Справа № 347/927/21
Провадження № 1-кп/347/203/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косів кримінальне провадження №0000009 від 20.03.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, інваліда дитинства 3-ї групи, не працевлаштованого, не одруженого, не депутата, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, не маючого утриманців, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), та крадіжку, вчинену повторно, поєднану з проникненням у приміщення, за тких обставин: в період часу з вересня 2019 року по березень 2020 року ОСОБА_4 на підставі добровільної згоди та домовленості проживав в будинку знайомого ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим мав вільний доступ до всіх приміщень будинку та предметів побуду.
У жовтні 2019 року у ОСОБА_4 з метою особистого збагачення виник злочинний умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_6 , реалізовуючи який ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні будинку ОСОБА_6 , зайшов до приміщення житлової кімнати, де діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, із шафи для одягу таємно викрав належний ОСОБА_6 туристичний намет із написом FORES7A, камуфляжного забарвлення.
У подальшому, ОСОБА_4 місце вчинення злочину покинув та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 675 гривень.
У червні 2020 року у ОСОБА_4 з метою особистого збагачення виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення майна, належного ОСОБА_6 , реалізовуючи який, ОСОБА_4 зайшов на територію господарства ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де впевнився у відсутності власника та, знаючи місцезнаходження ключів від замка вхідних дверей будинку, зайшов до незачиненого підсобного приміщення, в якому взяв ключі від замка вхідних дверей, якими відімкнув вхідні двері житлового будинку, тим самим проник до житла ОСОБА_6 . Перебуваючи у приміщенні житлового будинку, ОСОБА_4 зайшов до приміщення кімнати, де зберігалось майно потерпілого, де у період відсутності власника помешкання, будучи впевненим що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, таємно викрав належну ОСОБА_6 бензопилу марки GOODKUCK GS4500 помаранчевого кольору.
У подальшому ОСОБА_4 місце вчинення злочину покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 940 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про відсутність претензій до обвинуваченого, просить здійснювати розгляд справи у його відсутності, суворої кари обвинуваченому не бажає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнав, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та немає сумнівів у добровільності їх позицій.
Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши матеріали обвинувального акту та матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна, а також крадіжці, вчиненій повторно та поєднаній з проникненням у приміщення, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 та ч.3 ст. 185 КК України.
Як підтверджуючі та характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом досліджені наступні письмові докази:
- копію паспорта ОСОБА_4 , згідно якої останній є громадянином України, народився у с.Смодна Косівського району Івано-Франківської області, де і зареєстрований;
- характеристику з місця проживання №64 від 26.03.2021 року Смоднянської сільської ради, відповідно до якої ОСОБА_4 характеризується позитивно, навчався у Яблунівському спеціалізованому інтернаті, неодружений, інвалід з дитинства 3-ї групи, з дитинства сирота, виховувався сестрами, не працевлаштований, товариський, спокійний, врівноважений, допомагає сестрам у веденні домашнього господарства;

- довідку № 126 та акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 65 від 26.03.2021 року, згідно яких ОСОБА_4 проживає в с.Смодна Косівського району разом із сестрою ОСОБА_7 , 1985 року народження;

- копію вироку Косівського районного суду від 19.05.2016 року та довідку №8-19032021/26012, відповідно до якої ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності по ч.3 ст.185 КК України та звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку;

- довідки від 22.03.2021 року №93 та №98 Косівської райполіклініки, згідно яких ОСОБА_4 в наркологічному та психоневрологічному кабінетах даного медичного закладу на обліку не перебуває;

- висновок судово-психіатричного експерта №88/2021 від 21.04.2021 року, згідно якого ОСОБА_4 психічними розладами не страждає і не страждав на період вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, перебував і перебуває на даний час у стані, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України, є проступком та тяжким злочином.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, активне його сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування потерпілому заподіяної ним матеріальної шкоди.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України суд, враховує обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, особу винного, а саме те, що він повністю визнав свою винуватість у вчиненому злочині та щиро розкаявся, добровільно в повній мірі відшкодував потерпілому завдану матеріальну шкоду, потерпілий не має жодних претензій та не бажає суворого покарання обвинуваченому, за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, з дитинства є сиротою та має інвалідність 3-ї групи, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та повністю відбув іспитовий строк та в силу ст.89 КК України є не судимим, не працевлаштований.
За таких обставин, з урахуванням положень ст. 65 КК України, згідно з якою особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу винного, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, відповідно до дискреційних повноважень суду, дотримуючись принципів законності і верховенства права, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання по ч.1 ст.185 КК України у виді арешту та по ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкцій відповідних частин статті із застосуванням ч.1 ст.70 КК України.
Разом з тим, за наявності вказаних обставин суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе у разі звільнення його від відбутвання покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України і покладенням на нього на період іспитового строку обов`язків, передбачених ч.1 п.п.1, 2 та ч.3 п.2 ст. 76 КК України, як таке, що є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а арешт, накладений на речові докази підлягає зняттю.
Речовими доказами у кримінальному провадженні є туристичний намет із написом FORES7A, камуфляжного забарвлення та бензопила марки GOODKUCK GS4500 помаранчевого кольору, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 .
За змістом п.5 ч.9 ст.100 КПК України: гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).
Отже, вказані речові докази підлягають залишенню за належністю у їх власника ОСОБА_6 .
Процесуальні витрати в справі, що складають 1307,60 гривні за проведення судових експертиз, підлягають відшкодуванню обвинуваченим в користь держави.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого вичерпав свою дію, в новий не обирався.
Цивільний позов потерпілим не заявлено.
Керуючись ст.ст. 349, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.185 КК України шість місяців арешту;
-за ч.3 ст.185 КК України - три роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим три роки позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
В силу ч.1 п.п.1, 2 та ч.3 п.2 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи а також періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Косівського районного суду від 24.03.2021 року на речовий доказ - бензопилу марки GOODKUCK GS4500 помаранчевого кольору та від 25.03.2021 року на речовий доказ - туристичний намет із написом FORES7A, камуфляжного забарвлення - зняти.
Речові докази: туристичний намет із написом FORES7A, камуфляжного забарвлення та бензопилу марки GOODKUCK GS4500 помаранчевого кольору, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , залишити у останнього за належністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (рахунок UА0009266, код доходу 24060300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач ГУК в Ів.-Фр.обл./Косів р-н/24060300, код отримувача 37951998) 1307 (одну тисячу триста сім) гривень 60 копійок процесуальних витрат за проведення судових експертиз.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку сторонам вручити негайно.

Суддя ОСОБА_1