В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 354/434/20
Провадження № 1-кп/338/34/21

13 вересня 2021 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000032 про обвинувачення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2019 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці, який в мотивувальній частині змінений ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_11 вчинив закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, стосовно більше двох осіб, з яких двоє малолітніх дітей, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, та умисно пошкодив чуже майно шляхом підпалу, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах.

Злочини вчинив за наступних обставин.

Так, ОСОБА_11 , перебуваючи у неприязних відносинах зі своєю співжителькою ОСОБА_6 , та достовірно знаючи, що вона разом із двома малолітніми дітьми ОСОБА_12 і ОСОБА_13 проживають на другому поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , на першому поверсі проживає ОСОБА_14 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, вирішив позбавити життя співжительку ОСОБА_6 та її двох малолітніх дітей шляхом вчинення підпалу житлового будинку.

Реалізуючи свій злочинний намір, у нічний час 03 лютого 2020 року близько 22 год 30 хв ОСОБА_11 прийшов до житлового будинку АДРЕСА_3 , де проживає його колишня співмешканка ОСОБА_6 разом з двома малолітніми дітьми, з метою вчинення умисного вбивства способом, небезпечним для життя багатьох осіб, достовірно знаючи, що у будинку проживають четверо осіб ( ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та

ОСОБА_14 ), переконавшись, що жильці будинку сплять, піднявся на другий поверх житлового будинку, де за допомогою бензину та сірників підпалив речі, які знаходились в коридорі житлового будинку, безпосередньо біля вхідних дверей до квартири ОСОБА_6 , заблокувавши їх кріслом зовні.

Внаслідок підпалу виникла пожежа, від якої повністю вигорів другий та частина першого поверху вказаного будинку, а ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків ІІ-ІІІ ступеня площею поверхні тіла до 8% в ділянках обличчя, правого вуха, грудної клітки справа, лівого плечового суглобу, правого плеча, обох кистей, правої стопи, що утворилися від дії високої температури (полум?я), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я; малолітня ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків ІІ-ІІІ ступеня площею поверхні тіла до 3% в ділянках правого та лівого вух, правого плеча та передпліччя, 2-5-го пальців правої кисті, що утворилися від дії високої температури (полум?я), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я; малолітня ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків ІІ-ІІІ ступеня до 6% поверхні тіла в ділянці лівої ноги, що утворилися від дії високої температури (полум?я), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я; ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків ІІ-ІІІ ступеня до 20% поверхні тіла в ділянках обличчя, обох верхніх кінцівок, обох нижніх кінцівок, грудної клітки, поперековій ділянці, які супроводжувалися отруєнням чадним газом, що утворилися від дії високої температури (полум?я), які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, та були доставлені до Івано-Франківської ОКЛ, де їм була надана своєчасна медична допомога.

Таким чином, ОСОБА_11 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_14 вчасно виявлено підпал будинку та здійснено евакуацію його жильців, після чого потерпілим була надана своєчасна медична допомога.

Крім того, протягом грудня 2019 року та січня-лютого 2020 року між ОСОБА_11 та його співжителькою ОСОБА_6 склалися неприязні відносини у зв`язку з розглядом судом кримінального провадження, у межах якого ОСОБА_11 притягнено до кримінальної відповідальності за насильство у сім`ї щодо ОСОБА_6

03 лютого 2020 року за результатами розгляду справи по суті в Івано-Франківському апеляційному суді ОСОБА_11 призначено покарання у виді арешту на строк 4 місяці.
Того ж дня ОСОБА_11 , будучи обуреним вказаним рішенням суду та позицією щодо нього потерпілої ОСОБА_6 в суді, перебуваючи в селищі Ворохта Яремчанської міської ради, влаштував сварку з останньою, під час якої погрожував знищити житловий будинок, у якому вона проживає шляхом підпалу. Цього ж дня, у вечірній час, ОСОБА_11 з метою реалізації вказаного злочинного плану та умисного знищення майна, діючи з мотивів помсти, прийшов до п`ятиквартирного двоповерхового житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3 . На першому поверсі зазначеного будинку знаходяться квартира АДРЕСА_1 , власницею якої є ОСОБА_15 , квартира АДРЕСА_4 , власником якої є ОСОБА_7 , та квартира АДРЕСА_5 , власницею якої є ОСОБА_16 , у якій проживав її син ОСОБА_14 . На другому поверсі розміщені квартира АДРЕСА_6 , власницею якої є ОСОБА_17 , та квартира АДРЕСА_7 , власницею якої є ОСОБА_18 , у якій тимчасово проживала ОСОБА_6 з дітьми.

Зайшовши на другий поверх вказаного будинку, ОСОБА_11 підійшов до дверей квартири АДРЕСА_7 , які заблокував кріслом ззовні, розлив бензин під двері, підпаливши його за допомогою сірників, чим створив реальну загрозу життю і здоров`ю людей, які там знаходились, зокрема, ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які на той час перебували у квартирі АДРЕСА_7 . Після чого ОСОБА_11 вийшов на вулицю, не прийнявши міри для ліквідації пожежі, унаслідок чого вогнем було пошкоджено житловий будинок, чим спричинено ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , матеріальну шкоду на загальну суму 1 092 215 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що разом з ОСОБА_6 та її дочками ОСОБА_12 і ОСОБА_13 близько двох років проживали разом. Час від часу через перебування її у нетверезому стані у них виникали конфлікти, однак він не погрожував ОСОБА_6 , хоча інколи бив її. 03 лютого 2020 року він разом з ОСОБА_6 та

