В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 542/1632/21

Кримінальне провадження № 1-кп/542/158/21

21 грудня 2021 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2021 за № 0000216 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої у АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимої;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України;

В С Т А Н О В И В :
21.09.2021 близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебувала в приміщенні літньої кухні господарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , куди її запросив власник господарства ОСОБА_6 , де також знаходився ОСОБА_5 . На столі ОСОБА_4 побачила мобільний телефон «NOKIA 230», (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ), належний ОСОБА_5 .

Там, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшла до столу, впевнилася в тому, що ОСОБА_6 з ОСОБА_5 , вийшли з приміщення літньої кухні на подвір`я та ніхто не бачить її дії, шляхом вільного доступу таємно викрала мобільний телефон Nokia 230 (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ), вартістю 617,25 грн, відповідно до висновку експерта №984 від 11.10.2021, чим завдала матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на вказану суму. Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядилася на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

25 жовтня 2021 року між потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваною.

В судовому засіданні прокурор просила затвердити угоду про примирення між потерпілим та підозрюваною.

Обвинувачена ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали укладену угоду про примирення між потерпілим та підозрюваною, просили її затвердити, при цьому обвинувачена та потерпілий підтвердили свою згоду на застосування щодо обвинуваченої узгодженої в угоді міри покарання.

Сторони угоди в судовому засіданні також зазначили, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнала повністю, пояснила, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро кається у вчиненому, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до неї не застосовувалося, просила суд затвердити угоду про примирення між потерпілим та нею.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно зі ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Згідно з положеннями ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України є кримінальним проступком. Враховуючи, що між потерпілим та підозрюваною досягнуто угоди про примирення, суд розглядає справу відповідно до положень статтей 474, 475 КПК України.

Судом встановлено, що між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 укладено угоду від 25 жовтня 2021 року про примирення, за змістом якої обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Сторонами угоди було узгоджено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 80 годин громадських робіт.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам статтей 468-471 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання. Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у швидкому здійсненні правосуддя, призначення особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченою та іншими особами кримінального правопорушення, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім цього, обвинуваченій роз`яснені положення ч. 5 ст. 474 КПК України, які їй зрозумілі, нею усвідомлено наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст. 476 КПК України.
Судом вивчалась особа обвинуваченої ОСОБА_4 та встановлено, що вона має постійне місце проживання, раніше не судима, щиро розкаялася, що ґрунтується на належній критичній оцінці нею своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась та нести кримінальну відповідальність за вчинене. Крім того, обвинувачена не є інвалідом І чи ІІ групи, не перебуває в стані вагітності, не є військовослужбовцем строкової служби та не є особою пенсійного віку.

Потерпілому ОСОБА_5 судом роз`яснено наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та є йому зрозумілими.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України, а обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також характер обвинувачення та вид покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України.

Суд вважає, що узгоджені потерпілим та обвинуваченою вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Зі змісту угоди вбачається, що, узгоджуючи міру покарання, сторони врахували загальні засади призначення покарання визначені ст. 65 КК України, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують її покарання. Сторонами угоди узгоджено покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на наведене, а також приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого, відшкодування завданої шкоди потерпілому, з урахуванням особи винної, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження укладеної між потерпілим і підозрюваною угоди про примирення, призначення останній узгодженого сторонами покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Під час судового провадження клопотань від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 25 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2021 за №0000216, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу- не обирати.

Речовий доказ:

-мобільний телефон «NOKIA 230», (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ), який передано на зберігання потерпілому - повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим про примирення може бути оскаржений:

обвинуваченою, її захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їй наслідків укладення угоди;
потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;
прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Роз`яснити учасникам провадженням, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченій та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1