КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1605/2021 Категорія КК: ч.2 ст. 289 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0009143 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, який має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого механіком в ТОВ «УКРАГРО-ІНВЕСТ ЛТД», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, -

за участю прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три)роки.
Покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вироком вирішено питання речових доказів.

Як зазначено у вироку, 04.11.2019 року близько 19 години, ОСОБА_7 та особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортними засобами, прибули на територію автомобільної стоянки біля «Північного мосту» за адресою: м. Київ, вул. Труханівська, де обрали об`єктом свого злочинного посягання навантажувач фронтальний «SHANTUI SL30W», д.н.з. НОМЕР_1 , та екскаватор-навантажувач «CASE 580SM», д.н.з. НОМЕР_2 , які знаходилися на території даної стоянки та належать на праві власності ОСОБА_10 .
Так, особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, направилися до охоронників автомобільної стоянки з метою відволікання уваги останніх та створення враження законності їх дій по відношенню до майна ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 чекав автомобільний кран та великотоннажний вантажний автомобіль біля навантажувача фронтального «SHANTUI SL30W», д.н.з. НОМЕР_1 та екскаватора-навантажувача «CASE 580SM», д.н.з. НОМЕР_2 ., після прибуття яких водії вказаних транспортних засобів завантажили на великотоннажний вантажний автомобіль навантажувач фронтальний «SHANTUI SL30W», д.н.з. НОМЕР_1 , та екскаватор-навантажувач «CASE 580SM», д.н.з. НОМЕР_2 .
Після цього, ОСОБА_7 разом з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, дочекався завантаження навантажувача фронтального «SHANTUI SL30W», д.н.з. НОМЕР_1 , та екскаватора-навантажувача «CASE 580SM», д.н.з. НОМЕР_2 , на великотоннажний вантажний автомобіль та повідомив водію даного вантажного автомобіля та водію автомобільного крана про необхідність їхати до м. Біла Церква та поїхали разом з ними.
У подальшому, навантажувач фронтальний «SHANTUI SL30W», д.н.з. НОМЕР_1 , та екскаватор-навантажувач «CASE 580SM», д.н.з. НОМЕР_2 , із застосуванням найманої спецтехніки були перевезені на закриту територію, розташовану за адресою: Київська область, с. Піщане, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_10 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 100000 гривень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_7 та постановити новий вирок, відповідно до якого, призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Зокрема, прокурор вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням кримінального закону, який не підлягав застосуванню відносно ОСОБА_7 , що в свою чергу потягло за собою призначення покарання, що є несправедливим через м`якість та не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 не врахував конкретні обставини по справі і те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, а характеризуючи дані, встановлені судом щодо ОСОБА_7 , на думку прокурора не дозволяють суду зробити обґрунтоване припущення, що призначення останньому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та звільнення останнього, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, прокурор в апеляційній скарзі вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення, а саме незаконне заволодіння транспортними засобами, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за заздалегідь розробленим планом, про що свідчать фактичні обставини при яких вчинялося кримінальне правопорушення та безпосереднім допитом обвинуваченого в судовому засіданні, який повідомив, що 04.11.2019 року приблизно о 19 годині, він разом із своїми знайомими, серед яких був ОСОБА_11 , приїхали на автостоянку за адресою: м. Київ, вул. Труханівська, де вони мали намір вивезти звідти великогабаритну техніку, що їм не належала. Так, його знайомі відволікали охоронців, а він чекав кран для завантаження техніки та автомобіль для перевезення. Коли приїхав кран та автомобіль, то навантажувач фронтальний «SHANTUI SL30W», д.н.з. НОМЕР_1 , та екскаватор-навантажувач «CASE580SM», д.н.з. НОМЕР_2 , погрузили на спеціальний великотоннажний автомобіль. Після чого, ОСОБА_7 повідомив водію вантажного автомобіля, щоб той їхав в напрямку м. Біла Церква Київської області. У подальшому, по прибуттю на повідомлене місце, а саме в с. Піщане, біля м. Біла Церква, вищевказана техніка була відвантажена на стоянці, а отже прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 вважає, що таким чином, можна стверджувати про те, що для вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_7 заздалегідь готувався, оскільки для його вчинення було розроблено відповідний план вчинення, який включав в себе залучення великої кількість інших осіб, які в ході досудового розслідування не були встановлені, а також засобів, за допомогою яких вчинялося кримінальне правопорушення (кран-навантажувач та великотоннажний автомобіль - за допомогою яких було здійснено перевезення), та територія поблизу м. Біла Церква, куди безпосередньо було привезено викрадену техніку, що свідчить про суспільну небезпечність вчиненого, оскільки було порушено цілісність та недоторканість майна громадянина України (потерпілої особи), яке захищено національним законодавством, а також міжнародним, зокрема Протоколом № 1 Конвенції з основоположних прав та свобод людини.

В апеляційній скарзі прокурор посилається також на те, що судом під час судового розгляду досліджено характеризуючі матеріали на особу обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно яких останній працює, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, а тому зазначені обставини свідчать про антисоціальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 та неможливість виправлення останнього без застосування до нього реальної міри покарання.

В заперечення на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюється, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вимог ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст.289 КК України і призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, вказані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону дотримані.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив фактичні обставини справи, у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України керуючись законом оцінив зібрані у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності, взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за наявності суперечливих доказів зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не обґрунтовані та не підтверджені допустимими і належними доказами з посиланням на відповідні матеріали кримінального провадження і не можуть бути визнані достатніми для скасування вироку суду першої інстанції та спростовуються матеріалами провадження, поскільки при ухваленні вироку та призначенні покарання ,суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив під час судового розгляду в суді першої інстанції всі обставини справи, врахував тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання. Вказані доводи апеляційної скарги прокурора враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, роль обвинуваченого у вчиненні злочину та його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, те що обвинувачений повністю визнав вину і розкаявся, працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, врахував відомості про особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину, сам виховує її без матері, має на утриманні батьків похилого віку, та врахував його вік та стан здоров`я обґрунтовано прийшов до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком.

Крім того, дані обставини підтверджуються і тим, що після винесення вироку на протязі восьми місяців, ОСОБА_7 не вчинив нового злочину, до адміністративної відповідальності не притягувався, сумлінно виконував обов`язки покладені на нього судом першої інстанції, співпрацює зі слідством і активно сприяє розкриттю вчиненого злочину, щодо інших співучасників, а тому всі ці обставини свідчать про те що обвинувачений ОСОБА_7 став на шлях виправлення.

В судовому засідання суду апеляційної інстанції , під час розгляду провадження, обвинувачений ОСОБА_7 долучив до матеріалів провадження документи, відповідно до яких він знаходиться у цивільному шлюбі з громадянкою ОСОБА_12 , яка на даний момент перебуває на обліку в КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» у зв`язку з вагітністю, батьком дитини є ОСОБА_7 .

Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та його поведінку, як до так і після вчинення злочину, погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції його від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів, звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним в подальшому нових злочинів.

А тому, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування вироку суду в частині призначення обвинуваченим нового покарання та незаконності звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є безпідставними, необґрунтованими та не відповідають матеріалам кримінального провадження та вимогам кримінального та кримінального процесуального закону.

За таких обставин, апеляційна скарга заступника прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, підстав для скасування вироку суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року у кримінальному провадженні №0009143 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Верховного суду.

Судді:

_________________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4