ОСОБА_12 перебували в приміщенні Івано-Франківського апеляційного суду, яким розглядалось кримінальне провадження щодо нього за ст. 126-1 КК України, конфліктних ситуацій у них не виникало. Після судового засідання він поїхав до селища Ворохта, де близько 14 год біля селищної ради, яка знаходиться неподалік будинку, в якому проживала ОСОБА_6 , пив пиво і бачив, як остання заходила в приміщення банку. А в подальшому, спостерігаючи за ОСОБА_6 пішов на вокзал, щоб з`ясувати, куди остання має намір піти. Йому було відомо, що вона залишила дитину ОСОБА_19 вдома без нагляду, а знайомі повідомили, що ОСОБА_20 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Не дочекавшись останньої, близько 16 год пішов до місця проживання матері по АДРЕСА_1 . Надалі приблизно до 20 год 30 хв перебував зі знайомим ОСОБА_21 , який прийшов до нього о 18 год. У останнього нещодавно був день народження, тому він приніс пляшку горілки, яку вони разом з ним випивали. Після цього він поїхав в центр селища, маючи намір заїхати до сестри, був неподалік будинку по АДРЕСА_3 , а потім близько 22 год повернувся додому і ліг спати. Приблизно о 01 год ночі приїхали працівники поліції та забрали його до відділення поліції, де він перебував до ранку 04 лютого 2020 року.
Також пояснив, що на подвір`ї будинку по АДРЕСА_1 знаходиться мотоцикл, який належить свідку ОСОБА_21 , який напередодні він йому привіз для ремонту, однак в баку мотоцикла пального не було.
Крім того, обвинувачений повідомив, що вранці 04 лютого 2020 року було проведено слідчий експеримент, версію про підпал за допомогою бензину він придумав сам. Напередодні працівники поліції били його зошитом та папкою. Зі скаргою на дії працівників поліції не звертався. Заявлені потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_18 цивільні позови про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_22 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 194 КК України, його вина підтверджується показаннями потерпілих і свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_11 проживали разом близько двох років, у них є спільна дочка ОСОБА_23 , на даний час вона перебуває в стані вагітності. ОСОБА_11 неодноразово бив її, погрожував, порізав дитячі речі. 03 лютого 2020 року вона разом з дочкою перебували в приміщенні Івано-Франківського апеляційного суду, де розглядалась справа щодо ОСОБА_11 за вчинення домашнього насильства. Після судового засідання останній погрожував їй, говорив, що вб`є або спалить її. Приїхавши на вокзал в селище Ворохта, побачила, що ОСОБА_11 вже був там. Стверджувала, що обвинувачений бачив, як вона з донькою зайшли додому. Через вікно вона бачила, що ОСОБА_11 пив пиво, ходив біля вокзалу, таким чином переслідував її. Востаннє бачила його близько 19-20 год. Близько 21 год вона з дітьми лягли спати. Зважаючи на погрози обвинуваченого, попросила сусіда ОСОБА_24 лягти спати в кухні в квартирі, де вона проживала, хоча не вірила, що ОСОБА_11 може реалізувати погрози.
Через деякий час її розбудив ОСОБА_25 , в квартирі вже був дим, нічого не було видно. З квартири вийти не могли, оскільки двері були підперті ззовні. ОСОБА_25 вибив фільонку у дверях і відкрив такі, тоді вони вийшли. В коридорі вона побачила, що горить другий поверх, вогонь поширювався від її квартири, тріщав дах і горіли дерев`яні сходи, навколо все палало. Вона та діти отримали опіки, їх машиною швидкої допомоги забрали до лікарні. Просила суд суворо покарати обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні надав показання про те, що 03 лютого 2020 року близько 20 год 30 хв на прохання сусідки ОСОБА_6 прийшов ночувати до неї, спав в приміщенні кухні, остання сказала йому, що боїться залишатись сама, оскільки відбувся суд в Івано-Франківську і ОСОБА_11 їй погрожував. Йому відомо, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , які раніше співмешкали, час від часу виникали конфлікти через те, що остання зловживала спиртними напоями. Близько 23 год він прокинувся і почув запах диму, намагався відкрити вхідні двері, оскільки іншого виходу з квартири немає, вона розташована на другому поверсі будинку, однак зрозумів, що двері зовні підперті. Тоді він вибив фільонку у дверях, відсунув крісло і відкрив двері, після чого, обгорнувшись в ковдри, вони з ОСОБА_26 та дітьми вийшли з квартири. Двері зовні були підперті кріслом, яке до того знаходилось в коридорі. Крім того, пояснив, що може стверджувати, що джерело загоряння було безпосередньо перед дверима квартири, де мешкала ОСОБА_6 , вогонь поширювався з другого поверху, також горіла сходова клітка, дерев`яний дах, на підлозі були розкидані шматки поролону. Внаслідок пожежі отримав опіки ніг, рук та плечей, втратив свідомість і прийшов до тями лише в обласній лікарні. Щодо визначення міри покарання покладався на розсуд суду.
Потерпіла ОСОБА_27 пояснила суду, що її чоловік є власником квартири АДРЕСА_2 . Вказану квартиру вони здавали в оренду ОСОБА_6 близько 6 років, де вона проживала разом з дітьми. Їй відомо, що деякий час остання мешкала там із ОСОБА_11 та розповідала їй, що він її б`є. В ніч з 03 на 04 лютого 2020 року їй повідомили, що квартира згоріла. Приїхавши на місце, побачила, що квартира ремонту не підлягає, оскільки повністю згоріла. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 підтримала, просила задоволити в повному обсязі. Просила покарати обвинуваченого згідно з законом.

Потерпілий - цивільний позивач ОСОБА_7 суду пояснив, що у його власності перебувала квартира АДРЕСА_8 , знаходилась на першому поверсі, в квартирі постійно не проживав. З обвинуваченим та потерпілою ОСОБА_6 не знайомий. 04 лютого 2020 року йому повідомили, що будинок згорів. Внаслідок пожежі квартира не придатна до проживання, не підлягає ремонту, немає даху, квартира залита водою. Цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди підтримав, просив такий задоволити, обвинуваченого покарати відповідно до закону.
Свідок ОСОБА_21 суду повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_11 знайомий зі школи, з потерпілою ОСОБА_6 вони не знайомі, однак він знав, що останні зустрічаються, мають спільну дитину, також йому відомо, що між ними бували сварки. 03 лютого 2020 року до нього неодноразово телефонував ОСОБА_11 , однак він не хотів з ним розмовляти. Потім вирішив, що краще поговорити з ним, тому що буде постійно телефонувати. ОСОБА_11 запропонував відсвяткувати його ( ОСОБА_21 ) день народження. Він взяв пляшку горілки і близько 18 год прийшов до господарства останнього, де вони спілкувались з обвинуваченим близько 2 годин та випивали. ОСОБА_11 жалівся на ОСОБА_6 , сказав, що заріже її або спались. Свідок вказав, що обвинувачений має запальний характер. Крім того, пояснив, що напередодні привіз свій мотоцикл ОСОБА_11 для ремонту, пам`ятає, що в баку мотоцикла знаходилось близько 200 мл бензину, коли забирав його з домогосподарства обвинуваченого, бак був порожній.
Свідок ОСОБА_28 суду дала показання про те, що знаходиться в дружніх стосунках з потерпілою ОСОБА_6 , остання неодноразово скаржилась на ОСОБА_11 , що він її б`є та погрожує їй розправою. Особисто чула, як ОСОБА_11 погрожував ОСОБА_29 помститись за те, що остання не хоче з ним розмовляти. Орієнтовно за рік до підпалу він побив потерпілу, остання прийшла до її будинку переночувати. Тоді ж ОСОБА_11 взяв пляшку, підпалив ганчірку та кинув у вікно її ( ОСОБА_28 ) будинку, однак у вікно він не попав, тому пожежі не відбулося, вони викликали поліцію і написали заяву з цього приводу, але ОСОБА_11 втік.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні повідомила, що одна з квартир на першому поверсі по АДРЕСА_3 належить їй на підставі ордера, однак право власності не зареєстроване, потерпілою у кримінальному провадженні її не визнано, так як вона відмовилась. Вона також була прописана у вказаному будинку та не проживала у ньому. Квартиру після пожежі затопило, вона не придатна для проживання. ОСОБА_6 співмешкала з ОСОБА_30 в буд. АДРЕСА_3 , у них часто виникали кофлікти. Зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що обвинувачений їй неодноразово погрожував спалити або вбити. Крім того, 03 лютого 2020 року їй телефонувала ОСОБА_6 після обіду і сказала, що ОСОБА_11 може спалити будинок, так як він дзвонив їй і погрожував, що її підпалить.
ОСОБА_31 , допитана судом як свідок, пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_11 , останній має запальний тяжкий характер, інколи сама боялась брата. 03 лютого 2020 року брат їй дзвонив і повідомив, що він їздив в Івано-Франківськ в апеляційний суд, має відбувати покарання 4 місяці арешту. Також сказав їй, що бачив, що після суду ОСОБА_6 не пішла додому, а пішла вживати спиртні напої. 03 лютого 2020 року до неї дзвонив ОСОБА_11 та просив допомогти йому з`єднатись по телефону з ОСОБА_6 , бо остання не брала від нього слухавку. У них були складні стосунки. Коли ОСОБА_6 була вагітною, то вживала спиртне, томуна цьому грунті у них виникали сварки. Того дня вона неодноразово розмовляла з братом по телефону. Під час однієї з розмов по телефону з братом чула, що він знаходиться біля ОСОБА_6 і чула, як остання сказала, що він їй погрожує. Особисто погроз не чула. Останній раз розмовляла з братом о 20 год, він сказав, що п`є пиво і йде додому.

