Справа № 344/9399/19
Провадження № 11-кп/4808/72/22
Категорія ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001244 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Києві, проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, непрацюючого, із вищою освітою, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого 18.06.2018 року Івано-Франківським міським судом за ст.ст.186 ч.3, 125 ч.2 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.06.2018 року та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання для виконання вироку. Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, 10.04.2019 року, близько 14 годин обвинувачений ОСОБА_8 неподалік медичного центру «Асклепій», який знаходиться по вул. Дністровській, 55 у м. Івано-Франківськ, умисно, з корисливим мотивом, повторно, шляхом перекушування паркувального тросу, таємно викрав велосипед марки «Vektor twenty six», чорно-білого кольору, вартістю 5720 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_10 та який останній залишив без нагляду, пристебнутим за допомогою паркувального тросу до поруччя сходів, вищевказаного медичного центру. В подальшому ОСОБА_8 з викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, а саме здав його в ломбард «Євроломбард Єврофінанси ЛТД і компанія», чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2021 року та постановити новий вирок, яким його виправдати.

Вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Зокрема, обвинувачений зазначає, що у судовому рішенні не відображено умисел, з яким він діяв, так само не підтверджено та не встановлено спосіб вчинення злочину, не відображено форму вини і не підтверджено доказами мотивів вчинення злочину.

Вважає неналежним доказом, протокол огляду предмета від 20.05.2019 року, з фото таблицями (а.с.130-134), оскільки з них не можливо встановити місце злочину, а тим більше осіб, так як не видно ні велосипеда, ні будь якої особи, яка викрадає його. Прокурор у судовому засіданні також не зміг пояснити суду, де саме на відео файлах видно велосипед та момент його викрадення. Незважаючи на вказане, суд у вироку зазначив, що «В 13.23.14год. особа чоловічої статі підходить до місця, де потерпілий залишив свій велосипед, викрадає його та їде на велосипеді в сторону вулиці Василіянок у м. Івано-Франківську». Такі твердження суду не відповідають фактичним обставинам провадження.

Водночас, суд зазначивши у вироку, що вилучені під час обшуку помешкання ОСОБА_8 , металеві ножиці із оранжевими ручками, не містять жодної доказової інформації, фактично не встановив яким саме знаряддям та яким чином було перерізано парковочний трос, як не встановлено чи був такий трос взагалі.

Вказує, що суд безпідставно не взяв до уваги версію сторони захисту з приводу походження у нього велосипеда, озвучену в судовому засіданні 12.10.2021 та 03.11.2021, а саме про те, що у відповідь на його прохання дати закурити, невідомий чоловік відповів йому, що просто так закурити не дасть, якщо хочу, то можу заробити і закурити, та запропонував йому здати в ломбард вказаний велосипед, на що він погодився. При цьому, він слідчому повідомляв, що може упізнати цього чоловіка. Таким чином, слідством зібрані тільки докази, які підтверджують факт здавання ним в ломбард велосипеда, що не є кримінально карним діянням, проте не доведено, а судом не перевірено та не встановлено ким було здійснено викрадення велосипеда.

На думку сторони захисту, в даному провадженні містяться протиріччя, які не були усунуті під час досудового розслідування, де обвинувачений не мав захисника, а тому під час нового судового розгляду стороною захисту заявлялося клопотання про проведення портретознавчої експертизи, однак таке було залишено поза увагою. Тому сторона захисту заявляє клопотання про повторне дослідження обставин справи, які були досліджені неповно та з порушенням.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.

- прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 в умисному викраденні чужого майна за викладених у вироку обставин, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч.2 ст. 185 КК України, як умисне викрадення чужого майна.

Посилання обвинуваченого та його захисника ОСОБА_9 про невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про те, що досліджені судом докази не доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 в категоричній формі стверджував, що долучений до матеріалів кримінального провадження відеозапис не містить даних, які свідчать про вчинення правопорушення, оскільки ним не зафіксовано вчинення правопорушення, а саме викрадення велосипеду марки «Vektor twenty six», який належить потерпілому ОСОБА_10 , біля медичного центру «Асклепій».

Разом з тим, після перегляду вищевказаного відеозапису в судовому засіданні апеляційної інстанції, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 визнав, що його доводи в цій частині не відповідають дійсності та змінив своє правове ставлення до вищевказаного доказу і почав стверджувати, що цей відеозапис не надає можливості ідентифікувати особистість правопорушника та прийти до беззаперечного висновку, що саме обвинувачений вчинив вищевказаний злочин.

Колегія суддів звертає увагу на те, що питання щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення було вирішено судом першої інстанції на підставі сукупності доказів, які булим досліджені судом.

