Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/182/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження № 0000604 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2020, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Асбест Свердловської області, Росія, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, неодруженого, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_8 , 2013 року народження, такий, що не має судимості,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року обмеження волі,за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, зач.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі,за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі,за ч.2 ст.357 КК України у виді 2 років обмеження волі.На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.На підставі статей 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строк на 3 роки та покладено відповідні обов`язки.Вказаним вироком вирішено питання, щодо судових витрат та речових доказів,
за участі учасників кримінального провадження:

- прокурора ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

- адвоката ОСОБА_11 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка); таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло; відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно; викрадення офіційних документів, вчиненого в особистих інтересах; незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом, за наступних обставин.

ОСОБА_7 04.08.2019, близько 21.00 год., перебуваючи у себе в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , під час вживання з ОСОБА_12 спиртних напоїв, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, і його дії залишатимуться непомітними, з дерев`яної тумби таємно викрав мобільний телефон марки «S-TELL C552», який належить ОСОБА_12 , вартістю 1216 грн. 00 коп. З місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 1216 грн.
17.08.2019, близько 16:00 год., ОСОБА_7 перебував за місцем проживання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 , де під час вживання спиртних напоїв разом з ОСОБА_13 у ОСОБА_7 виник умисел направлений на вчинення крадіжки повторно. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , діючи таємно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, і його дії залишатимуться непомітними, з тумби викрав мобільний телефон марки «Sigma X-Style 31 Power», вартістю 313 грн., а з шафи викрав грошові кошти, в сумі 1400 гривень, купюрами номіналом по 200 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 1713 грн.
01.09.2020 близько 03 години, ОСОБА_7 з метою вчинення крадіжки, з корисливих мотивів, прийшов до домоволодіння розташоване по АДРЕСА_3 яке належить ОСОБА_14 . Відчинивши вхідну хвіртку, проник на вищевказану територію домоволодіння, де із приміщення сараю, куди проник шлях зриву сокирою металевих кріплень навісного замка, таємно, повторно, викрав мотокосу марки "БМК" моделі "2800 Forte", вартістю 923,95 грн., кутошліфувальну машинку марки "Stern" моделі "AG150A", вартістю 682,94 грн. та точильний верстат марки "Bench Grinder" моделі "23012". З викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду потерпілому на загальну суму 1606,89 грн.
12.09.2020 близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки, з корисливих мотивів, прийшов до квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_15 . Реалізуючи свій умисел, впевнившись в тому, що його дії не помічені сторонніми особами, шляхом підбору ключа відкрив врізний замок відчинив вхідні двері та проник в приміщення квартири звідки повторно, таємно викрав мобільний телефон марки "Xiaomi" моделі "Redmi 6" на 32 GB вбудованої пам`яті, вартістю 2486,94 грн. З викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду потерпілому ОСОБА_15 на загальну суму 2486,94 грн.
16.09.2020 близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки, з корисливих мотивів, прийшов до квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_15 . Реалізуючи свій умисел, впевнившись в тому, що його дії не помічені сторонніми особами, шляхом підбору ключа відкрив врізний замок відчинив вхідні двері та проник в приміщення квартири звідки повторно, таємно викрав мікрохвильову піч Samsung" моделі "CE2877NR", вартістю 833,00 грн. та праску марки "Prime" моделі "PTI2657FG", вартістю 620,40 грн. З викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду потерпілому ОСОБА_15 на загальну суму 1453,40 грн.
Крім того, 16.09.2020, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , із приміщення квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_15 , куди проник з метою вчинення крадіжки відкривши замок вхідних дверей шляхом підбору ключа, де виявив та викрав офіційні документи, а саме: свідоцтво про одруження ОСОБА_15 та ОСОБА_16 № НОМЕР_1 , дата видачі 27.09.1995, диплом молодшого спеціаліста на ім`я ОСОБА_16 № НОМЕР_2 , дата видачі 30.06.1995, екзаменаційна картка водія на ім`я ОСОБА_15 . З викраденими офіційними документами з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ними на власний розсуд.
16.09.2020 року близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , із приміщення квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_15 , куди проник з метою вчинення крадіжки відкривши замок вхідних дверей шляхом підбору ключа, де виявив та викрав закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_15 № НОМЕР_3 , персональний номер № НОМЕР_4 , дата видачі 14.02.2014. З викраденим паспортом з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Крім того, 13.10.2020 близько 04:00 год., ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні магазину ТОВ «Копілка», розташованого за адресою: вул. Казакова,6А в смт. Смоліне Маловисківського району Кіровоградської області, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи те, що його дії є відкритими для продавців та відвідувачів магазину, а також суспільно небезпечні наслідки своїх дій і свідомо бажаючи їх настання, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з торгівельної полиці відкрито викрав належні ТОВ «Копілка» пляшку напою слабоалкогольного об`ємом 0,5 л «Ром кола», вартістю 30 грн. 60 коп. та баличок окорок «Бащинський» вартістю 62 грн. 34 коп. Утримуючи викрадене майно при собі, незважаючи на вимогу працівника магазину сплатити за товар, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнової шкоди ТОВ «Копілка» на загальну суму 92 грн. 94 коп.