Свідок ОСОБА_32 - мати обвинуваченого - в судовому засіданні пояснила, що її син співмешкав з ОСОБА_6 , в лютому 2020 року переїхав жити до батьків. 03 лютого 2020 року він був в Івано-Франківську, сказав, що їде на суд. В обід вона телефонувала до нього, останній сказав, що знаходиться в центрі селища Ворохта. Стверджувала, що в той день син прийшов з роботи додому о 21 год 30 хв і ліг спати, нічого підозрілого вона не помітила. Близько 00 год 30 хв 04 лютого 2020 року до них додому прийшли працівники поліції і забрали сина до відділення поліції. Крім того, пояснила, що була присутня під час проведення слідчого експерименту, оскільки такий проводився в її домогосподарстві, в її присутності ніхто не примушував ОСОБА_11 давати пояснення, син на насильницькі дії щодо нього не скаржився.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення і дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими письмовими та речовимим доказами.
Відомості у даному кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України за №0000032, 05 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 п.1, 2, 5 ч. 2 ст. 115 КК України за №0000122, постановою слідчого вказані кримінальні провадження об`єднано в одне провадження та присвоєно №0000032 (т. 1 а.п. 125, т. 4 а.п. 81-92).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 04 лютого 2020 року з фототаблицями до нього, місцем огляду є територія двоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_3 , яка частково огороджена дерев`яним парканом. На цій території знаходиться дерев`яний двоповерховий житловий будинок, на першому поверсі якого є коридор, вхід до нього здійснюється по дерев`яним сходам, коридор та дерев`яні сходи повністю пошкоджено вогнем. Ліворуч від входу в коридор є вхід до кімнати №1, вона не пошкоджена вогнем, праворуч - вхід до кімнати №2, приміщення якої частково пошкоджено вогнем, та вхід до кімнати АДРЕСА_5 , яка не пошкоджена вогнем.
Праворуч від входу в будинок знаходяться дерев`яні сходи, які ведуть на другий поверх будинку, сходи знищені вогнем, конструкція сходів пошкоджена.
На другому поверсі будинку є коридор, стіни коридору, перекриття другого поверху, покрівля та перекриття даху повністю пошкоджено вогнем. Ліворуч від сходів є вхід до кімнати №4, вона повністю знищена вогнем, з цієї кімнати є вхід в кімнату, яка також знищена вогнем. Праворуч від кімнати є вхід до кімнати АДРЕСА_6 , в якій знищено стіни, перекриття і покрівля. Дах будинку мав дерев`яне перекриття та був покритий шифером (т. 1 а.п. 127-138).
Зі змісту протоколу огляду місця події від 04 лютого 2020 року з фототаблицею до нього слідує, що слідчим проведено додатковий огляд місця події - територія дерев`яного житлового двоповерхового будинку за адресою АДРЕСА_3 .
В ході додаткового огляду встановлено, що другий поверх, перекриття та дах цього будинку знищені вогнем, також частково вогнем знищений перший поверх будинку.

В ході додаткового огляду шляхом розгортання залишків після пожежі на першому поверсі будинку, на порозі вхідних дверей, в частині стикування підлогових дощок і в місцях тріщин порога вхідних дверей за допомогою марлевого тампону здійснено протирання, вказані зразки поміщено до поліетиленовго пакету та спецпакету №7151869. В подальшому в ході огляду в місцях найбільшого вигоряння деревини здійснено зішкріб верхнього шару вигоряння у вигляді сажі дерев`яної площадки на сходовій клітці між першим та другим поверхами. Далі у розчищених швах між дошками сходової клітки механічним способом за допомогою сухого марлевого тампону здійснено протирання, останній поміщено у спецпакет №7151871. Аналогічним способом відібрано зразки у місцях стику дощок підлоги в коридорі другого поверху, які поміщені у спепакет №7151870 (т. 1 а.п. 153-158).
- протоколом огляду місця події від 04 лютого 2020 року та фототаблицями до нього, в ході якого оглянуто території домогосподарства ОСОБА_33 , яке знаходиться в АДРЕСА_1 . На території домогосподарства є погріб, біля якого виявлено мотоцикл марки "ИЖ" блакитного кольору з номерним знаком НОМЕР_1 . Горловина баку мотоцикла закрита металевою кришкою-закруткою чорного кольору, в нижній частині баку є металевий кран, який на момент огляду знаходиться в положенні "відчинено" та до нього приєднано частину прозорої полімерної трубки. В баці наявна невелика кількість рідини, залишки рідини коричневого кольору з запахом паливно-мастильних матеріаліввилучено в ході огляду і поміщено в скляну банку з поліетиленовою кришкою, яку поміщено до поліетиленового пакету з застібкою та до спецпакету ЕХФ 0226730. Крім того, на кермі мотоцикла виявлено та вилучено ганчірку чорно-білого кольору, яка має сліди пошкодження вогнем, останню вилучено та поміщено до поліетиленового пакету, який опечатано.
Також на території домогосподаства є одноповерховий житловий будинок, що належить ОСОБА_34 , який оглянуто, на столі у веранді будинку виявлено та вилучено дві шерстяні рукавиці із запахом паливно-мастильних матеріалів, які поміщено до спецпакету ЕХП 0226724. В кімнаті будинку АДРЕСА_1 виявлено джинсові штани синього кольору з шкіряною нашивкою коричневого кольору з написом "dobber ORIGINAL DENIM", які вилучено та поміщено до поліетиленовго пакету, який опечатано (т. 1 а.п. 140-151).

Протоколом відібрання зразків для проведення експертизи від 04 лютого 2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_11 за допомогою марлевого тампону з правої та лівої руки взято змиви, які поміщені в два паперових конверти і опечатано (т. 1 а.п. 173).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04 лютого 2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_11 , хід якого зафіксовано за допомогою відеокамери та записано на DVD-R диск, який оглянуто в судовому засіданні.