Колегія суддів неодноразово вказувала на те, що відеозапис, яким зафіксовані події, які мають відношення до вчиненого правопорушення, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження такого доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

За таких обставин, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозапис, яким було зафіксовано факт викрадення біля медичного центру «Асклепій» велосипеду марки «Vektor twenty six», який належить потерпілому ОСОБА_10 , та відеозапис, яким зафіксовано здачу велосипеда обвинуваченим ОСОБА_8 до ломбарду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду кримінального провадження.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбувались, не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду кримінального провадження.

Так, в судовому засіданні апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з приміщення ломбарду, відповідно до якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 здав до ломбарду велосипед, який належав потерпілому.

В судовому засіданні суду першої інстанції та в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував, що на вищевказаному відеозапису дійсно зафіксовані обставини, які стосуються здачі ним до ломбарду велосипеду.

Однак, обвинувачений стверджує, що вищевказаний велосипед він не викрадав, а здав до ломбарду на прохання незнайомого, який не мав можливості вчинити це самостійно у зв`язку з відсутністю паспорта.

Разом з тим, зі змісту матеріалів кримінального провадження вбачається, що велосипед, який було здано обвинуваченим до ломбарду, раніше в цей же день був викрадений у потерпілого.

Вищевказаний факт підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який стверджував, що 10.04.2019 року біля медичного центру «Асклепій» було викрадено належний йому велосипед, який він залишив причіпленим біля огорожі за допомогою паркувального тросу та який в подальшому він знайшов, переглядаючи повідомлення на сайті «OLX» , а при зустрічі з продавцем дізнався, що той купив велосипед в ломбарді.

Відповідно до заяви про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 10.04.2019 року (а.п.80), потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що 10.04.2019 року близько 14-30 год. невідома особа по вул. Дністровській у м. Івано-Франківськ біля медичного центру «Асклепій» викрала велосипед «Vektor twenty six» чорно-білого кольору, який був пристебнутий до поруччя.

Показання потерпілого ОСОБА_10 , повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 , який підтвердив факт придбання велосипед в ломбарді, зазначивши інформація, яка міститься на чеку (а.п.90), стосовно назви ломбарду, дата транзакції, ціни за яку придбано велосипед.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 04.05.2019 року, опису, що додається до протоколу та заяви ОСОБА_11 про добровільну видачу велосипеда (а.п.97-100), велосипед потерпілого марки «Vektor twenty six», чорно-білого кольору було вилучено у ОСОБА_11 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції було переглянуто відеозапис, яким зафіксовано викрадення велосипеду «Vektor twenty six» , який належить потерпілому ОСОБА_10 , біля медичного центру «Асклепій» по вул. Дністровській у м. Івано-Франківську.

Колегія суддів вважає, що вищевказаний відеозапис, яким безпосередньо зафіксовано викрадення велосипеда потерпілого дозволяє за зовнішніми ознаками встановити особу правопорушника та викраденого майна.

Зокрема, зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що правопорушник, який викрав велосипед потерпілого був одягнутий у джинси синього кольору, чорну куртку та чорну кепку, а викрадений велосипед, мав біле кермо та колеса, білого кольору з внутрішньої сторони.

Колегія суддів вважає, що зовнішні ознаки правопорушника та викраденого майна відповідно до вищевказаного відеозапису, у сукупності з іншими доказами по даному кримінальному провадженню, повністю доводять, що саме ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення та в подальшому здав викрадене майно до ломбарду.

Так, відеозапис з ломбарду дозволяє встановити, що під час здачі в ломбард велосипеду обвинувачений ОСОБА_8 був одягнутий так само, як і правопорушник, який викрав велосипед та здав до ломбарду велосипед, який за зовнішніми ознаками повністю співпадає з ознаками велосипеду, який було викрадено у потерпілого.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_8 здав до ломбарду велосипед марки «Vektor twenty six», який належить потерпілому ОСОБА_10 в той же день, коли було вчинено злочин, через дві години після викрадення велосипеду, що додатково вказує на нього як на особу, яка безпосередньо вчинила злочин та відразу позбулася викраденого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, поза розумним сумнівом, прийшов до обґрунтовано висновку про те, що ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, а саме 10.04.2019 року, близько 14 годин, неподалік медичного центру «Асклепій», умисно, з корисливим мотивом, повторно, таємно викрав велосипед марки «Vektor twenty six», вартістю 5720 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_10 та в подальшому здав його в ломбард «Євроломбард Єврофінанси ЛТД і компанія», чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який є особою молодого віку, з вищою освітою, одружений, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України - у виді одного року позбавлення волі. При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі ст.71 КК України, частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.06.2018 року, до покарання, призначеного оскаржуваним вироком суду, та призначив ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання, є співмірним ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважитися явно несправедливим внаслідок суворості, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого в частині його незгоди з призначеним покаранням підлягає відхиленню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не виявлено даних які б давали підстави вважати, що в кримінальному провадженні допускалися істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування судового рішення, та які б перешкоджали чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5