Провадження по справі № 1-кп/522/1947/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000030 від 12.01.2021 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.05.2006 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
- 07.06.2007 року Малиновським районним судом м. Одеси, за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу 850 грн. В силу ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк 1 рік 6 місяців за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 22.05.2006 до відбуття вважати 1 рік 6 місяців з іспитовим строком на 2 роки та штраф 850 грн.
- 22.01.2008 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі та штраф 850 грн. Звільнився 14.11.2011 року з Арбузинської ВК № 83 Миколаївської області по відбуттю покарання;
- 08.11.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі та штраф 850 грн. В силу ч. 3 ст. 72 КК України покарання у вигляді штрафу виконано самостійно. На підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
- 03.11.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси, за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. В силу ст. 71 КК України приєднано 8 місяців позбавлення волі за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2013 всього до відбуття 2 роки 2 місяці позбавлення волі зі штрафом у розмірі 850 грн. Звільнений 11.09.2017 з Одеської ВК № 14 по відбуттю строку покарання;
16.06.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 29.12.2020 року з Одеського СІЗО по відбуттю строку покарання,
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2021 року в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000030 від 12.01.2021 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого оскільки 60-денний строк перебування їх під вартою закінчується.
Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу ще мають місце, а саме що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки ризики, вказані прокурором, не доведені.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого, а саме, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований, не одружений, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків, що у сукупності дає достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .
Метою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є запобігання спроб переховуватись від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Можливість призначення у разі визнання винуватим обвинуваченого йому покарання у вигляді позбавлення волі, дає підстави вважати, що застава у межах, зазначених у п.2 ч.5 ст.182 КПК України, не здатна забезпечити виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з урахуванням його майнового стану, беручи до уваги, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, а тому суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишивши заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб як альтернативний запобіжний захід.
Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 314-316, 291 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 26.09.2021 року включно.

Залишити раінше визначений розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень, обраний відповідно до ухвали суду від 23.06.2021 року про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого; провадження по справі 1-кп/522/1947/21.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до суду в розумні строки;

2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу становить 60 днів і обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 28.07.2021 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 5 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
28.07.2021