№ провадження 1-кс/208/2325/21
УХВАЛА
Іменем України

28 грудня 2021 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000527 від 03.09.2021 року, -

встановив:
ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000527 від 03.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що був накладений ухвалою слідчого судді у справі № 208/9045/21 від 13.12.2021 року на вилучене майно.Посилась на те, що вилучене майно належить ій на праві власності, було вилучене під час проведення обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_1 . Вона займається підприємницькою діяльністю, має ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями. Зазначала, що не має підстав для накладеення арешту на вилучене майно.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримала клопотання з підстав, наведених у його мотивувальній частині, також просила врахувати, що раніше слідчий вже звертався до Кіровського районного суду м Дніпропетровська з клопотанням про арешт майна, зазначене клопотання залишено без задоволення, проте майно, всупереч ст.169 КПК, повернуто не було. Просила повернути вилучене майно.
Слідчий СВ Кам`янського РУП ГУНП ОСОБА_4 проти скасування арешту заперечувала, оскільки на даний час триває досудове розслідування, вилучене майно є речовими доказами. Зазначила, що у сторони досудового розслідування наявні достатні підстави для збереження речових доказів, від знищення та спотворення, і підстав для скасування передбачених ст. 174 КПК України не існує.
Прокурор також заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_5 , посилаючись на те, що вилучені речі є речовими доказами у кримінальному провадженні. Просив відмовити в задоволенні клопотання.
Вислухавши сторони, дослідив матеріали за клопотанням, слідчий суддя приходить до наступного.
Так, у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000527 від 03.09.2021 за ознаками кримінального равопорушення,передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за фактом того, що до Кам`янського РУП надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що невстановлені особи в період часу з 02.09.2021 15.05 год. по 03.09.2021 08.45 год., шляхом зламу ролетів проникли до магазину за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрали майно. Також у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000124 відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 20.02.2021 за ознаками складів злочину, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 361 КК України. 30.11.2021 Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було проведено обшук у приміщенні квартири АДРЕСА_1 . 09.12.2021 згідно ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська про тимчасовий доступ до речей та документів, слідчим було тимчасово вилучено майно. 13.12.2021 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , накладено арешт на вилучене майно.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так досудове розслідування, в межах якого здійснено накладення арешту на заявлене майно, має ознаки ч. 1 ст. 203-2 КК України, яке передбачає кримінальну відповідальність за організацію або проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону або випуск чи проведення лотерей особою, яка не має статусу оператора лотерей, або організація чи функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет.
Згідно до матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування обґрунтовано віднесення вилучених предметів, до речових доказів, які мають ознаки предметів злочину, та наявність ризиків відчуження, переховування, знищення та перетворення предмету злочину.

Тимчасове обмеження майнових прав на предмет клопотання, з урахуванням вказаних ризиків наразі має легітимну мету збереження предмету злочину як речового доказу з метою встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та зібрання доказової бази стороною обвинувачення.

Крім того, заявником на виконання вимог ст. 174 КПК України, не надано слідчому судді доказів та обґрунтувань, як статусу заявника власника або володільця майна, так і доказів які б спростовували обставини, що стали підставою для накладення арешту на вилучене майно, які б свідчили про те, що потреба в накладенні арешту відпала, або б давали підстави для визнання його необґрунтовано накладеним. Той факт, що ОСОБА_5 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця та має ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями, не доводить факту приналежності їй вилученого майна.
Зважаючи на те, що досудове розслідування на наданий час триває, слідчим не проведено необхідного переліку слідчих дій, які б дозволили встановити особу причетну до вчинення злочину, а тому мета ефективності досудового розслідування та кримінального провадження в цілому недосягнута, а встановлені слідчим суддею ризики, які стали підставою для накладення арешту на заявлене у клопотанні майно не відпали, так як на даний час в межах кримінального провадження проводяться слідчі дії.

При цьому, під час вирішення клопотання по суті враховую висловлену Європейським судом з прав людини у рішенні "Бакланов проти Росії" від 9 червня 2005 року позицію щодо необхідності досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, зокрема, у сфері забезпечення непорушності права власності, та констатую, що в даному випадку накладення арешту на автомобіль є законним та виправданим, і сприятиме забезпеченню завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Крім того, як слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази по справі з точки зору їх достатності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність вилученого майна, на яке накладено арешт, до вчинення кримінального правопорушення є вірогідним та достатньою підставою для застосування щодо нього заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що заявником не доведено наявність щодо визначення його статусу відносно до вилученого під час санкціонованого обшуку заявленого майна, та що саме його права обмежені або порушені накладеним арештом, що на час розгляду заходи арешту та їх підстави відпали, або змінилися, як і не надано будь-яких доказів, що обґрунтовують та доводять відсутність потреби в подальшому застосуванні арешту майна, беручи до уваги, що на даний час слідство у кримінальному провадженні не закінчено, зокрема, а тому підстав для скасування арешту не встановлено, та клопотання є таким що не узгоджується із приписами ст. 174 КПК України, та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000527 від 03.09.2021 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1