Ухвала
Іменем України
08 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 462/853/18
провадження № 51-519ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої

ОСОБА_5 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року,
встановив:
Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 08 липня 2021 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 307 КК України

на строк 7 років з конфіскацією майна; ч. 2 ст. 317 КК України на строк 6 років

з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 цього Кодексу ОСОБА_5

за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується

із зазначеною ухвалою апеляційного суду та порушує питання про її перегляд

в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

пунктів 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати, в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному захисник у своїй касаційній скарзі, посилаючись

на неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність, як на підставу для скасування оскарженої ухвали, доводів

на обґрунтування зазначеної позиції із урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу не наводить.
Натомість захисник, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу

статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також захисник, вказуючи на допущені порушення вимог ст. 414 КПК України

в ході апеляційного розгляду, доводів на обґрунтування зазначеної позиції

не наводить.
Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник у вступній

її частині вказує на оскарження ним ухвали Львівського апеляційного суду

від 03 листопада 2021 року, тоді як у прохальній частині скарги формулює свої вимоги про скасування ухвали вказаного суду від 27 жовтня 2021 року, копію якої при цьому не додає, чим допустив суперечності. Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.
Окрім зазначеного, захисник у прохальній частині скарги із посиланням

на ст. 440 КПК України просить про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, тоді як положення зазначеної норми визначають підстави закриття кримінального провадження судом касаційної інстанції, що вказує на суперечності, допущені при формулюванні вимог до касаційного суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги

без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається

без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3