Справа № 307/3039/21
Провадження № 1-кп/307/307/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тячів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2020 року за № 0000275 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 09 березня 2020 року біля 12:00 години, перебуваючи на березі річки Теребля зі сторони с. Кричево, Тячівського району, не усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, з використанням транспортних засобів, а саме вантажного автомобіля марки МАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , та екскаватора марки "ЕО-2621", державний номерний знак НОМЕР_2 , без дозвільних документів та порушенням законодавства про надра у формі самовільного користування надрами, передбаченого ст. 65 КУпН, здійснював незаконний видобуток сировини піщано-гравійної (гравію), яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, загальним об`ємом 5 метрів кубічних, заподіявши, згідно Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №303 від 29.08.2011 року, шкоду державним інтересам у розмірі 3967, 32 грн.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 240 КК України, а саме незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Разом з обвинувальним актом до суду подано Угоду про визнання винуватості укладену 18 серпня 2021 року між прокуроромТячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000275 від 09.03.2020 року та ОСОБА_5 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 .
У відповідності до умов вказаної угоди прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 240 КК України. Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 , повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі у судовому провадженні. Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний узгодили міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме за ч. 2 ст. 240 КК України, у виді штрафу в розмірі 400 (чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Прокурор в судовому засіданні просив подану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, посилаючись на те, що при укладені даної угоди були дотримані всі вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 , просив затвердити угоду від 18 серпня 2021 року, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та засвідчив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження такої угоди.
Захисник ОСОБА_7 , не заперечив щодо затвердження угоди, оскільки умови її укладення були завчасно узгоджені.
Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечує проти затвердження угод про визнання винуватості.
Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, суд приходить до наступного.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 , беззастережно визнав себе винуватим, згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.
З пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , вбачається, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений погодився на призначення узгодженого покарання.
Умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена угода відповідає вимогам ст. 469, 472, 474 КПК України, оскільки здійснена в інтересах сторін, дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 240 КК України вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не існує обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджене покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, крім того ОСОБА_5 ,. вперше вчинив злочин, позитивно характеризується за місцем проживання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого є визнання вини та щире каяття.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_5 , та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 240 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 394, 468, 469, 472-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 серпня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2020 року за №0000275, укладену між прокуроромТячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Речові докази:
- вантажний автомобіль марки «МАЗ», моделі «5551», 1986 року випуску, типу «Самоскид-С», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та екскаватор марки «ЕО-2621», 1990 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », які передані на зберігання ОСОБА_5 залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1