Справа № 372/1518/21
Провадження № 1-кп-198/21
В И Р О К
іменем України

29 вересня 2021 року Обухівський районний суд Київської області:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4 , захисниці ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , законного представника потерпілого ОСОБА_8 , представника потеріплого ОСОБА_9 , розглянув кримінальне провадження № 0000106 від 30.01.2021року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, такого, що має на утриманні малолітню дитину, який офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2021 року близько 18 години 20 хвилин ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_7 знаходилися за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час між останніми виник словесний конфлікт на грунті раптових виниклих неприязних відносин.
У подальшому, ОСОБА_6 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, які спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область скроневої кістки зліва ОСОБА_7 . Згідно висновку судово-медичного експерта виявлене тілесне ушкодження за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена сукупністю узгоджених між собою доказів, зокрема.
Обвинувачений в судовому засіданні провину не визнав, пояснив, що за вказаних в обвинувальному акті обставинах, виник конфлікт між ним та ОСОБА_7 через напад на останнього собаки, яка належала його родичам. Після чого ОСОБА_7 , без будь-яких підстав на його думку, почав розпилювати газовий балончик проти тварини та членів його сім`ї. Найобурливішим для нього став факт розпилювання газу в напрямку його малолітньої дитини, яка знаходилася в візку. Після того, як ОСОБА_7 пішов геть в нього виник намір його затримати, як особу, що завдала шкоди дитині, він попрямував за ним, через деяку відстань наздогнав, намагався вихопити газовий балончик, але ніяких тілесних ушкоджень не наносив, після нетривалої перепалки повернувся до родичів.
В своїх поясненнях потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що за вказаних в обвинувальному акті обставин, тобто 22.01.2021 року близько 18 години 20 хвилин поблизу буд. 150 по вул. Дзюбівка в м. Обухові, на нього посеред вулиці напала собака, яка вибігла з двору Хібінських, почала лаяти та нього та намагатися вчепитися за ноги. Перелякавшись собаки, з метою самозахисту, він дістав із карману балончик сльозоточивого газу та застосував проти собаки, націливши струм в її бік, після чого собака заскиглила та побігла геть. За цими подіями споглядала сім`я ОСОБА_10 , а саме троє чоловіків, один із яких обвинувачений ОСОБА_6 , які перебували в цей час на вулиці біля їхнього подвір`я. Обурившись на те, що до їхньої собаки він застосував газовий балончик, вони розпочали сварку. Він пішов геть і через короткий час, приблизно за 15 метрів від місця інциденту із собакою, почув позаду себе чиїсь кроки, обернувшись побачив обвинуваченого ОСОБА_6 , який одразу кулаком правої руки вдарив його в область обличчя, а саме в ліву частину скроні, від завданого удару він присів на коліна, тому що відчув запаморочення. Після цього зателефонував батькові, який викликав поліцію. Обґрунтовуючи завдану моральну шкоду, потерпілий ОСОБА_7 послався, що тривалий час після отримання тілесного ушкодження він відчував біль в області голови, запаморочення, це призводило до виникнення відчуття пригніченості та приниження.
Свідок ОСОБА_11 , яка є співробітницею поліції, та виїхала 22.01.2021 року за викликом ОСОБА_8 , підтвердила в судовому засіданні, що в районі скроні у потерпілого ОСОБА_12 мало місце почервоніння шкіри, проте зазначила, що достеменно не пам`ятає з якого боку.
Окрім пояснень потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_11 провина ОСОБА_6 також доводиться висновком судово-медичної експертизи № 71 від 12.04.2021 року відповідно до висновків якої, у ОСОБА_7 згідно наданої медичної документації виявлене тілесне ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока, яке утворилося від дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, за часом утворення може відповідати терміну вказаному в фабулі наданої постанови та за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень. Виявлене тілесне ушкодження могло утворитися внаслідок дій відображених під час допиту та за обставин, вказаних під час слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 .
При цьому суд, переглянувши відеозапис слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 приходить до висновку про його повну відповідність показанням останнього, даним в судовому засіданні, в зв`язку із чим не вбачає суперечностей в вище перелічених доказах.
Показання свідків ОСОБА_6 , який доводиться дядьком обвинуваченому ОСОБА_6 , та показання свідка ОСОБА_13 підтверджують лише те, що 22.01.2021 року близько 18 години 20 хвилин між обвинуваченим та потерпілим за адресою: АДРЕСА_2 , стався раптовий словесний конфлікт через напад на ОСОБА_12 собаки та як наслідок застосування останнім газового балончику до собаки та інших людей, які знаходилися поруч, в тому числі до малолітньої дитини ОСОБА_6 , яка знаходилася в цей час в візку поруч із батьком. При цьому свідок ОСОБА_6 зазначив, що після того, як обвинувачений ОСОБА_6 прослідував за ОСОБА_14 від місця, де стався інцидент із собакою, він вже не бачив, що між ними відбувалося через темну пору доби та відсутність освітлення. Аналогічно свідок ОСОБА_13 наголосив, що був безпосереднім свідком конфлікту між ОСОБА_12 та членами сім`ї ОСОБА_10 , в ході якого потерпілий погрожував в нецензурній формі всім фізичною розправою через напад на нього собаки, після чого свідок повернувся до свого будинку, і подальшого розвитку конфлікту не бачив.