На початку слідчої дій останньому запропоновано розповісти про те, що йому відомо за фактом вчинення злочину. Далі ОСОБА_11 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вказав на місце - підсобне господарське приміщення, де 03 лютого 2020 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_21 розпивали спиртні напої. Після того, як останній пішов додому, він вирішив підпалити будинок, де проживає ОСОБА_6 зі своїми дітьми. Далі підозрюваний вказав на шафу, звідки він взяв пластикову пляшку, щоб налити бензин для вчинення підпалу. В подальшому ОСОБА_11 вказав на мотоцикл синього кольору, на багажнику якого знаходився бак, пояснивши при цьому, що за допомогою крана, до якого під`єднана трубка, він налив бензин у пляшку та продемонстрував, як це можна зробити. Далі ОСОБА_11 пояснив, що з будинку взяв матерчаті рукавиці темно-коричневого кольору, одягнув їх і пішов до будинку, де проживає ОСОБА_6 . Як пояснив останній, рукавиці він одягнув для того, щоб не залишити відбитків пальців руки на місці вчинення підпалу.
Крім того, в ході слідчого експерименту на пропозицію слідчого ОСОБА_11 погодився відтворити обставини, за яких вчинив підпал будинку та запропонував проїхати до буд. АДРЕСА_3 . Перебуваючи біля будинку, ОСОБА_11 показав, в якій з кімнат будинку на другому поверсі проживає його співмешканка ОСОБА_6 з двома малолітніми дітьми, та на першому поверсі будинку - ОСОБА_35 . Підозрюваний ОСОБА_11 пояснив, що коли ввечері 03 лютого 2020 року прийшов до будинку, то помітив, що в жодній з кімнат не світилось світло. Далі він піднявся сходами на перший поверх будинку і звідти по сходах на другий поверх, де поклав під вхідні двері квартири ОСОБА_36 поролонову підстилку, яку облив бензином, який приніс з собою, після чого її підпалив та ввийшов з будинку (т. 1 а.с. 181-184, 186).
Згідно з висновком експерта №СЕ-19/109/11/3-57МРВ/20 від 19 лютого 2020 року, рідина, вилучена 04 лютого 2020 року в ході огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_11 , надана на дослідження, є нафтопродуктом. Надана рідина є сумішшю нафтової оливи та світлого нафтопродукту з вуглеводневим складом характерним для зміненого бензину (т. 1 а.п. 229-232).

З висновку експерта №СЕ-19/109/11/3-58МРВ/20 від 25 лютого 2020 року видно, що на наданій на дослідження "ганчірці", вилученій 04 лютого 2020 року в ході огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_11 , виявлено сліди нафтопродукту та сліди нафтової олії (т. 1 а.п. 237-240).

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109/11/3-59МРВ/20 від 24 лютого 2020 року, на наданих на дослідження двох рукавицях, вилучених 04 лютого 2020 року в ході огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_11 , виявлено сліди нафтопродуктів. На наданих на дослідження двох рукавицях виявлено сліди суміші нафтової оливи та зміненого світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного палива). Встановити вид виявленого зміненого світлого нафтопродукту неможливо через фізико-хімічні зміни складу та втрату індивідуалізуючих ознак (т. 1 а.п. 245-248).
Згідно з висновком експерта №СЕ-19/109/11/3-60 МРВ/20 від 26 лютого 2020 року, на наданих на дослідження джинсових штанах, вилучених в ході огляду місця події за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_37 04 лютого 2020 року, виявлено сліди нафтопродукту. На наданих на дослідження джинсових штанах виявлено сліди суміші нафтової оливи та зміненого світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного палива). Встановити вид виявленого зміненого світлого нафтопродукту неможливо через фізико-хімічні зміни складу та втрату індивідуалізуючих ознак (т. 2 а.п. 5-8).
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109/11/3-61МРВ/20 від 19 лютого 2020 року, на наданих на дослідження трьох марлевих тампонах (вилучених 04 лютого 2020 року в ході додаткового огляду місця події в селищі Ворохта по вул. Грушевського, 12 у місцях стикування підлогових дощок, поміщених у спецпакети №7151869, 7151871, 7151870), виявлено сліди нафтопродуктів. На наданих на дослідження трьох марлевих тампонах виявлено сліди змінених світлих нафтопродуктів (бензину, гасу, дизельного палива), встановити вид яких неможливо через фізико-хімічні зміни складу та втрату індивідуалізуючих ознак (т. 2 а.п. 13-17).
З висновку експерта №СЕ-19/109/11/3-62МРВ/20 від 14 лютого 2020 року видно, що на наданому на дослідження марлевому тампоні зі змивом з лівої руки слідів нафтопродуктів не виявлено. На марлевому тампоні зі змивом з правої руки виявлено сліди нафтопродукту.
На наданому на дослідження марлевому тампоні зі змивом з правої руки виявлено сліди дистилятного нафтопродукту, встановити вид якого неможливо через фізико-хімічні зміни складу та втрату індивідуалізуючих ознак (т. 2 а.п. 22-26).
Згідно з висновком експерта №СЕ-19/109/11/3-63МРВ/20 від 28 лютого 2020 року, на наданому на дослідження одязі ОСОБА_11 (вилученого 04 лютого 2020 року під час проведення обшуку затриманого ОСОБА_11 ), а саме взутті, штанах, пальто та кофті виявлено сліди нафтопродуктів.
На наданому на дослідження взутті виявлено сліди нафтової оливи. На наданих на дослідження штанах, пальто та кофті виявлено сліди суміші нафтової оливи та зміненого світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного палива). Встановити вид виявленого зміненого світлого нафтопродукту неможливо через фізико-хімічні зміни складу та втрату індивідуалізуючих ознак (т. 2 а.п. 31-36).
У висновку експерта №СЕ-19/109/15-8ПЖ/20 від 29 квітня 2020 року зазначено, що причиною виникнення пожежі житлового будинку, яка мала місце 03 лютого 2020 року за адресою АДРЕСА_3 , стало занесення стороннього джерела запалювання шляхом спеціальної підготовки події (підпал). Осередок пожежі знаходився в коридорі сходової на другому поверсі та кімнати зліва другого поверху житлового будинку (т. 2 а.п. 41-45).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: термічні опіки ІІ-ІІІ ступеня площею поверхні тіла до 8% в ділянках обличчя, правого вуха, грудної клітки справа, лівого плечового суглобу, правого плеча, обох кистей, правої стопи, які утворились від дії високої температури (полум`я), можуть відповідати терміну, вкзаному у постанові. Термічні опіки ІІ-ІІІ ступеня площею поверхні тіла до 8% в ділянках обличчя, правого вуха, грудної клітки справа, лівого плечового суглобу, обох кистей, правої стопи відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я (т. 2 а.п. 49-50).
З висновку експерта №104 від 19 березня 2020 року з додатками видно, що у ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено тілесні ушкодження: термічні опіки ІІ-ІІІ ступеня до 6% поверхні тіла в ділянці лівої ноги, які утворились від дії високої температури (полум`я), можуть відповідати терміну, вказаному в постанові, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я (т. 2 а.п. 54-55).
Відповідно до висновку експерта №105 від 30 березня 2020 року, у ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено тілесні ушкодження: термічні опіки ІІ-ІІІ ступеня площею поверхні тіла до 3% в ділянках правого та лівого вух, правого плеча та передпліччя, другого, п`ятого пальців правої кисті, які утворились від дії високої температури (полум`я), можуть відповідати терміну, вказаному в постанові, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я (т. 2 а.п. 63-64).
Згідно з висновком експерта №103 від 19 березня 2020 року з додатками, у ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлені тілесні ушкодження: термічні опіки ІІ-ІІІ ступеня до 20% поверхні тіла в ділянках обличчя, обох верхніх кінцівок, обох нижніх кінцівок, грудної клітки, в поперековій ділянці, які супроводжувались отруєнням чадним газом, утворились від дії високої температури (полум`я) і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення, синець в ділянці правого плеча утворився від дії тупого твердого предмета, міг утворитись як при нанесенні удару таким предметом у вказану ділянку, так і при ударі до тупого твердого предмета вказаною ділянкою, відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Вказані вище тілесні ушкодження можуть відповідати терміну, вказаному в постанові (т. 2 а.п. 68-70).

