Номер провадження: 11-кп/813/2247/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

29.10.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам статей 392, 396 КПК України апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2021 року про визнання потерпілим та цивільним позивачем у кримінальному провадженні №0007556, внесеному до ЄРДР 26.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

встановив:

УхвалоюПриморського районного суду м. Одеси від 22.09.2021 року постановлену під час судового розгляду, визнано ОСОБА_5 потерпілим та цивільним позивачем у кримінальному провадженні №0007556, від 26.09.2016 року. Визнано ОСОБА_6 представником потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0007556, від 26.09.2016 року. Здійснено заміну належного позивача за цивільним позовом до ОСОБА_3 із ОСОБА_7 на ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій вказував на незгоду з прийнятим рішенням та просить ухвалу суду скасувати.
Перевіривши зміст апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргоюзахисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з таких підстав.
Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 392 КПК України передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, кримінальним процесуальним законом України не встановлені заборона або обмеження в реалізації права на оскарження до суду певних судових рішень під час судового провадження, а визначена особлива процедура апеляційного оскарження ухвал, яка в даному випадку не була дотримана апелянтом, що не позбавляє його права звернення в подальшому до суду за захистом своїх прав.

З викладеного вбачається, що саме за допомогою чіткого визначення в Кримінальному процесуальному законі України порядку і переліку тих ухвал суду, які підлягають апеляційному оскарженню, знаходить свою реалізацію конституційний припис закріплений в п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, щодо забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, за виключенням випадків, встановлених законом.

Зі змісту вищевказаних норм вбачається, що оскаржувана ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2021 року про визнання потерпілим та цивільним позивачем не може бути оскаржена в апеляційному порядку, а порядок оскарження рішення суду на незаконність та необґрунтованість якої наполягає захисник в поданій апеляційній скарзі є можливим лише після ухвалення судового рішення за результатами розгляду обвинувального акту.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України, яка передбачає, що апеляційний суд повинен прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення та, виходячи зі змісту ст. 392 КПК України, яка містить вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, суддя-доповідач, керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, приходить до висновку, що вказана ухвала районного суду не може бути предметом перегляду апеляційного суду, а тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 392, 399 КПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22.09.2021 року про визнання потерпілим і цивільним позивачем у кримінальному провадженні №0007556, внесеному до ЄРДР 26.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та додатками.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2