Справа № 182/1572/21
Провадження № 1-кп/0182/741/2021
У Х В А Л А
Іменем України

02.11.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, об`єднань кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.3 ст. 187, ч.1 ст. 289 КК України
Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку з наявності ризиків того, що обвинувачений, може переховуватись від суду, може чинити тиск на потерпілу та свідків, вчинити інше, аналогічне кримінальне правопорушення.

Обвинувачений заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід для можливості проходження лікування, так як в умовах УВП він не отримує необхідного лікування. Обвинувачений просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою проживання його знайомого в АДРЕСА_1 .

Захисник підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 зазначила, що клопотання прокурора не є мотивованим.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, пов`язаного з насиллям, за яке передбачене покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Суд вважає, що обвинувачений, у разі визнання його винним в скоєнні інкримінує мого йому правопорушення, може переховуватись від суду.

В рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України», в пункті 36, зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Крім того, по провадженню до теперішнього часу не допитані потерпіла та свідок, тому, існує ризик, що перебуваючі не під вартою обвинувачений може чинити тиск на них з метою зміни ними своїх показань.

Запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, за думкою суду, неможливо.

До теперішнього часу суду не надано документів, які б підтвердили неможливість тримання обвинуваченого під вартою за станом здоров`я.

Також суд враховує, що особа, у якій обвинувачений хотів проживати до суду не з`явилась, свою згоду на проживання обвинуваченого не надала. Зазначене робить неможливим обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, суд вважає клопотання прокурора мотивованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити. У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити дію щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, рахуючи з 02.11.2021 року до 02.01.2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1