Справа № 301/1521/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2021 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області
в особі: головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
представника Іршавського РС філії ДУ «Центр пробації» - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава справу за поданням начальника Іршавського РС філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 про вирішення питання застосування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 у порядку ст.537 КПК України при наявності кількох вироків,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 11.08.2020р. засуджено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, а за ч. 2. ст. 296 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на два роки. Вирок суду набрав законної сили 13 травня 2021 року.
Крім цього, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також засуджений 13.11.2019 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. Даний вирок набрав законної сили 16 грудня 2019 року.
Оскільки останнім вироком при призначенні покарання засудженому не було враховано покарання, призначене вироком Іршавським районним судом Закарпатської області суду від 13.11.2019 року, Іршавського РС філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про вирішення питання застосування покарання засудженому ОСОБА_5 в порядку ст. 537 КПК України.
У судовому засіданні представник Іршавського РС філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 підтримав подане клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання визнала, просить вироки виконувати окремо.
Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання приходить до наступного:
В судовому засіданні встановлено, що на даний час на виконанні у Іршавського РС філії ДУ «Центр пробації» відносно ОСОБА_5 , перебувають два вироки: вирок Іршавського районного суду від 11.08.2020р. яким засуджено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, а за ч. 2. ст. 296 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на два роки. Вирок суду набрав законної сили 13 травня 2021 року. та вирок від 13.11.2019 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також засуджений Іршавським районним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. Даний вирок набрав законної сили 16 грудня 2019 року.
Вказані вироки перебувають на виконанні окремо, що підтверджено матеріалами подання, розпорядженнями суду про направлення вказаних вироків на виконання.
Так, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Із змісту даної статті вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за правилами ст. 71 КК України (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).
Як вбачається із матеріалів справи, вищезазначені вироки відносно засудженого набрали законної сили та усі направлені на виконання до Іршавського РС філії ДУ «Центр пробації», де перебувають на виконанні.
Згідно роз`яснень, котрі містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
За аналогією можна зробити висновок, що й у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі та, як встановлено у судовому засіданні, навіть до вчинення злочину, за який вона була засуджена першим вироком, інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.
Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.
Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Зокрема, відповідно до роз`яснень, котрі містяться у вищезазначеній постанові, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно КК України не було вирішено.
Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків суду відносно засудженого ОСОБА_5 .
Суд вважає за необхідне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків шляхом їх самостійного виконання.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Вирок Іршавського районного суду від 11.08.2020р., яким засуджено ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, а за ч. 2. ст. 296 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на два роки та вирок від 13.11.2019 року, яким ОСОБА_5 засуджений Іршавським районним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки - виконувати окремо.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.

Суддя : ОСОБА_1