Справа № 463/2794/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1315/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 05 листопада 2021 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою клопотання задоволено частково.

Накладено у кримінальному провадженні №0000493 від 28.02.2020 арешт на майно, а саме:

Мобільний телефон марки Iphone11 IMEI НОМЕР_1 ;

Блокнот синього кольору;

Ноутбук MacBooKAir;

Флешнакопичувач чорного кольору «GlomeX»;

В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що з метою унеможливлення його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також забезпечення повного, швидкого та неупередженого розслідування, клопотання слідчого слід задовольнити в частині накладення арешту на майно, яке підтримав слідчий, в іншій частині вимог клопотання слід відмовити.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 05 листопада 2021 року, скасувати сказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно вилучене під час обшуку від 19.10.2021.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з грубим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та підлягає скасування.

Вказує, що згідно звіту про автоматизований розподіл по справі датою та часом початку автоматичного визначення слідчого судді було 02.11.2021 16.04 год. Враховуючи те, що з оскаржуваної ухвали не вбачається коли клопотання слідчого про арешт майна надійшло до суду, то в розумінні приписів ст. 172 КПК України, презюмуємо, що датою надходження такого є щонайпізніше 29 жовтня 2021 року, оскільки у зворотньому випадку було допущено грубе порушення строків автоматизованого розподілу та строків розгляду клопотання, що надійшло до суду. Таким чином, слід вважати очевидним, що клопотання слідчого надійшло до суду після 29.10.2021.

Звертає увагу на те, що обшук було проведено 19.10.2021 року, а клопотання до суду станом на 29.10.2021 так і не було подано, відтак, вважає очевидним, що в даному випадку пропущено строк визначений ст. 171 КПК України.

Наголошує, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що власник майна в судове засідання не з`явився причин неявки не повідомив, однак дана обставина не відповідає дійсності, оскільки ані власник майна ОСОБА_6 , а ні його представник не були повідомлені про час та місце розгляду клопотання.

Стверджує, що у матеріалах справи постанова про визнання речовими доказами, які були вилучені в ході обшуку відсутня, така не була надана слідчим чи прокурором.

На переконання апелянта, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, не надав належної оцінки дійним обставинам, що мали значення під час вирішення такого клопотання слідчим суддею, чим допустив неповноту судового розгляду, що в свою чергу призвело до невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.

На апеляційний розгляд ОСОБА_6 , та його представник адвокат ОСОБА_7 не прибули та про причини неявки не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 05 листопада 2021 року, то матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження, а відтак колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У відповідності до пункту 7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Так, згідно з клопотанням, в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження № 0000493 від 28.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 та ч. 1 ст. 333 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період 26-28.02.2020 на території ДП «ЛДАРЗ» та на території військової частини НОМЕР_2 (4), що дислокується у АДРЕСА_1 , виявлено факт розукомплектування п`яти літаків «МіГ-29».

27.02.2020 у Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області поступило повідомлення від працівників Львівського державного авіаційно-ремонтного заводу про зникнення військового обладнання (блоків управління системами) з літака «МіГ-29» бортовий номер 26, заводський номер НОМЕР_3 . Вказаний літак прибув на територію заводу 18.02.2020 року з ВЧ НОМЕР_4 , що розташована у АДРЕСА_2 , для проведення ремонту. За вказаним фактом Залізничним ВП ГУ НП у Львівській області було внесено відомості до ЄРДР за № 0000493, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

20.10.2021, відповідно до повідомлення оперативного підрозділу Управління СБ України у Львівській області, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000527щодо вчинення співробітниками ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» порушення порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю. Того ж дня, кримінальне провадження № 0000527об`єднано із кримінальним провадженням № 0000493 від 28.02.2020, із залишенням № 0000493 за об`єднаним кримінальним провадженням.

В ході досудового розслідування встановлено, що між ДК «Укрспецекспорт» та ДП «ЛДАРЗ» 23.03.2017 укладений договір комісії № USE-20.2-29-D/K-17, предметом якого є надання послуг щодо виконання капітального ремонту літаків МіГ-29 для потреб Військово-повітряних сил Республіки Азербайджан (далі Замовник).

В рамках виконання вищевказаних договорів, ДК «Укрспецекспорт» та ДП «ЛДАРЗ» здійснюють відповідні міжнародні передачі товарів військового призначення для проведення ремонтних робіт на літаках Замовника.

Враховуючи викладене, ДК «Укрспецекспорт» та ДП «ЛДАРЗ» організовано здійснення імпортної операції (переробка на митній території України) запчастин та комплектуючих до літаків МіГ-29.