З висновку експертів за результатами проведення експертного оціночно - будівельного дослідження №288/981/1079/1080/20-28 від 07 травня 2020 року з додатками вбачається, що ймовірна вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок пожежі, яка сталась 03 лютого 2020 року, і відновлення конструктивних елементів та їх оздоблювальних покриттів житлового буд. АДРЕСА_3 , згідно з результатами проведеного обстеження та наданих на дослідження матеріалів, в діючих цінах на момент виникнення пожежі, складає: 1 092 215 грн (з ПДВ) з урахуванням фізичного зносу (т. 2 а.п. 78-93).

Згідно з технічним висновком №06/06/12.02.2020 від 12 лютого 2020 року, по причині виникнення пожежі, яка мала місце 03 лютого 2020 року у житловому будинку з додатками, причиною виникнення пожежі, яка мала місце по АДРЕСА_3 , послужило занесення стороннього джерела вогню шляхом спеціальної підготовки події (підпал) (т. 2 а.п. 94-101).

Постановою слідчого від 17 березня 2020 року карту пам`яті micro-SD та оптичний диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_11 ; одяг підозрюваного ОСОБА_11 зі слідами нафтопродукту, упакований в спецпакети №4132342, №1966270; три марлеві тампони зі слідами нафтопродукту, упаковані в спецпакет №4003481, марлеві тампони зі змивами рук підозрюваного ОСОБА_11 зі слідами нафтопродукту, упаковані в спецпакет №4003480, скляну банку з сумішшю нафтової оливи та світлого нафтопродукту, упаковані в спецпакет №2178350, ганчірку зі слідами нафтопродукту, упаковану в спецпакет №4062727, пару рукавиць зі слідами нафтопродукту, упаковану в спецпакет №4062726 визнано речовими доказами у кримінальному проваджені № 0000032 від 04 лютого 2020 року (т. 2 а.п. 102 - 104).

Суд приймає до уваги показання потерпілих та свідків, оскільки такі є послідовними, логічними, не суперечать один одному, а також протоколи слідчих дій, речові докази та вважає їх допустимими доказами, оскільки вони отримані відповідно до норм чинного КПК України.
Також суд приймає до уваги висновки експертиз, оскільки вони проведені на підставі постанов слідчого, уповноваженими особами, з дотриманням норм КПК України та КК України, не містять суперечностей та узгоджуються з іншими доказами, отже є належними та допустимими доказами, відповідно до вимог статей 86 та 87 КПК України.
Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює як спосіб його захисту та намагання уникнути відповідальності за злочини, проте така позиція обвинуваченого спростована в ході судового розгляду. Аналізуючи показання обвинуваченого в сукупності з іншими дослідженими доказами, суд не приймає такі до уваги, оскільки вони носять непослідовний, плутаний і суперечливий характер, повністю спростовуються наведеними вище у вироку доказами, які узгоджуються між собою і викривають його у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Показання обвинуваченого ОСОБА_38 про те, що під час досудового розслідування він в ході проведення слідчого експерименту визнав свою вину під тиском працівників правоохоронних органів, які застосовували до нього фізичне насильство, так як били його зошитом і папкою, а при затриманні в будинку батьків штовхали, колегія суддів визнає необгрунтованими. Такі показання обвинуваченого ОСОБА_11 були предметом ретельного дослідження в судовому засіданні, окремі деталі вчинення кримінальних правопорушень, на які вказав обвинувачений, зокрема, в ході проведення слідчого експерменту, могли бути відомі лише безпосередньому виконавцю цих злочинів і не могли бути відомі іншим особам, в тому числі працівникам поліції.
Так, щодо способу вчинення підпалу з використанням паливно-мастильних матеріалів, обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що версію про підпал за допомогою бензину, яку висловив в ході слідчого експерименту, придумав самостійно. Крім того, слідчий експеримент з обвинуваченим проведено 04 лютого 2020 року, тоді як висновок судової експертизи нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів №СЕ-19/109/11/3-61МРВ/20, в ході якої досліджено вилучені під час огляду місця події по АДРЕСА_3 марлеві тампони, за допомогою яких здійснено протирки в місцях стикування підлогових дощок, надано лише 19 лютого 2020 року. Таким чином лише обвинувачений міг бути обізнаним про використання під час підпалу паливно-мастильних матеріалів.
Крім того, в ході слідчого експерименту ОСОБА_11 розповідає, що для здійснення підпалу він використав поролонову підстилку, яку облив бензином і підклав до дверей квартири на другому поверсі, де проживала потерпіла ОСОБА_6 , тоді як і потерпілий ОСОБА_14 вказував, що біля дверей квартири ОСОБА_6 він бачив розкидані шматки поролонової підстилки, а те, що осередок пожежі знаходився саме в тому місці, на яке вказав обвинувачений, підтверджується висновком судової пожежно-технічної експертизи №СЕ-19/109/15-8ПЖ/20 від 29 квітня 2020 року (т. 2 а.п. 41-45).
Також, колегія суддів зазначає, що про здійснення на нього тиску обвинувачений не заявляв протягом тривалого часу та повідомив про це лише під час судового розгляду на стадії закінчення з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами, однак даних на підтвердження заявлених обвинуваченим обставин колегією суддів не встановлено.
В судовому засіданні обвинувачений та захисник не надали суду детальних пояснень (із зазначенням конкретних обставин, часу, місця вчинення на обвинуваченого тиску, а також осіб, які чинили цей тиск на досудовому розслідуванні) та будь-яких доказів на підтвердження зазначених доводів щодо здійснення фізичного тиску на обвинуваченого з боку органів досудового розслідування.
Судом за клопотанням сторони захисту з метою перевірки обставин, на які вказував ОСОБА_11 , допитано свідка ОСОБА_39 - старшого оперуповноваженого відділу поліції №1 м. Яремче ГУНП в Івано-Франківській області, який повідомив, що 04 лютого 2020 року близько 01 год ОСОБА_11 був доставлений у відділення поліції працівниками патрульної поліції і перебував з ним в кабінеті близько 2 годин, будь-які слідчі дії з ним не проводились, фізичне чи психологічне насильство не застосовував. На місце пожежі в складі слідчо-оперативної групи не виїжджав.

