Дата документу 29.09.2021
Справа № 334/3246/21
Провадження № 1-кс/334/1518/21
УХВАЛА

іменем України

29 вересня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

слідчого - ОСОБА_3

власника майна - ОСОБА_4

представника власника майна адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м.Запоріжжя клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 квітня 2021 року під №0000627 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, мотивуючи тим, що згідно з витягом з ЄРДР слідчими ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 і ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000627 від 29 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року по справі №334/3246/21 клопотання слідчого ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000627 від 29 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - задоволено. Накладено арешт на автомобіль «ТОYОТА RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , якій на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права користування ним власником та іншими довіреними особами.

Згідно змісту ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року по справі №334/3246/21 вбачається, що автомобіль «ТОYОТА RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться на території майданчика тимчасового тримання Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пров. Кузнєчний,11.

Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим. щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В силу ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб. Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні здійснення судового контролю за діяльністю сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами. Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності. Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07 лютого 2014 року (далі - Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» , метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» , навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Аналогічна правова позиція була викладена і в Узагальненні про практику вирішення слідчими суддями питань, пов`язаних із заходами забезпечення кримінального провадження Запорізького апеляційного суду в розділі 4 Узагальнення.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»),

Вважають, що продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, може призвести до порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст.41 Конституції України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є України.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП]. заява N 31107/96, п. 58. ЕСНК 1999-П).

Так, 13 серпня 2021 року під час судового розгляду клопотання про скасування арешту майна поданого представником власника майна - адвокатом ОСОБА_5 слідчим Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_3 було надано суду супровідний лист згідно змісту якого вбачається, що 18 травня 2021 року постановою слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню за №0000627 призначено комісійну судово-медичну експертизу, а також призначено транспортну експертизу за спеціальністю дослідження обставин та механізму ДТП, проведення яких доручено експертам Запорізького НДЕКЦ МВС України і матеріали кримінального провадження №0000627 направлено для проведення вказаних експертних досліджень, в зв`язку з чим слідчим суддею в задоволенні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 квітня 2021 року під №0000627 - відмовлено.

Враховуючи викладене, вважаємо, що на теперішній час відсутні підстави для збереження заходу забезпечення у вигляді арешту автотранспортного засобу автомобіля «ТОYОТА RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 та потреба у арешті зазначеного майна, відпала та арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року в цій частині, підлягає скасуванню.

Відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року, арешт на автомобіль «ТОYОТА RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 накладено з метою забезпечення доказового значення.

Вважають, що у період часу з 11 травня 2021 року по 25 серпня 2021 року слідчий ВР ЗСТ СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 мав можливість провести з арештованим майном - автомобілем «ТОYОТА RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 всі необхідні слідчі дії за участю спеціалістів в тій чи іншій галузі знань по дослідженню як кузовних деталей цього транспортного засобу .так і всього автомобіля в цілому, а також призначити і провести експертні дослідження щодо технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічну, автотехнічну експертизи, медичну, а при необхідності і комплексну судово-медичну автотехнічну експертизу, що він і зробив, надавши суду копію супровідного листа про призначення і проведення експертних досліджень починаючи з 18 травня 2021 року.

Враховуючи, що з моменту вилучення автомобіля «ТОYОТА RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 у власника ОСОБА_4 пройшло вже більше чотирьох місяців, а беручи до уваги той факт, що в період останнього місяця жодної слідчої дії щодо дослідження арештованого транспортного засобу - автомобіля «ТОYОТА RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 за ініціативою як органу досудового розслідування, так і експертів, що проводять експертне дослідження вказаного автомобіля під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню - не проводилося, то це може свідчити лише про те, що в подальшому застосуванні цього заходу - арешту майна ОСОБА_4 - автомобіля «ТОYОТА RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 відпала потреба.

Таким чином, мета з якою на вказаний транспортний засіб накладався арешт, тобто його дослідження в якості речового доказу-досягнута, що передбачено ч.1 ст.131 КПК України.

