Справа № 212/3543/20
У Х В А Л А

14 вересня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченнюОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, так як ризики передбачені ст.177 КПК України, на його думку, не відпали.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 , заперечили щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено жодного ризику для продовження такого запобіжного заходу, просили змінити запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема на домашній арешт.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення. Останній не працював, не одружений, дітей не має, що свідчить про його слабкі соціальні зв`язки та дає достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, та з урахуванням стадії кримінального провадження, він може переховуватись від суду.
Крім іншого, суд враховує, що оскільки постійного місця роботи обвинувачений не має, отже відсутнє джерело доходів, що свідчить про відсутність законного способу забезпечувати себе матеріально. Цей факт, в свою чергу, розцінюється судом як ризик скоєння нових корисливих кримінальних правопорушень.
Наявність ризиків, крім іншого, підтверджується зухвалою поведінкою обвинуваченого, який не однократно порушував порядок судового засідання.
Перевіряючи наявність ризиків та продовження їх існування, передбачених іншими нормами ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження, врахування особи обвинуваченого, який обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину та з урахуванням всіх зазначених вище критеріїв в сукупності, на даний час достатньо підстав вважати, що обвинувачений з огляду на його моральні якості може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), вплинути на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити злочинну діяльність.
Продовжуючи дію обраного запобіжного заходу, суд враховував інтереси суспільства, які на думку суду, у даному випадку, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи людини, не зважаючи на існування презумпції невинуватості.
На час розгляду питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою ризики, які були підставою для обрання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали та не зменшилися.
Отже, підстави для застосування більш м`якого запобіжного на теперішній час та на даній стадії кримінального процесу - відсутні.
Врахувавши положення ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, всі обставини передбачені даною нормою закону, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 слід продовжити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України, на шістдесят днів, до 12 листопада 2021 року включно.
Строк дії ухвали визначити до 12 листопада 2021 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1