Свідок ОСОБА_40 - оперуповноважений відділу поліції №1 м. Яремче ГУНП в Івано-Франківській області - повідомив, що на місці події не був, незаконних методів ведення слідства не застосовував, будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 не було, скарг не заявляв.

Свідок ОСОБА_41 суду повідомив, що в лютому 2020 року працював на посаді начальника сектора дізнання Яремчанського відділу поліції. На місце події не виїжджав, ОСОБА_11 перебував у його кабінеті приблизно з 07 год 30 хв 04 лютого 2020 року, будь-яких тілесних ушкоджень у нього не було, скарг не заявляв, обвинуваченому було забезпечено право на захист. Огляд місця події проводив слідчий ОСОБА_42 він особисто на місце пожежі не виїжджав.

Після допиту свідків обвинувачений ОСОБА_11 заявив, що ОСОБА_43 , ОСОБА_40 та ОСОБА_41 незаконні методи ведення слідства до нього не застосовували.

Згідно з інформацією за підписом начальника ІТТ №1 (м. Надвірна) ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 доставлений в ІТТ працівниками Яремчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області 04 лютого 2020 року о 23 год 20 хв. При первинному огляді ОСОБА_11 скарг на стан здоров`я не подавав, тілесних ушкоджень у нього виявлено не було, за медичною допомогою не звертався (т. 3 а.п. 234).
Відповідно до довідки, датованої 06 лютого 2020 року, за результатами медичного огляду ОСОБА_11 в Івано-Франківській УВП №12, останній здоровий, може утримуватись в УВП №12 (т. 3 а.п. 239).
Колегія суддів при цьому звертає увагу на те, що для того, щоб у компетентних органів виник обов`язок провести розслідування за заявою про застосування методів, які порушують статтю 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, така заява має бути "небезпідставною". Тобто особа, яка заявляє про погане поводження з нею, має навести конкретні обставини такого поводження і надати певне підтвердження цим обставинам або, якщо це не можливо з об`єктивних причин, повідомити інформацію, яка дає можливість перевірити, чи має заява певні підстави. Хоча доведення обґрунтованості заяви про погане поводження не може покладати на заявника настільки надмірний тягар доведення, однак за відсутності інформації, яка дає можливість її перевірити, заява про погане поводження не може бути визнана "небезпідставною" і не створює обов`язку проведення розслідування такої заяви.

За таких обставин колегія суддів вважає заяви обвинуваченого безпідставними і відхиляє його твердження щодо здійснення фізичного тиску на нього з боку органів досудового розслідування.
Доводи обвинуваченого про те, що протокол слідчого експерименту від 04 лютого 2020 року не може бути доказом його винуватості, колегія суддів не приймає до уваги і з огляду на те, що дані протоколу слідчого експерименту об`єктивно підтверджуються сукупністю доказів, покладених в основу вироку, зокрема, показаннями безпосередньо допитаних в суді потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_21 , а також письмовими таречовими доказами.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні слідчих дій, в тому числі слідчого експерименту, слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи обвинуваченого, слідчий експеримент проведено з метою відтворення обставин події, а не одержання від підозрюваного викривальних показань, під час проведення вказаної слідчої дій не було допущено порушення його права на захист, слідча дія проведена в присутності захисника. В ході проведення такого ОСОБА_11 детально добровільно розповів та показав на місці, як вчинив підпал, що повністю узгоджується з усіма наявними у справі доказами, ні обвинувачений, ні захисник не заявляли про будь-які порушення в ході його проведення.

Таким чином, проаналізувавши та дослідивши у судовому засіданні протокол слідчого експерименту, переглянувши диск з відеозаписом, колегія суддів визнає протокол слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_11 належним та допустимим доказом, оскільки такий був проведений у відповідності з вимогами ст. 240 КПК України, хід проведення слідчого експерименту фіксувався за допомогою відеозйомки, складені за результатами слідчого експерименту та результатами огляду диску з відеозаписом процесуальні документи відповідають вимогам ст. 104 КПК України.

Те, що в судовому засіданні обвинувачений змінив свої показання, не є підставою для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом, оскільки показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України і якщо відомості повідомлено підозрюваним, обвинуваченим під час проведення інших процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як іншого окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати (постанова Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 761/10306/15-к).
Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 в ході судового розгляду просив визнати речовий доказ - скляну банку з рідиною із запахом паливно-мастильних матеріалів - недопустимим доказом з огляду на те, що остання не містить його відбитків пальців чи ДНК і будь-які експертні дослідження з цього приводу в ході досудового розслідування не проводились.
Такі доводи обвинуваченого суд не приймає до уваги, виходячи з наступного. Так, в ході огляду місця події - домогосподарства по АДРЕСА_1 - виявлено мотоцикл марки "ИЖ" блакитного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з баку якого вилучено залишки прозорої коричневої рідини із запахом паливно-мастильних матеріалів, які поміщено у прозору скляну банку, яка використовувалась виключно як ємність.
Крім того, в порядку ст. 234, 235 КПК України ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2020 року надано дозвіл на обшук в будинку та на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_32 , в ході якого вилучено, зокрема, рідину з характерним запахом паливно-мастильних матеріалів, яку поміщено в прозору скляну банку та поміщено в спецпакет (т. 1 а.п. 140-151, 206). В подальшому рідина з запахом паливно-мастильних матеріалів, яка поміщена у склянну ємність, була об`єктом дослідження судової експертизи нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів, відповідно до висновків якої рідина, вилучена 04 лютого 2020 року в ході огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_11 , є нафтопродуктом. Надана рідина є сумішшю нафтової оливи та світлого нафтопродукту з вуглеводневим складом характерним для зміненого бензину - висновок експерта №СЕ-19/109/11/3-57МРВ/20 від 19 лютого 2020 року (т. 1 а.п. 229-232).
Обговорюючи питання щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_11 прямого умислу на заподіяння смерті потерпілим, злочин не було доведено до кінця з причин, які не залежали від волі обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що про умисел ОСОБА_11 саме на заподіяння смерті потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 свідчить те, що між потерпілою ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_11 існують неприязні стосунки, останній неодноразово погрожував

ОСОБА_6 тим, що вб`є або спалить її, про що стверджували потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , а також свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 . Крім того, ОСОБА_11 вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2019 року засуджений за ст. 126-1 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці саме за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_6 .

Про те, що обвинуваченому було відомо, що малолітні ОСОБА_12 , яка є дочкою обвинуваченого, та ОСОБА_13 знаходяться в будинку, свідчать його показання в судовому засіданні про те, що він спостерігав за потерпілою 03 лютого 2020 року та бачив, що вона залишила дітей вдома і пішла випивати. Крім того, потерпіла ОСОБА_6 стверджувала, що ОСОБА_11 бачив, як вона з дочками заходила додому.