Зокрема, 04.10.2021 ДК «Укрспецекспорт» подано заяву (№ USE-19.2-13401) до митних органів щодо надання дозволу на поміщення у митний режим переробки на митній території України наступних агрегатів до літака МіГ-29:

-стійка основної опори шасі (права) 10.5.12.4101.3000.00.0, 2 шт., заводські номери 06194, 21188;

-циліндр-підкос передньої опори 10.5.12.4202.3000.00.00, 1 шт., заводський номер 11272;

-блок цифрової обробки БЦОМ, 3 шт., заводські номери 6514А, 3015, 0484;

-стійка основної опори шасі (ліва) 10.5.12.4101.3000.01.0, 1 шт., заводський номер 21133;

-колесо КТ100-10, 2 шт., заводські номери 49470916, 10471054.

З метою здійснення вищевказаної зовнішньоекономічної операції, ДК «Укрспецекспорт» отримано дозволи Державної служби експортного контролю України (далі ДСЕК) № 28888316, 28888317.

12.10.2021 ДП «ЛДАРЗ» імпортовано вищевказані товари на територію України (вантажно-митна декларація № UA209170/2021/079749).

Фактичним здійсненням імпортної операції займався митний брокер ДП «ЛДАРЗ» ОСОБА_9 , яким з метою уникнення процедур експортного контролю, подано недостовірні дані щодо кількісних та технічних характеристик товарів, зокрема блоків цифрової обробки БЦОМ, а саме вказаною особою подано інформацію, що блоки цифрової обробки (далі БЦОМ) мають заводські номери 6514А, 3015, 0484.

Встановлено, що БЦОМ є складовою частиною блоку НО19-03, який у свою чергу є складовою блоку НО19. Відповідно до керівництва з технічної експлуатації виробу НО19, блок НО19-03 являє собою три окремі запчастини (плати) синхронізатор цифрових фільтрів НО19-03-09 (1 шт.) та накопичувач цифрових фільтрів НО19-03-10 (1 шт.). Крім того, в паспорті на блок НО19-03 зазначено, що він складається з синхронізатора цифрових фільтрів НО19-03-09 (1 шт.) та накопичувача цифрових фільтрів НО19-03-10 (1 шт.), де зазначаються 3 окремих заводських номера. Також у вказаному паспорті відсутня інформація щодо блоку БЦОМ та наявності у нього окремого заводського номеру.

Таким чином, ДП «ЛДАРЗ» фактично здійснив імпорт за дозволом ДСЕК лише трьох синхронізаторів цифрових фільтрів НО19-03-09 з заводськими номерами 6514А, 3015, 0484. Інші 6 накопичувачів цифрових фільтрів НО19-03-10 з заводськими номерами 1781-2, 1081-1, 6502-1, 2141-1, 6510-1А, 2516-2 імпортовані в Україну без необхідних дозвільних документів ДСЕК.

В той же час, 19.10.2021 в ході розслідування зазначеного кримінального провадження проведено обшуку колишнього співробітника ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» ОСОБА_6 за адресою: м. Львів, вул. Янева, буд. 20А, під час якого виявлено та вилучено вказані у клопотанні речі та документи, які мають значення для встановлення істини у справі і тому, просить накласти арешт на таке майно.
Постановою слідчого від 20.10.2021 вказане вище майно визнано речовими доказами.

На думку колегії суддів апеляційного суду, вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, а саме є достатні підстави вважати, що згадане вище майно відповідає ознакам речових доказів, визначеним у статті 98 КПК України та зберегло на собі сліди злочину, а відтак може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею надана належна оцінка тому, яке значення у вказаному кримінальному провадженні має вилучене майно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна вилученого в ході проведення обшуку в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.

На думку колегії суддів, на виконання вимог частини першої статті 173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 170 КПК України.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до вимог ч.6 ст.173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Таким чином, законодавець встановив обмежені процесуальні строки для розгляду й вирішення питання накладення арешту на тимчасово вилучене майно та пов`язує його з моментом надходження клопотання до суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено вказані у клопотанні речі та документи, проведений 19.10.2021, а клопотання про накладення арешту на вилучене майно подано до Личаківського районного суду м.Львова засобами поштового зв`язку 20.10.2021, тобто з дотриманням вимог ч.5 ст.171, ст.115 КПК України, вказане клопотання зареєстровано судом 02.11.2021 та розглянуто слідчим суддею в межах сімдесяти двох годин із дня його надходження до суду, а саме 05.11.2021.

Відтак, на переконання колегії суддів апеляційного суду, встановлений кримінальним процесуальним законом строк звернення із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна слідчим дотримано, а тому доводи апеляційної скарги адвоката є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 були предметом оцінки слідчого судді першої інстанції, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та в межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими, підстав для обґрунтованого сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегією суддів при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обгрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог немає.

Керуючись ст.ст. 404. 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 05 листопада 2021 року.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 05 листопада 2021 року про накладення арешту на майно, залишити без змін, апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді