Справа №276/1347/13-к
Провадження № 1-кп/293/11/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000170 від 27.06.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Лизник Володарсько-Волинського району, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.189 КК України,-

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акта потерпіла ОСОБА_6 у відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є фізичною особою-підприємцем, яка займається роздрібною торгівлею в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування та спиртними напоями. Здійснювати підприємницьку діяльність ОСОБА_6 разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 вирішили у с.Торчин, Володарсько-Волинського району. 01 лютого 2011 року між ОСОБА_7 та засновником приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» (далі - ПСГП «Прогрес») - ОСОБА_3 , у приміщенні службового кабінету останнього, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , укладено договір оренди одній із частин нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , строк дії якого встановлено на 3 роки з моменту приймання майна, що використовується.

04 лютого 2011 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 розпочали торгівлю продуктами харчування та спиртними напоями в одній із частин орендованого нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до умов вказаного договору орендоване приміщення загальною площею 40 кв.м., призначене для розміщення торгової точки, а орендна плата за користування майном становить 1(одна) гривня в рік. При ньому у реєстрі прав власності на нерухоме майно встановлено відсутність записів стосовно належності вказаного приміщення ОСОБА_3 або ПСГП «Прогрес».

Під час підписання договору ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що жодних, передбачених законом прав на вказане приміщення він не мав, однак з метою незаконного збагачення, висунув Соснівським вимогу про те, що окрім орендної плати, передбаченої договором, вони також повинні сплачувати йому особисто як винагороду по 100 грн. за місяць. Після підписання договору оренди приміщення ОСОБА_6 , на вимогу ОСОБА_3 , одразу передала йому 200 грн.

Згідно рішення №1 від 11.10.2012 засновника ПСГП «Прогрес», ОСОБА_3 він вийшов із вказаного товариства та відступив 100% статутного фонду ОСОБА_9 , оскільки з лютого 2004 року є державним службовцем - обіймав посаду начальника інспекції держтехнагляду Житомирської обласної державної адміністрації, а 29.12.2012 переведений на посаду начальника управління технічного нагляду, охорони праці та пожежної безпеки Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області, яку обіймає на теперішній час.

Однак, 17 лютого 2013 року приблизно о 12 годині, знаходячись у приміщенні торгівельної точки ОСОБА_6 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , діючи умисно і з корисливих мотивів, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, висловив у рішучій формі вимогу сплатити йому грошові кошти у сумі 6000 гривень відразу та по 500 гривень в подальшому щомісячно, як винагороду за користування орендованим приміщенням, не змінюючи при цьому умови договору оренди від 1 лютого 2013 року. При цьому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання чужого майна, з метою забезпечення вигідної для себе поведінки потерпілої, ОСОБА_3 , почав погрожувати ОСОБА_6 обмежити її права і свободи на зайняття підприємницькою діяльністю, яке виразилось у висловлюванні погроз щодо створення умов, які змусять її залишити орендоване приміщення та припинити підприємницьку діяльність.

Потерпіла ОСОБА_6 , сприймаючи погрози зі сторони ОСОБА_3 дійсними, реальними, змушена була повідомити, що зараз у неї не має фінансової змоги платити таку суму, однак у травні поточного року після отримання виручки від продажу надасть йому вказану суму грошей.

Переслідуючи свою мету на незаконне отримання грошових коштів шляхом вимагання, ОСОБА_3 11 травня 2013 року та 6 червня 2013 року з належного йому телефону із абонентським номером мобільного оператора НОМЕР_1 кілька разів телефонував на абонентський номер мобільного оператора НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 , та у ході телефонних розмов у категоричній формі наполягав на передачі останньою йому грошових коштів. При цьому, погрожуючи їй обмеженнями та перешкоджанням у здійсненні підприємницької діяльності.

Усвідомлюючи своє безвихідне становище та небезпеку заподіяння матеріальної шкоди, у разі ігнорування вимог ОСОБА_3 , просила його дати їй час на збирання грошей і здійснення виплати їх частинами.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на вимагання чужого майна, з метою підтвердження своїх погроз як таких, що можуть бути реалізовані і спроможні примусити ОСОБА_6 вчинити дії щодо передачі грошей. ОСОБА_3 15 червня 2013 року близько 5 години, знаходячись у частині приміщення, розташованого по АДРЕСА_3 , в якій свою підприємницьку діяльність здійснює ОСОБА_10 , діючи умисно, в присутності ОСОБА_11 , пошкодив майно ОСОБА_6 , а саме перерізав кабель електропостачання, який проходив через приміщення та подає електроенергію до торгівельної точки ОСОБА_6 .

