Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

19 жовтня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000442 та № 0000645
стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голишів, Рівненського району Рівненської області, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого: 29.01.2019 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Остаточне покарання визначено, згідно ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 29.01.2019 - у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 залишено тримання під вартою. Строк покарання ухвалено рахувати з 04 грудня 2019 року.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню.

За вироком суду, 01.04.2019 року, приблизно о 12 год. 00 хв., на вул. Замковій в смт. Клевань-1, Рівненського району Рівненської області, на узбіччі автодороги Рівне-Луцьк між смт. Клевань-1 та с. Голишів Рівненського району, Рівненської області ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , яке виразилося у нанесенні ударів руками по тілу, та відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого в сумі 400 гривень, після чого з місця події втік. Вказаними діями завдано потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 400 гривень.
19.05.2019 року, приблизно 23 год. 30 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, через відчинену хвіртку пройшов на територію господарства ОСОБА_9 , що розташоване у АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав дві свійські тварини кролі, загальною вагою 9 кг 800 г, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 882 гривні.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 покликається на неправильне застосування закону України при призначенні ОСОБА_6 покарання, зокрема, незастосування положень ст. 69 КК України.
Вважає, що наявні принаймні чотири обставини, які повинні пом`якшити покарання ОСОБА_6 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, неповнолітній вік та добровільне відшкодування збитків потерпілій ОСОБА_9 .
Зазначає, що суд жодним чином не прийняв до уваги наявність щонайменше ще двох обставин, які слід було врахувати при призначення покарання, це, зокрема, незначна вартість викраденого майна та відсутність будь-яких претензій майнового характеру з боку потерпілих. Не прийнято судом до відома і доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_6 .
Звертає увагу суду на позитивні дані характеристики ДУ «Кременчуцька виховна колонія» від 16.04.2021 року, долученої до апеляційної скарги.
На думку захисника, вирок суду не містить належного обґрунтування та мотивів для застосування обтяжуючих обставин при призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки.
Звертає увагу суду на те, що судом не було враховано вирок суду від 20.12.2019 року стосовно ОСОБА_6 , в якому було враховано вирок суду від 29.01.2019 року.
Просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2021 року в частині призначення покарання змінити. ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Остаточне покарання визначити згідно ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 20.12.2019 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 залишити тримання під вартою. Строк покарання рахувати з 24 жовтня 2019 року.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого в частині застосування ст. 69 КК України, погодившись з доводами апеляційної скарги захисника щодо початку відрахування обвинуваченому строку відбування покарання саме з 24 жовтня 2019 року, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, суд, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що сторони у справі правильно розуміють зазначені обставини, сумнівів у добровільності їх позиції нема, останнім роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права на оскарження обставин, що не будуть досліджуватись, в апеляційному порядку.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за ч.2 с. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в апеляційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і апеляційний суд, повною мірою дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо.
Судом першої інстанції також враховано і обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 щире каяття та сприяння розкриттю вчиненого ним злочину, вчинення злочину неповнолітнім, з чим в судовому засіданні погодилась і захисник обвинуваченого.
Не залишено судом без врахування і обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого - рецидив злочину, вчинення злочину щодо особи похилого віку.
З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що виправлення обвинуваченого та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства.
На думку колегії суддів, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, визначене місцевим судом обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій частин статей за інкриміновані злочини, з застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, передбаченого ч.1 ст. 70 КК України з призначенням остаточного покарання на підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за оскаржуваним вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком лише 1 місяць позбавлення волі є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Колегією суддів не ігноруються доводи сторони захисту щодо позитивної характеристики обвинуваченого ОСОБА_6 за місцем відбування покарання, однак на переконання апеляційного суду не спростовують висновків суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів, враховуючи, дотримання судом першої інстанції належним чином вимог ст.ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому з відповідним мотивуванням, наведеним у вироку, вважає недостатніми для висновку про те, що призначене покарання обвинуваченому, є явно несправедливим через суворість.
При аналізі норм ст. 69 КК України можна зробити висновок, що призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе, з урахуванням особи винного, лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

За наведеного, підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом із застосування ст. 69 КК України, за наявності встановлених судом першої інстанції обставин, які пом`якшують покарання, однак з урахуванням особи винного, який раніше притягувався за вчинення злочинів проти власності та звільнявся від відбування покарання з випробуванням і належних висновків для себе не зробив та вчинив дані злочини в період іспитового строку, колегія суддів не вбачає.
З огляду на викладене, доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі в частині призначення покарання не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Поряд з цим, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 перебуває у місцях позбавлення волі з 24 жовтня 2019 року, що підтверджується долученою захисником до матеріалів кримінального провадження копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24 жовтня 2021 року та підтверджено прокурором з посиланням на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 06 травня 2020 року про роз`яснення вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.11 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. ст. 539 КПК України, зокрема, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
За наведеного, виходячи з повноважень суду апеляційної інстанції, вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, підлягає зміні, а апеляційна скарга захисника частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, ?
УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2021 рокустосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України змінити.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 24 жовтня 2019 року.
В решті вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2021 рокустосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3