до уваги, що ОСОБА_11 та ОСОБА_8 тривалий проміжок часу перебували в Державній установі виконання покарань № 23 в м. Полтава.
У зв`язку з чим останні під час вчинення злочину з довірою відносились до дій кожного з учасників організованої групи. Окрім того, вони мають необхідні морально-психологічні якості для вчинення вказаного злочину.
У процесі тривалого дружнього спілкування між ОСОБА_7 ОСОБА_11 та ОСОБА_8 були налагоджені та узгоджені тісні довірливі психологічні стосунки, які трансформувались в спеціальні загальні правила поведінки та стійку злочинну діяльність учасників групи.
Дана організована група характеризувалась корисливою направленістю дій її учасників, єдністю їх намірів щодо отримання наживи та заволодінні чужим майном шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, мобільністю, своєю стійкістю, чіткою розробкою плану вчинення злочину, детальною підготовкою до вчинення злочину, а в кінцевому результаті раніше обумовленим розподілом незаконного доходу.
Крім того, всі члени організованої групи були обізнані, щодо протиправних цілей угрупування, виявляли бажання і сприяли досягненню визначеної мети в ході вчинення злочину, в межах відведеної кожному з учасників групи спеціальної ролі.
Злочин вчинявся із прямим умислом, тобто учасники організованої групи усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачали суспільно-небезпечні наслідки та бажали їх настання, переслідуючи корисливі мотиви наживи та мету власного збагачення за рахунок заволодіння чужим майном шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, поліпшуючи своє матеріальне становище.
Являючись організатором злочинної групи, ОСОБА_7 підібрав учасників групи, розподілив між ними ролі, відповідно до відомого всім учасникам плану злочинної діяльності.
Згідно вказаного плану ОСОБА_7 будучи організатором та маючи відповідні знання в сфері інтернет технологій, доступ до елетронно-обчислювальної техніки, здійснюючи ретельну підготовку до вчинення злочину в складі організованої групи, здійснив розміщення оголошень про здачу в оренду квартир з метою подальшого заволодіння грошовими коштами шляхом обману. Окрім того, ОСОБА_7 розміщував в оголошеннях номери мобільних операторів, які належали ОСОБА_11 та ОСОБА_8 з метою спілкування останніх з потерпілими задля заволодіння їхніми грошовими коштами.
Так, діями ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , вчинено 17 епізодів кримінальних правопорушеннь.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинуваченим ОСОБА_7 , подана апеляційна скарга із доповненнями, в якій ставиться питання про зміну вироку суду , а саме на підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим згідно вироку Хорольського районного суду Полтавської області від 02 липня 2020 року, призначити остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції, невірно застосовано положення ч.4 ст. 70 КК України, з урахуванням конкретних обставин справи, що були встановлені судом, а саме щире каяття, відшкодування шкоди потерпілим, активне сприяння розкриттю злочину.
Апелянт вважає, що йому необхідно визначити покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, щляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки обвинуваченим скоєні дані злочини до постановлення вироку Хорольського районного суду Полтавської області від 02.07.2020 року і призначити остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Позиції учасників апеляційного провадження.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги із внесеними доповненнями, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник не заперечували стосовно задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_12 .

Прокурор не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом частини 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається із змісту вироку, суд у порядку статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорювались.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд з`ясував у обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 чи правильно вони розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив обмеження права оспорювання обставин в апеляційному порядку. Обвинувачені не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

Стосовно доводів обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо пом`якшення призначеного йому покарання колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання ОСОБА_7 , враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який хворіє на тяжке захворювання, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
За такого, з огляду на характер вчинених злочинів, кількість злочинних епізодів, суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 мінімальне покарання за скоєний злочин є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для його пом`якшення не вбачається.

Відповідно до положень ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання покарань.

Враховуючи кількість вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень в умовах перебування у слідчому ізоляторі та наявність у ОСОБА_7 восьми судимостей за корисливі злочини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання за сукупністю злочинів обгрунтовано застосував принцип часткового скаладння призначення покарань, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування вироку суду.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями залищити без задоволення, а вирок Київського районного суду м.Полтава від 16 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена на протязі 3-х місяців з моменту проголошення, а засудженому у той же строк з моменту отримання копії судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
С У Д Д І :
ОСОБА_2 . ОСОБА_13 .