У цей же день, близько 17 години, ОСОБА_6 , виявивши відсутність електроенергії, з метою попередження псування продуктів була змушена за допомогою подовжувача підключитись до електромережі в сусідньому будинку. Однак, через декілька хвилин до магазину знову приїхав ОСОБА_3 , який не припиняючи своєї злочинної діяльності, у грубій формі наголосив ОСОБА_6 на необхідності передачі йому грошових коштів.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на вимагання чужого майна, ОСОБА_3 19 червня 2013 року приблизно о 12 годині знаходячись у орендованому ОСОБА_6 приміщенні, знову висловив погрози на адресу останньої, що у разі не надання йому грошових коштів, він не дасть їй можливості здійснювати підприємницьку діяльність у вказаному приміщенні. На підтвердження своїх погроз, він власноручно від`єднав подовжувач від електромережі і таким чином відключив електропостачання до торгівельної точки, тим самим створив умови, які змусили потерпілу вважати, що її правам та законним інтересам загрожує реальна небезпека."

Не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_3 20 червня 2013 року у телефонному режимі зініціював зустріч із потерпілої ОСОБА_6 на вул. Лесі Українки в м. Житомирі. Зустрівшись приблизно о 16 годині на вказаній вулиці із ОСОБА_6 , ОСОБА_3 черговий раз у категоричні формі висловив їй вимогу про необхідність передачі йому грошових коштів. Усвідомлюючи безвихідність ситуації, остання повідомила, що їй необхідно зібрати борги, щоб передати грошові кошти ОСОБА_3 .

В подальшому потерпіла ОСОБА_6 , сприймаючи погрози ОСОБА_3 як реальні, а вимоги щодо передачі грошей - безпідставні, діючи з метою захисту своїх законних інтересів як приватного підприємця та припинення незаконних дій ОСОБА_3 , звернулась до правоохоронних органів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання чужого майна та бажаючи довести свої дії до кінця, 27 червня 2013 року приблизно о 17 годині ОСОБА_3 у ході телефонної розмови призначив зустріч ОСОБА_6 на автостоянці, яка розташована перед фасадною стороною торгівельного центру «Metro» у м. Житомирі по вул. Ватутіна, 55-в та висловив незаконну вимогу щодо передачі йому грошових коштів.

При цьому, у відповідності до наказу №160 від 21.06.2013 начальника Державної інспекції сільськогосподарського господарства в Житомирській області ОСОБА_3 у період з 26 по 27 червня 2013 року повинен був перебувати у відрядженні для участі в нараді в Державній науковій установі «Український науково-дослідний інститут прогнозування та випробування техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва їм. Леоніда Погорілого» за адресою: АДРЕСА_4 .

27 червня 2013 року, приблизно о 17 годині 13 хвилин, перебуваючи за адресою: у м. Житомирі по вул. Ватутіна, 55-в ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, отримав від останньої шляхом вимагання грошові кошти в сумі 6000 грн. та висунув вимогу щодо наступної передачі йому грошових коштів у сумі 500 грн. щомісячно.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 189 КК України, які виразились у вимозі передачі чужого майна, з погрозою обмеження прав та законних інтересів на заняття підприємницькою діяльністю ОСОБА_6 (вимагання).