Таким чином, аналізуючи показання цих двох свідків, суд доходить висновку, що ними не підтверджується та не спростовується факт завдання тілесного ушкодження ОСОБА_6 ОСОБА_7 .
Показання свідка ОСОБА_15 , який доводиться двоюрідним братом ОСОБА_6 , також зводяться до опису конфлікту, що відбувся між членами його сім`ї в тому числі обвинуваченим з одного боку та потерпілим ОСОБА_7 з іншого за обставин, вказаних в обвинувальному акті. В ході конфлікту, який виник через напад собаки та як наслідок застосування потерпілим газового балончику не тільки в бік тварини для самозахисту, а ще в напрямку присутніх осіб, зокрема малолітньої дитини обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою. В подальшому свідок зазначив, що після того, як ОСОБА_7 покинув місце інциденту із собакою і попрямував геть, обвинувачений дійсно попрямував за ним, проте ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не завдавав.
Проте суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_15 в частині, в якій він стверджує, що ОСОБА_6 не завдавав удару ОСОБА_7 з наступних підстав. По-перше, свідок сам визнає, що обвинувачений попрямував за ОСОБА_7 , тобто залишив місце інциденту і відійшов від нього настільки, що, як зазначив свідок, він вже не міг розчути зміст їхньої розмови. По-друге, інший свідок ОСОБА_15 , який був присутній під час конфлікту, також зазначив, що вечірня доба та відсутність вуличного освітлення не надавали можливості розібрати, що відбувається між обвинуваченим та потерпілим на цій відстані. В-третє, показання цього свідка спростовується сукупністю інших доказів.
Окрім цього, суд враховує, що свідок є двоюрідним братом обвинуваченого в зв`язку із чим в нього може бути присутній захисний нахил.
Також суд вважає неспроможними показання обвинуваченого в частині, відповідно до якої він зазначає, що попрямував за ОСОБА_7 після того, як останній залишив місце конфлікту, щоб втримати останнього на місці завдання шкоди його дитині з наступних підстав. По-перше, в судовому засіданні встановлено, що всі сторони конфлікту знайомі між собою, є мешканцями однієї вулиці, обізнані щодо прізвищ один одного та місць проживання відповідно, в зв`язку із чим в обвинуваченого не могло бути підстав хвилюватися, що вказана особа, яка на його думку завдала шкоди його дитині, може бути в подальшому не ідентифікована органами поліції та уникне через це відповідальності. По-друге, обвинувачений не зміг надати обґрунтоване пояснення, із якою метою він намагався відібрати газовий балончик у потерпілого після того, як ОСОБА_7 припинив його застосування та пішов геть з місця конфлікту.
Таким чином, суд приходить до висновку, що умисні дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, як такі, що виразились в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження.
При обранні покарання ОСОБА_6 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке було скоєне під впливом реального на той момент для обвинуваченого приводу у вигляді завдання шкоди його малолітній дитині; дані про особу, згідно яких обвинувачений раніше не судимий, має вищу освіту, працює неофіційно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Суд не встановив обставин, які б могли пом`якшити покарання обвинуваченому, або обтяжити.
При визначення виду і міри покарання обвинуваченому в межах санкції статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за скоєне, суд вважає, що покарання у вигляді штрафу із врахуванням вищевказаних обставин буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Так розмір матеріальної шкоди підтверджений відповідними квитанціями (а. с. 87) на загальну суму 2 574 грн. 76 коп.
Розмір моральної шкоди, заявлений потерпілим в розмірі 90 000 грн., суд вважає таким, що підлягає зменшенню з огляду на наступне.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Суд вважає, що винними діями обвинуваченого ОСОБА_16 . ОСОБА_7 заподіяна моральна шкода, оскільки останній зазнав фізичного болю та душевних страждань внаслідок протиправної поведінки, а саме завдання йому тілесних ушкоджень, що призвело до відчуття фізичного болю та періоду відновлення. Тобто, внаслідок винних дій обвинуваченого, було порушено нормальні життєві зв`язки ОСОБА_7 .
При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь потерпілого, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує глибину та ступінь моральних і фізичних страждань потерпілого, яких він зазнав внаслідок отриманого тілесного ушкодження, та приймає до уваги конкретні обставини справи, приходить до висновку, про доцільність стягнення з обвинуваченого, як цивільного відповідача, на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3000 грн. і цей розмір суд вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілого.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Вимога позову про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням психологічної експертизи в розмірі 6000 грн. (а. с. 60), підлягає частковому задоволенню за аналогією із нормами ЦПК України, відповідно до ст. 141 якого, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До інших судових витрат відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Таким чином, враховуючи, що позов в частині відшкодування моральної шкоди задоволений на 3,3% (3000 грн. становить 3.3% від 90 000 грн. заявленої суми), то відповідно пропорційним відшкодуванням за проведену психологічну експертизу стане сума в розмірі 198 грн. (3,3% від 6000 грн.)
Відомості про понесені судові витрати в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався. Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 5, 100, 370, 371, ч.2 ст.373, ст.ст. 374, 376, 381-382 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, в розмірі 2574 грн. 76 коп., у відшкодування витрат, пов`язаних із оплатою експертизи 198 грн., а всього 2772 грн. 76 коп.
Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, 3000 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1