Справа № 643/2099/22
Провадження № 1-кс/643/750/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.02.2022 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене прокурором клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003303 від 01.12.2021 за ч. 2 ст. 194 КК України відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, розлучений, має двох дітей, неповнолітню доньку ОСОБА_8 , 2007 р.н, та малолітнього сина ОСОБА_9 , 2017 р.н., перебуває у цивільному шлюбі, має середню спеціальну освітою, за спеціальність автомеханік, офіційно не працевлаштований, в силу ст. 89 КК України не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин: 01.12.2021, о 02:18, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 152Б, маючи умисел, направлений на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, підійшов до автомобіля «BMW 323СІ», р.н. НОМЕР_1 , чорного кольору, який належить ОСОБА_10 та знаходиться у користуванні ОСОБА_11 , з яким виникли неприязні відносини через боргові зобов`язання ОСОБА_7 перед останнім. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне пошкодження вказаного автомобіля шляхом підпалу, ОСОБА_7 вилив з каністри та пакету в район лобового скла автомобіля легкозаймисту рідину, яка на даний час не встановлена, після чого, бажаючи настання наслідків у вигляді пошкодження чужого майна, шляхом занесення відкритого джерела вогню, кинув декілька палаючих сірників, з`єднаних між собою ізоляційною стрічкою в область капоту автомобіля, від чого він зайнявся, чим привів його у непридатний за цільовим призначенням стан, спричинивши потерпілим матеріальних збитків.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу та 10.02.2022 останньому повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Посилаючись на те, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, не працює, законних джерел заробітку не має, як і міцних соціальних зв`язків, раніше притягався до кримінальної відповідальності, а з потерпілим та свідками на теперішній час не проведено всіх можливих та необхідних слідчих дій слідчий вважає, що існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого й свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення і більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжний захід не зможе їм запобігти.

В суді прокурор підтримав заявлене клопотання.

Підозрюваний вину у інкримінованому злочині не визнав, зазначивши, що на місці та час вчинення злочину перебував вдома. З потерпілим більш ніж пів року не спілкується, а причини, з яких останній його обмовляє, йому не відомі. Разом з тим пояснив, що мав справу з потерпілим з приводу доставлення останньому автомобіля «БМВ». За цю послугу потерпілий з ним не розрахувався одразу, а потім ще й почав висловлювати претензії щодо поломок, начебто виявлених в автомобілі. Саме тому на прохання потерпілого допомогти розмитнити автомобіль ОСОБА_7 відповів відмовою. Лише це могло спонукати потерпілого обмовити ОСОБА_7 у вчиненні злочину, хоча як особистість ОСОБА_11 не є порядною людиною, що могло спонукати ображених ним людей підпалити його автомобіль. Посилаючись на те, що докази його причетності до злочину сфабриковані, а він особисто прагне довести свою невинуватість та не має наміру переховуватись від слідства, а навпаки, буде усіляко сприяти об`єктивному розслідуванню, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисники підтримали думку підзахисного та зазначили, що підозра останнього є необґрунтованою, в її основу покладені виключно показання потерпілого та свідка, з яким ОСОБА_7 навіть не знайомий, натомість впевнено на відеозаписі підпалу з камери відеоспостереження, якість якої не дозволяє визначити будь-які ідентифікуючи ознаки не тільки особи, а й її одягу, впізнає ОСОБА_7 .

Жоден з перелічених прокурором ризиків не доведений, так як ОСОБА_7 не судимий, добровільно і вчасно з`являється на виклики слідчого та приймає участь у слідчих діях, не застосовував спроб до переховування чи впливу на потерпілого й свідків і не має наміру робити це в майбутньому. Крім того, він, хоча й розлучений, утримує двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу, має постійне зареєстроване місце проживання де мешкає разом з цивільною дружиною, завжди працював за спеціальністю, а наразі проходить стажування в АТП № 16329. Вказуючи, що лише тяжкість інкримінованої ОСОБА_7 статті не може бути підставою для обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу, просили застосувати до підзахисного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного: згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, крім іншого, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частина 2 ст. 177 КПК України вказує, що підставою застосування запобіжного заходу крім ризиків, перелічених в ч. 1 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу має враховувати обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність певних ризиків та, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, взяти до уваги недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких, крім іншого, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у інкримінованому кримінальному правопорушенні, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, репутацію, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки тощо.