Також обвинувачений не тільки за допомогою бензину підпалив дерев`яні двері квартири будинку, де мешкала ОСОБА_6 , більшість конструкцій якого побудовано з деревини, а також підпалив дерев`яні сходи, які вели на перший поверх до виходу, двері квартири заблокував кріслом, яке стояло поруч в коридорі будинку, про що засвідчили потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_14 , останній повідомив, що лише вибивши з дверей нижню фільонку, мав можливість відсунути крісло та відкрити двері.

Також поведінка обвинуваченого після вчиненого, а саме: відсутність негативного осуду свого вчинку, пасивні дії щодо надання потерпілим медичної допомоги, виклику відповідних служб для гасіння пожежі, байдуже ставлення до стану здоров`я потерпілих, свідчать про наявність прямого умислу на позбавлення потерпілих життя.

Про наявність непрямого умислу і на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_14 свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_11 тривалий час проживав в буд. АДРЕСА_9 та достовірно знав, що в будинку, окрім ОСОБА_6 та її дітей, проживає і потерпілий ОСОБА_14 , а спосіб вчинення злочину - шляхом підпалу, є загальнонебезпечним. Зі слів обвинуваченого, він протягом кількох годин, приблизно з 13 год по 16 год 03 лютого 2020 року перебував поблизу вказаного будинку та спостерігав за ОСОБА_6 , крім того, в подальшому сам обвинувачений заявляв, що перебував і близько 21 год неподалік вказаного будинку.
Показання свідка ОСОБА_32 про те, що її син 03 лютого 2020 року прийшов до її будинку близько 21 год 30 хв і ліг спати, суд не приймає до уваги, оскільки вони в цій частині, суперечать показанням самого обвинуваченого, які дані в судовому засіданні, та зібраним у справі доказам.
Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам - показанням обвинуваченого, показанням потерпілих та свідків, письмовим та речовим доказам у справі, які колегія суддів визнає їх належними і допустимими, і такими які в сукупності підтверджують обставини, що підлягають доказуванню, відповідно до ст. 91 КПК України, не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 п. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, стосовно більше двох осіб, з яких двоє малолітніх дітей, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, та за ч. 2 ст. 194 КК України як умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 вчинив умисні тяжкий та особливо тяжкий злочини проти життя та здоров`я людей, проти власності, раніше судимий вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2019 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці, вирок суду набрав законної сили 03 лютого 2020 року, і змінений Івано-Франківським апеляційним судом в мотивувальній частині. ОСОБА_11 не працює, не одружений, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд не бере до уваги зазначену в обвинувальному акті обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, - активне сприяння розкриттю злочину з огляду на таке.

Так, активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою правоохоронним органам або суду фактів, доказів, будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Однак, у судовому засіданні обвинувачений не визнав свою вину у вчиненні злочину, а також заперечив сам факт надання такої допомоги правоохоронним органам у встановленні невідомих фактичних обставин справи.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 40/220 від 24 лютого 2020 року, ОСОБА_11 психічними розладами не страждає і не страждав в минулому. Адаптований у соціально-побутовому середовищі, будь-яких скарг, хворобливих проявів у його поведінці не спостерігалось. У період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій, в ОСОБА_11 не виявлено ознак будь-якого розладу психічної діяльності, він був повністю орієнтований, його дії мали цілеспрямований послідовний характер, будь-якої психотичної симптоматики не спостерігалось, збереглись спогади про події того часу. Будь-яких психічних розладів органічного генезу та клінічних ознак психогенного характеру на даний час, що може впливати на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними, не виявлено, при огляді СПЕ психічних розладів не виявлено Не позбавлений здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.
ОСОБА_11 психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, який відноситься до інкримінованих йому протиправних дій.
На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочинів ОСОБА_11 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.1 а.п. 220-224).

З огляду на викладене, задля досягнення мети покарання, визначеної ч. 2 ст. 50 КК України, враховуючи думки потерпілих, які наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання та призначенні такого відповідно до закону, а також те, що обвинувачений збитки, завдані вчиненими ним кримінальними правопорушеннями не відшкодував, заходів до усунення негативних наслідків своїх протиправних діянь не вживав, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, особи винного, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_11 вчинив кримінальні правопорушення, які складають сукупність кримінальних правопорушень, тому йому слід призначити покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2019 року ОСОБА_11 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, до покарання у виді арешту на строк 4 місяці, який в мотивувальній частині змінений ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року. Вирок набрав законної сили 03 лютого 2020 року.
Оскільки після постановлення вищевказаного вироку обвинувачений до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, остаточне покарання необхідно визначити за правилами ч. 1 ст. 71 КК України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком у вигляді позбавлення волі.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків необхідно перевести менш суворий вид покарання у вигляді невідбутої частини 4 місяців арешту в більш суворий вид у виді позбавлення волі, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 04 лютого 2020 року ОСОБА_11 затриманий 04 лютого 2020 року - фактичний час затримання ОСОБА_11 - 04 лютого 2020 року о 07 год 30 хв (т.1 а.п. 168 - 169).
В ході судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_11 був доставлений до відділення поліції №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВ ГУНП в Івано-Франківській області 04 лютого 2021 року о 01 год 46 хв, про що є відмітка в Журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених зазначеного відділення поліції. Таким чином ОСОБА_11 був фактично затриманим та був змушений залишатись поруч з працівником поліції, але протокол його затримання в цей час не складався. З огляду на викладене, часом затримання ОСОБА_11 слід вважати 04 лютого 2020 року о 01 год 46 хв.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 06 лютого 2020 року до підозрюваного ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання з 04 лютого 2020 року (т. 1 а.п. 208-209). Таким чином, в строк відбування обвинуваченому покарання слід зарахувати період його попереднього ув`язнення, а саме: з 04 лютого 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Щодо вирішення цивільних позовів.

Потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_18 заявлено цивільні позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 мотивовано тим, що він є власником кватири АДРЕСА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 19 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу ОСОБА_44 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Внаслідок підпалу квартира є непридатною для проживання, таким чином він позбавлений права володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. З огляду на викладене, керуючись ст. 128 КПК України, ч. 1 ст. 1177 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_11 матеріальну шкоду, завдану злочином, в розмірі 191 800 грн, що відповідає ринковій вартості квартири.

Крім того, потерпілий зазначив, що злочинними діями обвинуваченого йому спричинено і моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. Таку шкоду обгрунтовує тим, що внаслідок знищення його квартири, яка визнана не придатною для проживання, він пережив душевні страждання, оскільки позбавлений можливості користуватись квартирою, яка перебувала у його приватній власності, через пережиті хвилювання у нього погіршився стан здоров`я.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 позов підтримав на загальну суму 216 800 та просив задоволити в повному обсязі.

