ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 657/1632/19
Провадження № 11-кп/819/931/21 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
адвоката: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №000273 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Каланчацького районного суду Херсонської області від 27 серпня 2021 року, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Каланчак, Херсонської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 27 серпня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, з 27.08.2021 року по 25.10.2021 року.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно врахував ризики зазначені прокурором у клопотанні без будь яких посилань на докази, які б вказували на наявність реальних ризиків , передбачених ст. 177 КПК.
Так вказує на відсутність з боку ОСОБА_7 будь яких дій, які б свідчили про те, що він намагався або намагатиметься ухилятися від органів досудового слідства чи суду, намагався та намагається впливати на свідків чи потерпілих.
Наявність ризику можливого переховування від суду, спростовується тим, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, усталений спосіб життя, має на утриманні малолітнього сина.
За вказаних обставин, у зв`язку з відсутністю доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України на які посилався прокурор, вважає, що ухвала постановлена необґрунтовано та підлягає скасуванню.
Заслухавши суддю-доповідача, адвоката, який підтримав апеляційні вимоги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися вже на стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.
Як видно із виділених матеріалів кримінального провадження, що надійшли із суду першої інстанції, ОСОБА_7 обвинувачується у вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами до трьох років.
Наслідком діяння ОСОБА_7 стала загибель трьох людей, в тому числі малолітньої дитини, що в свою чергу підвищує суспільну небезпечність скоєного, і відповідно суспільну небезпечність особи обвинуваченого.
Всі обставини, на які посилається захисник, а також дані, що характеризують особу ОСОБА_7 вже були враховані під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, і за їх наявності слідчий суддя дійшов висновку , що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам.
Доказів на підтвердження того, що на час постановлення судом оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, апелянт не надав.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, те, що судовий розгляд кримінального провадження продовжується, ще не були допитані свідки, потерпілі, не досліджені докази, а також у сукупності відомості про особу обвинуваченого, його не досить сумлінну процесуальну поведінку протягом проведення досудового розслідування, слід визнати вірним висновок суду, що встановлені на попередній стадії кримінального провадження ризики наразі не зменшилися і більш м`який запобіжний захід не зможе їм запобігти.
Суд, при вирішенні питання щодо продовження строків тримання під вартою, врахував не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, а і дані про особу обвинуваченого, його попередньо займану посаду, тяжкі суспільно-небезпечні наслідки у вигляді загибелі трьох людей та сукупність інших відомостей, передбачених ст. 178 КПК України, що в цілому і стало підставою для прийняття рішення про необхідність продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Твердження адвоката про недоведеність існування заявлених ризиків на цій стадії кримінального провадження та необґрунтованість ухвали суду, колегія суддів визнає безпідставними. Існування заявлених ризиків, як видно із зазначених вище судових рішень, було доведено. Наразі суд на стадії підготовчого судового засідання має перевірити чи продовжують існувати встановлені раніше ризики і чи не зменшилися вони.
З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, а тому твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Істотних порушень вимог кримінального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскарженої ухвали під час апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Каланчацького районного суду Херсонської області від 27 серпня 2021 року, якою ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 25.10.2021 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .