Справа № 569/3440/22
УХВАЛА

10 березня 2022 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області капітана юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000034 від 20.09.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, яке погоджено прокурором Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_5 у якому просить суд накласти арешт на предмети, документи та речі, вилучені 06.03.2022 у ході проведення огляду місцевості - тротуару біля проїжджої частини поруч із будинком АДРЕСА_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що гр. України ОСОБА_4 , будучи негативно налаштованим до діючої влади в Україні та такої держави у цілому, сповідуючи проросійські настрої щодо соціально-політичної обстановки в Україні, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, ініціативно, з ідеологічних мотивів, у невстановлений на даний час органом досудового розслідування період, але не пізніше 20.09.2021, встановив контакт із особою, яка позиціонувалася представником правоохоронного органу Російської Федерації, з метою виконання завдань останнього на шкоду державній безпеці України та проведення проти неї підривної діяльності у різноманітних формах.

В жовтні 2021 року на виконання поставлених особою, яка позиціонувалась представником правоохоронного органу Російської Федерації завдань, усвідомлюючи протиправність своїх дій, а також той факт, що зазначена інформація є обмеженою в доступі, ОСОБА_4 із застосуванням технічних засобів фіксації здійснив комплекс заходів, спрямованих на встановлення та ідентифікацію військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , де розташоване Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », і яка знаходиться по АДРЕСА_2 ; а також транспортних засобів, які перебувають у розпорядження та користуванні останніх, після чого передав зазначену інформацію замовнику за допомогою месенджеру «Telegram» та очікував наступного етапу своєї участі у вищевказаній протиправній діяльності.

Продовжуючи свої злочинні наміри та протиправний умисел на вчинення діянь, спрямованих на шкоду державній безпеці України, ОСОБА_4 06.03.2022 на виконання завдання, поставленого особою, яка позиціонувалась представником правоохоронного органу Російської Федерації, здійснив огляд потягів, які рухались по залізничних коліях Рівненського залізничного вокзалу з метою виявлення військової техніки та представників військових формувань, які у складі ЗС України беруть участь захисті та обороні територіальної цілісності нашої держави проти ЗС РФ та інших підрозділів терористичних організацій «Донецька народна республіка» та «Луганська народна республіка». Отриману інформацію ОСОБА_4 передав замовнику за допомогою месенджеру «Telegram».

В ході проведення 06.03.2022 огляду місцевості - тротуару біля проїжджої частини поруч із будинком АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено наступні речі та документи:

1.Мобільний телефон марки «Samsung», на якому наявний графічний пароль у формі латинської літери «Z», із IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , в якому наявна сім-картка українського оператора мобільного зв`язку із номером « НОМЕР_4 », який належить ОСОБА_4 ;

2.Флеш-носій сірого кольору «8GB»;

3.Паспорт громадянина України ОСОБА_4 , серія номер « НОМЕР_5 », виданий 23.03.1998 Рівненським РУ УМВС України в Рівненській області;

4.Паспорт громадянина України ОСОБА_4 для виїзду за кордон серія номер « НОМЕР_6 », виданий 19.04.2018, орган видачі 5610;

5.Паспорт громадянина України ОСОБА_4 для виїзду за кордон серія номер « НОМЕР_7 », виданий 13.04.2014, орган видачі 5601;

6.Картку фізичної особи платника податків № НОМЕР_8 , видана ОСОБА_4 .

Того ж дня ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України. В подальшому, 07.03.2022 вищевказані предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на предмети, документи та речі, вилучені 06.03.2022 у ході проведення огляду місцевості - тротуару біля проїжджої частини поруч із будинком АДРЕСА_1 , перелік якийх наведено у клопотанні, так як вони являються матеріальним об`єктом, що зберігли на собі сліди вчиненого злочину та відповідають вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.
З урахуванням заяви прокурора, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.
Судом встановлено, що СВ УСБУ в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000034 від 20.09.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
06.03.2022 в ході проведення огляду місцевості - тротуару біля проїжджої частини поруч із будинком АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено вищевказані речі та документи, які в подальшому постановою слідчого 07.03.2022 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження, як речовий доказ.

ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому тільки у випадку, передбаченому п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів, спеціальної конфіскації ), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи, що слідчим доведено необхідність застосування арешту, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, із врахуванням санкції ст.. 111 КК України для забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, а також того, що вилечене майно, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, яке зберігло на собі сліди злочину та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна, що було вилучене 06.03.2022 в ході огляду місцевості - тротуару біля проїжджої частини поруч із будинком АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.
Накласти арешт на предмети, документи та речі, вилучені 06.03.2022 у ході проведення огляду місцевості - тротуару біля проїжджої частини поруч із будинком АДРЕСА_1 , а саме:

1.Мобільний телефон марки «Samsung», на якому наявний графічний пароль у формі латинської літери «Z», із IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , в якому наявна сім-картка українського оператора мобільного зв`язку із номером « НОМЕР_4 », який належить ОСОБА_4 ;

2.Флеш-носій сірого кольору «8GB», які належать ОСОБА_4 з метою забезпечення збереження речових доказів із забороною відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1