В апеляційній скарзі з доповненням прокурор просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку із застосуванням занадто м`якого покарання, а також через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень та призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України - штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України - 4 роки позбавлення волі, зач.2 ст.186 КК України - 5 років позбавлення волі,за ч.1 ст.357 КК України - 2 роки обмеження волі,за ч.3 ст.357 КК України - 2 роки обмеження волі.На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, без застосування статей 75,76 КК України. В решті вирок залишити без змін.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в супереч вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України суд, визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчинені злочинів, передбачених частинами 2 та 3 ст.185 КК України за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , в мотивувальній частині вироку при викладенні формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначив кваліфікуючу ознаку як «повторно» та мотиви її неврахування.
Вказує на те, що на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, санкція вказаної статті не передбачала такий вид покарання як обмеження волі, однак суд застосував кримінально правові наслідки діяння, що не визначалися законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення діяння.
Крім того, згідно фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, ОСОБА_7 обвинувачується у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом на ім`я ОСОБА_15 № НОМЕР_3 , що також було достовірно встановлено судом, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбачено ч.3 ст.357 КК України. Однак у резолютивній частині вироку суд не вірно визначив частину статті КК України, кваліфікував дії обвинуваченого та призначив покарання за ч.2 ст. 357 КК України.
Також зазначає, що при призначенні покарання суд недостатньо врахував особу ОСОБА_7 , який будучи особою, яка притягувалась до кримінальної відповідальності, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив вісім епізодів умисних злочинів, частина яких є тяжкими, при вчиненні грабежу перебував у стані алкогольного сп`яніння, офіційно не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом опійна наркоманія.
Зазначене, відповідно до положень статей 409, 412-414 КПК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.
В поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, адвокат ОСОБА_11 просить вирок суду першої інстанції стосовно його підзахисного ОСОБА_7 залишити без змін посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, а також щодо призначеного обвинуваченому виду та розміру покарання.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги з доповненням у повному обсязі, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши під час апеляційного розгляду справи судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого та дослідження матеріали, що характеризують його особу, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із оскаржуваного вироку допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю і показав, що дійсно скоїв крадіжки мобільних телефонів у потерпілих ОСОБА_17 , з якою перед цим вживав спиртні напої та у ОСОБА_13 . З приміщення сараю викрав належне потерпілому ОСОБА_14 майно. З квартири свого зятя ОСОБА_15 , куди проник відчинивши двері ключем, викрав мобільний телефон, мікрохвильову піч, праску, також з квартири забрав офіційні документи на своє ім`я, а разом з ними і на ім`я ОСОБА_15 , при цьому його не повідомив про даний факт. З супермаркету "Копілка" виніс на вулицю окорок та пляшку слабоалкогольного напою, не розрахувався через обставини, які не залежали від його волі, адже в той момент між ним та іншими відвідувачами відбулася бійка. Дані вчинки скоїв через ревнощі та стосунки його співмешканки з другом-потерпілим в справі та будучи в стані алкогольного сп`яніння. Всі завдані збитки відшкодував, майно повернув, щиро розкаявся у вчиненому.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються. З урахуванням повного визнання обвинуваченим вини у вчиненні злочинів, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності позиції учасників, суд, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відповідно мотивувальної частини вироку суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів та кваліфікував його дії за ч.1, ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1,ч.3 ст.357 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, викрадення офіційних документів, вчиненого в особистих інтересах, незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.
Під час апеляційного перегляду справи обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив показання надані в суді першої інстанції про обставини вчинення кримінальних правопорушень.
У зв`язку з визнанням своєї вини обвинуваченим, порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішення судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися, колегія суддів не вбачає, а тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд першої інстанції, відповідно до статей 65-67 КК України врахував, що обвинувачений скоїв злочини, які відповідно до вимог ст.12 КК України, за ч.1 ст.185, ч.1 та ч.3 ст.357 КК України відносяться до категорії проступків, за ч.2 ст.185 КК України до категорії нетяжких, за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до категорії тяжких. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття у вчиненому та визнання вини, а обставиною, що обтяжує покарання, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Суд, врахувавши особу обвинуваченого, який проживає з матір`ю, 1949 року народження, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_18 , 2013 року народження, а також визнання своєї вини, щире каяття у вчиненому, вибачення перед потерпілими, які претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, досудову доповідь, дійшов висновку за можливе призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання передбачене санкціями статей інкримінованих злочинів та остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України, звільнив від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Як вбачається із оскаржуваного вироку суд першої інстанції в супереч вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчинені злочинів, передбачених частинами 2 та 3 ст.185 КК України за епізодами крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , в мотивувальній частині вироку при викладенні формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначив кваліфікуючу ознаку як повторно та мотиви її неврахування.
Крім того, як убачається із вироку ОСОБА_7 засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) у потерпілої ОСОБА_12 , яка мала місце 04.08.2019 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. Тобто суд застосував такі кримінально правові наслідки діяння, які не визначалися законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення діяння, при цьому застосування вказаного виду покарання суд у вироку не мотивував.
Так на час вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, санкція статті передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Відповідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 у статтю 185 КК України внесено зміни, а саме в абзаці другому частини першої слова "від п`ятдесяти до ста" замінити словами "від однієї тисячі до трьох тисяч", а слова "або позбавленням волі на строк до трьох років" - словами "або обмеженням волі на строк до п`яти років".
Як убачається зі змісту вказаного Закону ним змінено вид покарання, передбачений санкцією ч.1 ст.185 КК України в частині його погіршення (збільшення розміру штрафу) та поліпшення (позбавлення волі змінено на обмеження волі).
Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і карність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуючи зазначені обставини є слушними доводи апеляційної скарги прокурора щодо призначення ОСОБА_7 покарання відповідно санкції ч.1 ст.185 КК України, яка діяла на час вчинення вказаного кримінального правопорушення, а саме у виді штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в даному випадку поліпшує становище обвинуваченого.

