УХВАЛА
21 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 554/5166/19
провадження № 51-741ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 10 січня 2022 року стосовно ОСОБА_5 ,
встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга прокурора ОСОБА_4 , у якій він просить скасувати ухвалу Полтавського апеляційного суду від 10 січня 2022 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 січня 2022 року і зазначає про допущення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону в цьому провадженні.
Статтею 433 КПК передбачено, зокрема, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається з касаційної скарги, у ній не висловлена позиція щодо того чи потягли порушення КПК, на які посилається прокурор, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.
Так, у касаційній скарзі прокурор просить скасувати судове рішення у зв`язку з істотним порушення вимог КПК. Однак, обґрунтовуючи вимоги скарги, касатор не вказує чи вважає він, що апеляційним судом не було застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який, на його думку, підлягає застосуванню, що є однією з підстав для скасування судового рішення судом касаційної інстанції, передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК.
З огляду на те, що касаційна скарга прокурора не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення недоліків скарги, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3