В судовому засіданні обвинувачений просив закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 189 КК України у зв`язку із закінченням строків давності про що подав письмове клопотання.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні підтримав клопотання свого підзахисного, вказав, що дане клопотання є обґрунтованим та підставним.
Потерпіла в судовому засіданні при вирішенні клопотання обвинуваченого покладалась на розсуд суду, просила повернути належну їй флеш-карту.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з підстав, зазначених обвинуваченим у клопотанні.
Суд, вислухавши клопотання обвинуваченого, думку потерпілої, прокурора, роз`яснивши наслідки закриття провадження за вказаних обставин, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частина 2 ст.284КПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст.49 та ст.106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).
Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284,288 Кримінального процесуального кодексу України).
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 189 КК України по подіях починаючи з лютого 2011 року по 27.06. 2013 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України на момент вчинення кримінального правопорушення, цей злочин був злочином середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Законодавцем було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» згідно з яким були внесені зміни до ст. 12 КК України.
Відповідно до ч.ч.1, 3,4 ст. 12 КК України: кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Відповідно до санкції ч.1 ст. 189 КК України на сьогодні правопорушення, передбачене ч.1 ст. 189 КК України є нетяжким злочином.
Згідно ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту 01.02.2011 року.
Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості.
Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого, закінчився строк давності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (п`ять років).
Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень, наполягав на закритті провадження, відповідно до ст. 49 КК України.

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.
Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , та те, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачується останнії є нетяжким злочином, та з моменту скоєння кримінального правопорушення (злочину) минуло п`ять років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд дійшов до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак клопотання обвинуваченого слід задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст.189 КК України.
Цивільний позов не заявлено.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати по справі у загальному розмірі 2056,64 грн, що складають за проведення: комп`ютерно-технічної експертизи №1/1130 від 08.08.2013 - 882,60 грн; судово-технічної експертизи №1/1123 від 20.09.2013 - 293,40 грн ; судово-хімічної експертизи №2/604 від 12.08.2013 - 489,44 грн; судово-почеркознавчої експертизи №1/1399 від 19.09.2013 391,20 грн, суд стягує з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази по справі:

накладні про сплату за спожиту електроенергію, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах провадження;

змиви з рук ОСОБА_3 , з частин автомобіля, кишені ОСОБА_3 , серветки, зразок препарату «промінь-1», латексні рукавички, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ УМВС України в Житомирській області знищити;

флеш-карту «microSD» об`ємом 2GB, марки виробника «Transcend», яка зберігається в матеріалах кримінального провадження ( Том1 а.с.47) повернути потерпілій ОСОБА_6 як власнику;

грошові кошти в сумі 6000 (шість тисяч) гривень із видимими в ультрафіолетовому освітленні плямами зеленого кольору, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ УМВС України в Житомирській області повернути спецфонду УМВС України в Житомирській області.

Запобіжний захід обвинуваченому на досудовому слідстві не обирався.

Керуючись ст.ст. 12, 44, 49, ч.1 ст. 189 КК України, ст.ст. 284-286, 288, 372, 376 КПК України, суд-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 189 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 Кримінального кодексу України.

Кримінальне провадження №0000170, внесене в ЄРДР 27.06.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст. 189 КК України закрити.

Процесуальні витрати по справі у загальному розмірі 2056,64 грн, що складають за проведення: комп`ютерно-технічної експертизи №1/1130 від 08.08.2013 - 882,60 грн; судово-технічної експертизи №1/1123 від 20.09.2013 - 293,40 грн ; судово-хімічної експертизи №2/604 від 12.08.2013 - 489,44 грн; судово-почеркознавчої експертизи №1/1399 від 19.09.2013 391,20 грн, суд стягує з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави за такими платіжними реквізитами Одержувач коштів: ГУК у Житомирській області/ ТГсмт. Черняхів / 24060300 Код одержувача ( код за ЄДРПОУ): 37976485 Банк одержувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок одержувача: UA0006823 Код класифікації доходів бюджету: 24060300.

Речові докази по справі:

накладні про сплату за спожиту електроенергію, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

змиви з рук ОСОБА_3 , з частин автомобіля, кишені ОСОБА_3 , серветки, зразок препарату «промінь-1», латексні рукавички, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ УМВС України в Житомирській області знищити;

флеш-карту «microSD» об`ємом 2GB, марки виробника «Transcend», яка зберігається в матеріалах кримінального провадження (Том 1 а.с.47) повернути потерпілій ОСОБА_6 як власнику;

грошові кошти в сумі 6000 (шість тисяч) гривень із видимими в ультрафіолетовому освітленні плямами зеленого кольору, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ УМВС України в Житомирській області повернути спецфонду УМВС України в Житомирській області.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1