Стосовно підозри ОСОБА_7 то, виходячи з наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, її можна вважати достатньо обґрунтованою, так як вона ґрунтується на даних, зафіксованих в протоколах допитів потерпілого й свідка, які не можна ігнорувати, записів з камери відеоспостереження з місця події, оглянутих слідчим окремо як за участю потерпілого, так і свідка, відомостях, здобутих в наслідок проведення негласних слідчих дій, яких на даному етапі розслідування достатньо для твердження про велику вірогідність причетності ОСОБА_7 до злочину, що, в свою чергу обґрунтовує необхідність застосування до останнього запобіжного заходу.

Разом з тим, в ході розслідування не досліджено позицію підозрюваного щодо його алібі, а саме перебування на час вчинення злочину за місцем проживання, можливість вчинення підпалу як самим потерпілим, так і іншими особами, версії про що навіть не розглядаються слідчим та на їх перевірку не проведено жодної слідчої дії. Вказані обставини, оцінка доказів, зібраних як стороною обвинувачення, так і наданих стороною захисту мають відбуватись на наступних стадіях розслідування, чому має сприяти запобіжний захід.

Аналізуючи перелічені прокурором ризики в сукупності з обставинами кримінального правопорушення та особистістю підозрюваного можна дійти висновку, що не всі з них існують.

Прокурор посилається на ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовуючи суворістю передбаченого покарання в разі доведеності вини останнього у вчиненні злочину, особистістю підозрюваного, який, як вказує слідчий та підтримує прокурор, не працює, законних джерел доходу не має, як не має і міцних соціальних зв`язків, проте з існуванням даного ризику слідчий суддя погодитись не може. Так, ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де мешкає разом з цивільною дружиною. Має двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу та приймає участь в утриманні й вихованні останніх. Дані про ведення асоціального способу життя за місцем проживання відсутні, наміри щодо переховування від органів досудового розслідування чи суду спростовуються належною процесуальною поведінкою підозрюваного, до якого з моменту події злочину заходи примусу не застосовувались, останній добровільно з`являється до органу розслідування та суду для участі у процесуальних діях.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи той факт, що ОСОБА_7 не має судимості, а в останнє притягався до кримінальної відповідальності за події, що мали місце у 2010 році, на думку слідчого судді також не доведений.

Разом з тим, ризик незаконного впливу на потерпілого, враховуючи позицію підозрюваного щодо заперечення обставин злочину, відносини, що склались між ними та передували злочину, а також на свідків все ж таки існує, що слідчий суддя безумовно враховує, проте недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання даному ризику прокурором, на думку слідчого судді, не доведена.

Частина 4 ст. 194 КПК України вказує, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З погляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вбачає можливим застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому, враховуючи час вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, слідчий суддя вважає цілком достатнім покладення на ОСОБА_7 , крім іншого, обов`язку не залишати житло за місцем постійного проживання у нічний час, що, зокрема, має слугувати реалізації обов`язку докласти зусилля до пошуку роботи.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003303 від 01.12.2021 за ч. 2 ст. 194 КК України відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на останнього обов`язки у вигляді:

-заборони залишати житло за місцем проживання: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 до 07:00;

-заборони залишати межі м. Харкова;

-заборони спілкуватись з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду;

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування;

-докласти зусиль до пошуку роботи.

Ухвала діє протягом 2-х місяців з моменту її постановлення, тобто до 14.04.2022, але не більше строку досудового розслідування і може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав «____»_________2022 року о ________ годині.