ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/4559/21 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/3179/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 вересня 2021 року, задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000259 від 03.03.2021 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 44 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.190 КК України. Вчинені ним злочини у відповідності до ст.12 КК України відносяться до нетяжких та тяжких злочинів. Крім того, зазначав, що у провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто за фактом вчинення тяжкого насильницького злочину. В ході судового розгляду вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Таким чином, вказані вище кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185, ч.3 ст.190 КК України ОСОБА_7 вчинено в період дії більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, який обвинуваченим було порушено, шляхом вчинення інкримінованих корисливих злочинів. На думку сторони обвинувачення більш м`які запобіжні заходи не забезпечать у повній мірі належну процесуальну поведінку обвинуваченого, ризики, які були заявлені раніше на даний час не зменшились, обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, окрім цього, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків та в подальшому продовжувати вчиняти умисні корисливі злочини.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 вересня 2021року задоволено клопотанняслідчого.

Обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 18.11.2021 року включно.

Визначено заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 190 320 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави покласти вирішено ОСОБА_7 звільнити з під варти з покладенням на нього обов`язків: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову, якою обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та зменшити суму застави до 20 розмірів прожиткового мінімум доходів громадян для працездатних осіб.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судді є необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Вважає, щосудом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою та а прокурором в судовому засіданні не було доведено реальну можливість настання ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
11.10.2021 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 в якій він просить проводити апеляційний перегляд без його участі у зв`язку з тим, що 20.09.2021 року ОСОБА_7 відмовився від захисника та така відмова була прийнята судом.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив проводити судове засідання в суді апеляційної інстанції з його участю.

З метою всебічності та повноти дослідження всіх обставин справи суддею доповідачем до початку апеляційного розгляду направлялись відповідний запит через адміністрацію слідчого ізолятора, в якому тримається обвинувачений, для з`ясування процесуальної позиції підозрюваного щодо його бажання брати участь у судовому засіданні за клопотанням захисника в режимі відеоконференції. ОСОБА_7 погодився приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак 07.10.2021 судове засіданні було відкладено у зв`язку з повідомленням ДУ «Харківський слідчий ізолятор» про те, що ОСОБА_7 був направлений на проведення слідчих дій. Крім того, 12.10.2021 року перед початком судового засіданням працівниками ДУ «Харківський слідчий ізолятор» було повідомлено, що ОСОБА_7 відмовився виходити із камери, в якій утримується.

З урахуванням того, що інших заяв від обвинуваченого до канцелярії апеляційного суду не надходило, що надає можливість проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_7 , що відповідає вимогам ст.401 КПК України, оскільки його апеляційна скарга не стосується погіршення становища обвинуваченого.
Крім того, з метою дотримання права на ефективний захист та розумних строків розгляду судового провадження, ухвалою Харківського апеляційного суду від 11.10.2021 року було залучено захисника за призначенням через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Харківській та Луганській областях для здійснення захисту інтересів підозрюваної ОСОБА_7 .
Отже, захист інтересів підозрюваного ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції здійснює адвокат ОСОБА_6 .
Прокурор у кримінальному провадженні в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2021 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000259 від 03.03.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.190 КК України.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 серпня 2021 року було призначено підготовче судове засідання.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на досудовому слідстві обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 24 вересня 2021 року.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження та вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні умисних злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, а також ч.3 ст.190 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, на підставі ст. 12 КК України вчинені кримінальні правопорушення відноситься до категорії нетяжких та тяжких злочинів, суд приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до фактичних обставин справи та згідно обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, тобто не має законних джерел для існуванняю.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення під час розгляду Лозівським міськрайонним судом Харківської області кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто за фактом вчинення тяжкого насильницького злочину, що свідчить про системність протиправної та антисоціальної поведінки обвинуваченого, що об`єктивно свідчить про наявність ризиків вчинення обвинуваченим іншого злочину.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується, тому числі у, 44 кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.3 ст.190 КК України, що об`єктивно свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, з метою уникнення від покарання за вчинення тяжкого злочину, обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків; також обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Доводи апелянта стосовно відсутності достатніх доказів обвинувачення, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки питання щодо дослідження та оцінки доказів сторін підлягають дослідженню в порядку, передбаченому ст. ст.94, 337 та параграфом 3 « Процедура судового розгляду» КПК України.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_7 стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні прокурора, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття судом першої інстанції обґрунтованого рішення.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу.

Отже, враховуючи всі вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції необхідність обрання такого запобіжного заходу, як тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги всі ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними, направивши обвинувальний акт до суду першої інстанції, якому за наслідками судового розгляду, суд першої інстанції надасть відповідну процесуальну оцінку, ухваливши виправдувальний чи обвинувальний вирок.
Доводи захисника, внаслідок відсутності належного обґрунтування, про те, що ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я та потребує постійного догляду лікаря спеціаліста, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Будь-яких доказів того, що стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає його перебуванню в умовах СІЗО стороною захисту не надано, тобто відсутня медична документація, яка свідчить про наявність тяжких захворювань.

Колегія суддів роз`яснює право обвинуваченого подавати клопотання про проведення відповідних судово-медичних експертиз і за наявності відповідних висновків, ставити питання про зміну запобіжного заходу, а також право оскаржувати у відповідному порядку дії, рішення або бездіяльність посадових осіб адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у випадках, коли не приймаються заходи щодо звернень підозрюваного, в тому числі, стосовно стану здоров`я.
З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування цього рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 вересня 2021 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: