КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2021 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2021 року та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 01 листопада 2021 року включно.

Таке рішення суд мотивував тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, також судом враховано те, що скориставшись правом внесення застави обвинувачений перебуваючи на волі упродовж тривалого часу не з`являвся до суду без поважних причин, у зв`язку з чим є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може знову переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В доводах апеляційної скарги обвинувачений просить змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби.
ОСОБА_6 зазначає, що зміна запобіжного заходу необхідна йому для утримання його родини.
При цьому апелянт вказує на те, що він має гарантійний лист, що підтверджує наявність у нього постійного місця роботи, за умови перебування на волі.
Також ОСОБА_6 в апеляційній скарзі зазначає, що зобов`язується виконувати усі вимоги КПК України, які будуть на нього покладені.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурор заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, також судом враховано те, що скориставшись правом внесення застави обвинувачений перебуваючи на волі упродовж тривалого часу не з`являвся до суду без поважних причин, у зв`язку з чим є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може знову переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, колегія суддів вважає, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що у нього на утриманні перебуває його родина, тому йому необхідно змінити запобіжний захід, та що за умови перебування на волі він матиме можливість працевлаштування не можуть слугувати обставинами, які б спростовували ризики, на які посилається суд в ухвалі.
Твердження апелянта про те, що він зобов`язуються виконувати всі покладені на нього обов`язки, передбачені КПК України, колегія суддів не бере до уваги, оскільки до ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді застави із покладенням на нього певних обов`язків, однак останній таких обов`язків не виконував, не з`являвся у судові засідання та тривалий час перебував у розшуку, тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо неможливості застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином усі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 01 листопада 2021 року включно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4