Крім того, із мотивувальної частини оскаржуваного вироку вбачається, що суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом на ім`я ОСОБА_15 та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст.357 КК України. В той час відповідно резолютивної частини вироку за даним епізодом суд призначив ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.357 КК України.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання апеляційний суд, відповідно вимог ст. 65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які за ч.1 ст.185, ч.1 та ч.3 ст.357 КК України відносяться до категорії проступків, за ч.2 ст.185 КК України до категорії нетяжких, за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до категорії тяжких злочинів. Як особа ОСОБА_7 , відповідно заключення спеціальної медичної комісії страждає на психічні та поведінкові розлади здоров`я внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, проживає з матір`ю, 1949 року народження, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_18 , 2013 року народження, офіційно не працює. Відповідно характеристики з місця проживання на обвинуваченого від жителів селища надходили скарги та повідомлення про те, що він вживає наркотичні засоби, крім того на комісії селищної ради розглядалось питання про насильство ОСОБА_7 до його співмешканки у присутності малолітньої дитини. Згідно досудової доповіді інспекції відділу з питань пробації ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, спосіб його життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, апеляційний суд визнає щире каяття у вчиненому та визнання вини, а обставиною, що обтяжує покарання, скоєння злочину (грабіж) в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Відповідно ч.1 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Враховуючи зазначені вимоги закону апеляційний суд дійшов переконливого висновку про те, що судом першої інстанції під час призначення покарання ОСОБА_7 не достатньо враховано особу обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 є особою, що не має судимості. Однак ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив, оскільки протягом серпня 2019 року вчинив 2 епізоди крадіжок, а протягом вересня-жовтня 2020 року вчинив 6 епізодів кримінальних правопорушень. Вказане свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 схильний до вчинення кримінальних правопорушень, на шлях виправлення ставати не бажає та перебуваючи на волі може продовжити вчиняти злочини.

Враховуючи зазначене на переконання колегії суддів, застосування стосовно ОСОБА_7 умовного покарання з іспитовим строком не відповідатиме загальній меті покарання, яка, згідно із положеннями ч.2 ст.50 КК України, полягає у виправленні засуджених, а також запобіганні вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені під час судового слідства докази по справі, що стосуються особи обвинуваченого, колегія суддів апеляційного суду визнає, що суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання за вчинені злочини припустився помилки про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та застосування положень ст.75 КК України.

За таких обставин колегія судді апеляційного суду визнає слушними доводи апеляційної скарги прокурора які, відповідно до положень статей 409, 412-414 КПК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції, а тому вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати з ухваленням свого вироку в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень та призначити покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України у виді штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- зач.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців;
- за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки;
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
В решті вирок суду залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 31 серпня 2021 року, взявши під варту негайно в залі апеляційного суду. В строк відбуття покарання зарахувати час перебування під вартою з 13.10.2020 по 09.12.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3