Обвинувачений позов потерпілого ОСОБА_7 не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

Потерпілий ОСОБА_18 позовні вимоги обгрунтовує тим, що в результаті підпалу повністю знищена квартира АДРЕСА_2 , власником якої він є на підставі договору дарування №3214 від 15 грудня 2004 року. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_11 йому заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 154 422 грн (Звіт про оцінку майна від 16 червня 2020 року).

Також, просив стягнути з обвинуваченого моральну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, на суму 10 000 грн, оскільки йому як власнику майна завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які потягли негативні зміни у його житті, зокрема, порушено життєві плани, нераціональне витрачання часу на пошуки заробітку для відновлення майна, емоційні переживання через його втрату.

Потерпілий ОСОБА_18 в судові засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі на загальну суму 164 422 грн.

Обвинувачений ОСОБА_11 позов потерпілого ОСОБА_18 не визнав, просив відмовити в його задоволенні.

Вирішуючи долю цивільних позовів потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_18 , суд приходить до наступних висновків.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1, 4, 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода - це будь-які втрати немайнового характеру, яких особа зазнала через заподіяння їй фізичних, моральних, душевних та іншого роду страждань. У випадку ДТП ці страждання можуть проявлятись внаслідок завдання шкоди здоров`ю або смерті особи.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З наданих потерпілим ОСОБА_7 доказів на підтвердження своїх вимог в частині матеріальної шкоди судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 19 серпня 2004 року ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_8 загальною площею 36,4 кв.м. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5114574 від 19 жовтня 2004 року, зазначена кватира перебуває у приватній власності ОСОБА_7 (т. 1 а.п. 63 - 65).
Крім того, завдана матеріальна шкода внаслідок знищення майна (квартири АДРЕСА_8 ), яка відновленню не підлягає, становить 190 600 грн, згідно з висновком ТзОВ "Архекспертус" про вартість майна від 24 червня 2021 року, яким визначено її ринкову вартість (т. 4 а.п. 39 - 43).
Отже в цій частині позов ОСОБА_7 слід задоволити частково та стягнути на його користь з обвинуваченого ОСОБА_11 матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, в розмірі 190 600 грн.
При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить із характеру та обсягу страждань, які він переніс внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_11 , які виразилися в душевних стражданнях потерпілого у зв`язку зі знищенням його майна, його переживаннях, пов`язаних з позбавленням можливості користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, а також змінами в його нормальному ритмі життя.
В зв`язку з цим, виходячи з глибини, тривалості та обсягу душевних страждань потерпілого ОСОБА_7 , з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд задовольняє вимоги потерпілого частково, тому з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого слід стягнути моральну шкоду на суму 15 000 грн.
Таким чином з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 слід стягнути 190 600 грн матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 15 000 грн моральної шкоди, всього на загальну суму 205 600 грн.
З матеріалів, доданих потерпілим ОСОБА_18 , до цивільного позову видно, що останній на підставі договору дарування кватири від 15 грудня 2004 року є власником квартири АДРЕСА_2 загальною площею 39,8 кв.м, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7241920 від 16 травня 2005 року (т. 1 а.п. 101 - 102).
Відповідно до звіту про оцінку майна від 16 червня 2020 року, оціночна вартість квартири АДРЕСА_2 , становить 154 422 грн. З огляду на викладене, цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, слід задоволити та стягнути на його користь з обвинуваченого ОСОБА_11 154 422 грн на відшкодування такої.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 в частині стягнення моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань, які переніс останній внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_11 , що виразилися в душевних стражданнях потерпілого у зв`язку зі знищенням його майна, переживаннях, пов`язаних з позбавленням можливості користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, докладення додаткових зусиль на відновлення втраченого майна. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що цивільний позов в цій частині слід задоволити, стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_18 10 000 грн моральної шкоди.
Таким чином з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_18 слід стягнути 154 422 грн матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 10 000 грн моральної шкоди, всього на загальну суму 164 422 грн.
Відповідно до вимог ст. 118, 122, 124, 126 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 25 332 грн 31 к. за проведення: судових експертиз паливно-мастильних матеріалів №СЕ-19/109/11/3-57МРВ/20 від 19 лютого 2020 року, №СЕ-19/109/11/3-58МРВ/20 від 25 лютого 2020 року, №СЕ-19/109/11/3-59МРВ/20 від 24 лютого 2020 року, №СЕ-19/109/11/3-60МРВ/20 від 26 лютого 2020 року; №СЕ-19/109/11/3-61МРВ/20 від 19 лютого 2020 року; №СЕ-19/109/11/3-62МРВ/20 від 14 лютого 2020 року, №СЕ-19/109/11/3-63МРВ/20 від 28 лютого 2020 року; судової пожежно-технічної експертизи №СЕ-19/109/15-8ПЖ/20 від 29 квітня 2020 року; судової оціночно-будівельної експертизи №288/981/1079/1080/20-28 від 07 травня 2020 року (т. 1 а.п. 228, 236, 244, т. 2 а.п. 4, 12, 21, 30, 40, 77).

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_11 залишити тримання під вартою до вступу вироку в законну силу (т. 4 а.п. 73).

На підставі викладеного, керуючись ст. 373 - 376, 395 КПК України, суд
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_11 винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 п. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 194 КК України.

Призначити ОСОБА_11 покарання:

- за ч. 2 ст. 15 п. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі на строк десять років шість місяців;

-за ч. 2 ст. 194 КК України - у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк десять років шість місяців.

На підставі ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2019 року у виді арешту на строк чотири місяці, який у мотивувальній частині змінений ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року, та остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк десять років десять місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_11 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 04 лютого 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_11 залишити тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя с. Загвіздя Івано-Франківського району Івано-Франківської області 190 600 (сто дев`яносто тисяч шістсот) гривень матеріальної шкоди та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень моральної шкоди, завданих злочином, всього на загальну суму 205 600 (двісті п`ять тисяч шістсот) гривень.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 задоволити.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_10 , 154 422 (сто п`ятдесят чотири тисячі чотириста двадцять дві) гривні матеріальної шкоди та 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, завданих злочином, на загальну суму 164 422 (сто шістдесят чотири тисячі чотириста двадцять дві) гривні.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта на загальну суму 25 332 (двадцять п`ять тисяч триста тридцять дві) гривні 31 копійку.
Речові докази: карту пам`яті micro-SD та оптичний диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_11 - зберігати у матеріалах кримінального провадження №0000032; одяг підозрюваного ОСОБА_11 зі слідами нафтопродукту, упакований в спецпакети №4132342, №1966270, - повернути обвинуваченому ОСОБА_11 ; три марлеві тампони зі слідами нафтопродукту, упаковані в спецпакет №4003481, марлеві тампони зі змивами рук підозрюваного ОСОБА_11 зі слідами нафтопродукту, упаковані в спецпакет №4003480, скляну банку з сумішшю нафтової оливи та світлого нафтопродукту, упаковані в спецпакет №2178350, ганчірку зі слідами нафтопродукту, упаковану в спецпакет №4062727, пару рукавиць зі слідами нафтопродукту, упаковану в спецпакет №4062726, - знищити.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом тридцяти днів з моменту вручення їм копії вироку. Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Колегія суддів:
Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2