Провадження № 1-кп/761/1450/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року

Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№0000066 від 12 січня 2018 року,

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.256, ч.5 ст.27, ч.3 ст.209 КК України,

за участю :

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва 27 квітня 2020 року надійшов обвинувальний акт з додатками щодо ОСОБА_5 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.256, ч.5 ст.27, ч.3 ст.209 КК України.

У підготовчому судовому засіданні при з`ясуванні думки учасників судового провадження у відповідності до вимог ст. 314 КПК України, прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору Офісу Генерального прокурора для усунення недоліків, посилаючись на те, що в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення , формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_5 зазначені конкретні дані особи, відносно якої відсутні відомості про наявність судового рішення щодо її винуватості, що є порушенням загальних засад кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_7 не заперечував проти повернення обвинувального акту прокурору з підстав, зазначених прокурором.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Частиною 3 статті 314 КПК України передбачені рішення, які суд вправі прийняти у підготовчому судовому засіданні. Одним з таких рішень є повернення обвинувального акта прокурору, у разі його невідповідності вимогам КПК України.

Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

За вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається із обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 256 КК, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 209 КК України.
За текстом обвинувального акту , при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулюванні обвинувачення неодноразово згадується прізвище,ім`я, по батькові особи , яка ідентифікується , як ОСОБА_8 . Вказана особа зазначаються як така, «що входила до складу злочинної організації».
Разом з тим, пряме зазначення конкретного прізвища особи, яка фактично обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, спільно з ОСОБА_5 за відсутності визначеного її процесуального статусу у кримінальному провадженні, відсутності даних про наявність щодо цієї особи обвинувального вироку, є порушенням загальних засад кримінального провадження: принципу верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступу до правосуддя та інших, що у сукупності може ставити під сумнів законність будь-якого вироку, що буде постановлений за наслідками розгляду кримінального провадження на підставі складеного обвинувального вироку у такий спосіб.
За правилами ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Незважаючи на те, що обвинувальний акт складений лише відносно ОСОБА_5 , втім її зміст стосується обвинувачення й іншої вказаної особи.
Вказане є суттєвим порушенням міжнародних стандартів у галузі судочинства, які послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.
Так, відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст.11 Загальної декларації прав людини, кожен кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У п. 67 Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Пантелеєнко проти України» від 29 червня 2006 року визначено, що принцип презумпції невинуватості порушується, коли судове рішення відносно особи, звинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про те, що вона винна без доведення її провини у відповідності до закону. Навіть за відсутності будь-яких формальних даних досить припущень, що суд вважає особу винною. Більше того, пункт 2 статті 6 не обмежується кримінальними провадженнями, що тривають, але поширюється також на судові рішення, прийняті після того, як кримінальне провадження було припинене (див. "Мінеллі проти Швейцарії", ухвала від 25 березня 1983 року, Серія А N 62; раніше зазначена ухвала Енглерта; "Нолькенбокхоф проти Німеччини", ухвала від 25 серпня 1987 року, Серія А N 123-С; і "Капеау проти Бельгії", N 42914/98, п. 25, ECHR 2005-I), чи після винесення виправдовувального вироку (див., зокрема, раніше зазначену ухвалу Секаніної; "Рушіті проти Австрії", N 28389/95, 21 березня 2000 року; "Ламанна проти Австрії", N 28923/95, 10 липня 2001 року; "О. проти Норвегії", N 29327/98, ECHR 2003-II; і "Хаммерн проти Норвегії", N 30287/96, 11 лютого 2003 року).
Дані істотні порушення норм кримінального процесуального закону, допущені при складанні обвинувального акту, які неможливо усунути під час судового розгляду, оскільки вони є очевидними на стадії підготовчого провадження, перешкоджають об`єктивному розгляду справи та вирішенню питань підготовчого судового засідання, визначених ч.3 ст.214 КПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 256.ч.5 ст.27, ч.3 ст. 209 КК України , вважає, що вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, в зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору,а клопотання прокурора-задоволенню .
Керуючись ст. ст. 291, 314, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066 від 12 січня 2018 року,за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.256, ч.5 ст.27, ч.3 ст.209 КК України - повернути прокурору Офісу Генерального прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2