В подальшому арешт майна може привести лише до псування автомобіля «ТОYОТА RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Запоріжжя, пров. Кузнєчний.11, зважаючи на те, що він перебуває на відкритому просторі без належного догляду, тим самим втрачає товарний вид, що спричиняє щоденно власнику матеріальні збитки.

Додатково звертаю увагу суду, що на арештованому транспортному засобі ОСОБА_4 відсутні сліди кримінального правопорушення.

Автомобіль «ТОYОТА RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 до накладання арешту використовувався для потреб сім`ї ОСОБА_4 і тих осіб похилого віку за якими вона доглядає, забезпечуючи відвідування лікарень і інших закладів соціальної сфери, що є актуальним і на теперішній час.

Жодної слідчої дії за участю ОСОБА_4 під час досудового розслідування по кримінальному провадженню - не проводилося, про підозру їй - не повідомлялося.

Звертає увагу, що для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина , а у даному провадженні, на мою думку, на теперішній час може бути не дотриманий принцип співмірності застосованого заходу забезпечення кримінального провадження та прав володільця майна.

Вважають, що в поданому клопотанні є посилання на достатні об`єктивні дані, що скасування арешту з транспортного засобу - автомобіля «ТОYОТА RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 не зможе негативно вплинути в подальшому на хід досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, а даних про те, що зміна місця зберігання транспортного засобу - автомобіля «ТОYОТА RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 може негативно вплинути на хід досудового розслідування, ні слідчим, ні прокурором - не надано.

Отже, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважають за можливим клопотати перед судом про скасування арешту майна - автомобіля «ТОYОТА RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу .

Крім того, вважаємо, що відповідно до ч.4 ст.173 КПК України є можливим змінити спосіб арешту майна, а саме передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , із забороною відчуження вказаного автомобіля та розпорядження ним. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Оскільки арешт на автомобіль накладено, це унеможливлює його відчуження і забезпечує завдання арешту майна. Таким чином, з врахуванням положень ч.2 та 4 ст.173 КК України можливо застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту, а саме залишити накладений арешт на автомобіль «ТОYОТА RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 та передати його власнику на відповідальне зберігання.

В судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання про скасування арешту майна.

В судовому засіданні власник майна - ОСОБА_4 підтримала клопотання про скасування арешту майна

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши доводи представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_4 , думку слідчого вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що 29 квітня 2021 року були внесені відомості до ЄРДР під №0000627 з правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на автомобіль марки «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яким керувала ОСОБА_4 , та котрий знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів при Запорізькому РУП ГУНП в Запорізькій області, з тимчасовим позбавленням права на розпорядження та користування даним транспортним засобом.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року метою накладення арешту на автомобіль марки «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 є забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, оскільки вказаний автомобіль зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та обґрунтовано має значення для встановлення обставин скоєння вищевказаного кримінального правопорушення.

Постановою слідчого Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню за №0000627 призначено комплексну комісійну, судову, фототехнічну, медичну та інженерно-транспортну експертизу за фактом ДТП, проведення яких доручено експертам Державної спеціалізованої установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України».

Отже, суд приходить до висновку, що вказаний арешт за ухвалою слідчого судді від 13 травня 2021 року на автомобіль по суті є формою забезпечення доказів у кримінальному провадженні, зняття арешту з автомобіля на даний час може негативно вплинути на хід досудового розслідування, в збереженні арешту вилученого майна є нагальна потреба, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту в порядку ст.174 КПК України на тимчасово вилучене майно, накладеного ухвалою слідчого судді. Заявником при зверненні до суду не доведено, що на даний час відсутні потреби у застосуванні арешту майна або необґрунтованість його накладення, у зв`язку з чим слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування не знаходить достатніх підстав для задоволення внесеного клопотання про скасування арешту.

Відповідно до роз`яснень пункту 13 листа ВССУ №223-558/0/4-13 від 05 квітня 2013 року, рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про арешт майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п.9 ч.1 ст.309 КПК), оскарженню не підлягає.

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, щодо відмови в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 квітня 2021 року під №0000627 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1