У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 р. м. Кобеляки

Слідчий суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про арешт майна,

Встановив:

02 лютого 2022 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшло клопотання старшого слідчого відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, яке погоджене з відповідним прокурором, про арешт майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_3 . В клопотанні слідчий зазначає, що в провадженні ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 0000570 від 16.10.2020 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 240, ч. 3 ст. 240 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що внаслідок вчиненні зазначених злочинів державі завдано збитків у сумі 734625,16 грн. У вчиненні вказаних злочинів підозрюється ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення слідчий прохає накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_3 : причіп марки ПГА -1 державний номерний знак НОМЕР_1 ; квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями в АДРЕСА_2 . На підстаті ч. 2 ст. 172 КПК України прохає проводити розгляд клопотання без повідомлення і участі підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_5 , будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Прокурор надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі. Крім цього прохає задовольнити подане клопотання.

З метою забезпечення арешту майна, на яке слідчий прохає накласти арешт, повідомлення ОСОБА_3 про дату час і місце розгляду клопотання не здійснювалось.

Згідно з вимогами ч. 4 ст.107 КПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07 квітня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за ч. 2 ст. 364 КК України за фактом здійснення несанкціонованого вивозу та розміщення твердих побутових відходів на земельній ділянці, розташованій на відстані 2,2 км від міста Кобеляки працівниками Кобеляцького КП «Водоканал Плюс». Крім цього, 07 квітня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за ч. 2 ст. 240 КК України за фактом здійснення працівниками Кобеляцького КП «Водоканал Плюс» у період часу з 01.01.2018 по 31.03.2020 року забору води з підземних водних свердловин за відсутності спеціального дозволу на користування надрами, внаслідок чого допущено самовільне користування надрами, що спричинило державі збитків на загальну суму 1125406,78 грн. 11.10.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за ч. 3 ст. 240 КК України за фактом здійснення працівниками Кобеляцького КП «Водоканал Плюс» у період часу з 01.04.2020 року по 19.08.2021 року з підземних водних свердловин за відсутності спеціального дозволу на користування надрами, внаслідок чого комунальним підприємством допущено самовільне користування надрами, що спричинило збитків державі (а.с.15-16).

Під час досудового розслідування органом досудового розслідування встановлено, що розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 1,3221 га на території кварталу 60, виділів 63, 64 Кобеляцького лісництва Державного підприємства «Кременчуцьке лісове господарство» становить 45 342,74 грн; розмір шкоди, заподіяної внаслідок зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу на площі 0,0095 га становить 703,10 грн; розмір шкоди, заподіяної внаслідок засмічення земельної ділянки становить 662 385,60 грн; розмір шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням становить 26 193,72 грн, загальний розмір шкоди заподіяної державі становить в сумі 734 625,16 грн (а.с.35, 42-44, 46-50).

Директором комунального підприємства «Водоканал Плюс» є ОСОБА_3 , який здійснює управління підприємством, виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто є службовою особою, а також є відповідальним за охорону навколишнього природного середовища.

28 січня 2022 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 240, ч. 3 ст. 240 КК України (а.с.56-61).

В розумінні ст. 177 КПК України, «обґрунтована підозра» включає в себе наявність процесуального документу - повідомлення про підозру та наявність достатніх доказів для вирішення питання про застосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру підлягає обов`язковому здійсненню, зокрема у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На обґрунтованість підозри ОСОБА_3 слідчим долучені такі докази: протоколи допитів свідків від 18.09.2019 року; рішення № 3 позачергової сорок другої сесії сьомого скликання Кобеляцької міської ради; інформацією ККП «Водоканал Плюс»; протоколи огляду місця події; висновки експертів; Статут ККП «Водоканал Плюс»; наказ про призначення директора ККП «Водоканал Плюс»; посадову інструкцію директора ККП «Водоканал Плюс».

01 лютого 2022 року прокурором Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури пред`явлено цивільний позов у кримінальному провадженні про стягнення із ОСОБА_3 734625,16 грн (а.с. 66-78).

Частиною 1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами статей 170-173 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особі відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 6 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 5 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт; заборону обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно.

Згідно ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000570, а тому враховуючи, що по справі заявлено цивільний позов, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) вважаю за необхідне накласти арешт на майно, належне ОСОБА_3 .

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_3 , загальною вартістю 18266 грн. та житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , загальною вартістю 17792 грн (а.с.64).

Крім цього, згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів та наявних баз даних ОСОБА_3 належить причіп марки ПГА-І державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , видане 01.04.2006 року (а.с.65).

Враховуючи розмір збитку, у завданні якого підозрюється ОСОБА_3 , а також розмір цивільного позову, заявленого прокурором, і вартість майна, не яке слідчий прохає накласти арешт, слідчий суддя вважає, що такий захід як накладення арешту на майно ОСОБА_3 відповідатиме забезпеченню кримінального провадження у цій справі, тому з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, у разі задоволення цивільного позову, вважаю за необхідне накласти арешт на належне ОСОБА_3 майно шляхом заборони його відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій, що відповідатиме принципам пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і основними правами людини, та не буде надмірним тягарем для власника.

Керуючись статтями 171 - 173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

Постановив:

Клопотання слідчого відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій, на:

- Причіп марки ПГА-1 державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- Квартиру АДРЕСА_3 ;

- Житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями у АДРЕСА_2 .

Копію ухвали направити слідчому відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 , прокурору Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури в Полтавській області ОСОБА_4 для виконання.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу слідчого судді, протягом п`яти днів, з дня її прийняття, може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області.

Слідчий суддя