Дата документу 15.12.2021 Справа № 311/2624/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/2624/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1427/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Василівка Запорізької області, українець, громадянин України, маючий неповну середню освіту, не працюючий, не одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 2 листопада 2017 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 2 листопада 2017 року та призначено остаточне покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді застави.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання.

Зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 7 червня 2018 року по 11 червня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 3861 грн. у рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 6500 грн., а всього 16500 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні 2 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

6 квітня 2018 року, приблизно о 02.45 годині, ОСОБА_7 , знаходячись по вул. Маяковського в м. Василівка Запорізької області, діючи повторно, з корисливих мотивів, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переліз через огорожу та проник на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де за допомогою заздалегідь підготовленого для вчинення крадіжки металевого лому, зірвав навісний замок на вхідних бокових дверях автомобільного гаражу, через які проник до його приміщення та з середини відчинив ворота гаражу. Після цього, ОСОБА_7 в приміщенні гаражу виявив ролик обвідний ременя ГРМ «083059», вартістю 2082 гривні 64 копійки, реле втягувальне стартера « НОМЕР_1 », вартістю 435 гривень 02 копійки та 2 втулки стабілізатору «PEUGEOT 1725295», загальною вартістю 89 гривень 88 копійок, які за допомогою ОСОБА_11 , який не був обізнаний про злочинний умисел ОСОБА_7 , виніс з вказаного гаражу, тим самим таємно викрав зазначене майно, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2607 гривень 54 копійки.

Крім того, 18 квітня 2018 року, в період часу з 10.30 години до 10.40 години, ОСОБА_7 , знаходячись по пров. Медовому в м. Василівка Запорізької області, діючи повторно, з корисливих мотивів, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку в огорожі проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де шляхом зламу механізму металопластикового вікна ванної кімнати, через утворений віконний отвір проник до приміщення житлового будинку за вказаною адресою. Одразу після цього, ОСОБА_7 в приміщенні зальної кімнати будинку на шафі виявив металошукач марки «Pirat multi-frequency», вартістю 1169 гривень 10 копійок, а в комоді мобільний телефон марки «Blackview А7 Pro», вартістю 1898 гривень 10 копійок, які таємно викрав, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 3067 гривень 20 копійок.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає вирок незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, сторона обвинувачення не надала жодного переконливого доказу, а суд не врахував послідовні та об`єктивні показання ОСОБА_7 , які підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Вважає, що свідок ОСОБА_11 надав неправдиві показання, оскільки він причетний до вчинення крадіжок, раніше неодноразово скоював кримінальні правопорушення, а його статус у даному кримінальному провадженні повинен був бути як співучасник вчинення правопорушення.

Крім того, потерпіла ОСОБА_13 зверталась до суду із заявою про закриття кримінального провадження, але суд це питання не вирішив, чим допустив процесуальні порушення.

Також не було встановлено місцезнаходження ОСОБА_7 у момент скоєння злочинів, а коли він погодився залишити собі на зберігання речі, які стали предметом крадіжки, обвинувачений не розумів, що це буде мати для нього негативні наслідки.

Суд першої інстанції проігнорував, що предмет злочину металевий лом, не був оглянутий безпосередньо в судовому засіданні, а також не було проведено жодної експертизи, яка б підтвердила чи спростувала причетність ОСОБА_7 до крадіжок, зокрема дактилоскопічне дослідження пошкодженого замку та металевого лому на предмет ідентифікації слідів пальців (долонь), імунологічну чи генетичну експертизу.

Вважає, що заява ОСОБА_7 про добровільну видачу співробітникам поліції запчастин, не свідчить про викрадення цих речей саме обвинуваченим.

Показаннями інших допитаних свідків також підтверджується той факт, що саме працівники поліції на своєму автомобілі привезли обвинуваченому запчастини, а потім попросили їх видати.

Суд упереджено та неправомірно визнав протокол огляду від 18 квітня 2018 року та стенограми розмов доказами по справі, оскільки жодної вагомої інформації для формулювання обвинувачення вони не містять.

Також вважає незаконним рішення суду в частині цивільного позову та стягнення процесуальних витрат на проведення експертиз.

Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Від потерпілого ОСОБА_9 на адресу апеляційного суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, вина ОСОБА_7 є повністю доведеною, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.
Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, потерпілого та його представника, які рішення суду просили залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, зокрема, повинно бути ухвалене згідно з нормами матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

З огляду на ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, окрім іншого, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні мають істотні суперечності.

Згідно з ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити, окрім іншого, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Всупереч вищевказаним нормам закону, суд першої інстанції фактично скопіював формулювання обвинувачення з обвинувального акту, зазначив показання обвинуваченого, потерпілих та свідків, а також перелічив надані стороною обвинувачення докази, без надання їм належної правової оцінки та аналізу.

Визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції не прийняв до уваги показання обвинуваченого, і в порушення вимог ст. 374 КПК України належним чином не мотивував, чому взяв до уваги лише докази сторони обвинувачення, а докази сторони захисту відкинув.

У вироку формально зазначено, що показання обвинуваченого є такими, що надані з метою уникнути кримінальної відповідальності, і його показання повністю спростовуються дослідженими в судовому засідання поясненнями потерпілих, свідків та письмовими матеріалами кримінального провадження.

Однак аналіз, оцінку і співвідношення доводів сторони обвинувачення із доказами, наявними у матеріалах провадження суд не зробив, не усунув суперечностей, що в свою чергу викликає вірогідність наявності ряду припущень у вказаному провадженні, які є недопустимими при ухваленні вироку.

Крім того, всупереч вимогам пункту 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, суд у вироку вибірково відобразив показання обвинуваченого, взявши до уваги одні та без відповідного мотивування відкинувши інші.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 показав, що вперше автомобільні запчастини він побачив у відділі поліції, куди його в якості свідка запросили дати покази. Після цього, працівники поліції привезли на автомобілі запчастини в двох поліетиленових пакетах, він заніс їх у двір і потім виніс, а працівники поліції їх розклали біля гаражу на вулиці. Під диктовку працівників поліції він написав заяву, що видає добровільно запчастини, хоча фактично їх привезли працівники поліції. Звідки вказані запчастини, та як вони потрапили до поліції він не знає.

Таким чином, у вироку суду не враховано вказані показання обвинуваченого з приводу обставин виявлення та вилучення належних потерпілому ОСОБА_9 автозапчастин.

При цьому, беручи до уваги показання свідків, суд у вироку взагалі не проаналізував та не врахував пояснення ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які категорично повідомили, що бачили, як приїхали співробітники поліції, дістали з автомобіля пакети із запчастинами, розклали на землі та почали фотографувати.

На переконання колегії суддів, вказані показання узгоджуються та свідчать на користь версії сторони захисту, натомість, вирок суду взагалі не містить аналізу їх доказового значення.

Вказаним обставинам суд першої інстанції належної уваги не приділив, версію сторони захисту належним чином не оцінив та переконливо не спростував її, що ставить під сумнів правильність висновків суду щодо фактичних обставин справи, викладених в оскаржуваному вироку.

Враховуючи відсутність оцінки судом першої інстанції всіх наявних у матеріалах кримінального провадження доказів окремо, з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення, які відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, тобто такими порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на відсутність ретельного дослідження судом першої інстанції вищевказаних обставин та неналежну оцінку досліджених судом доказів, колегія суддів не може прийти до висновку поза розумним сумнівом про доведення вини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а також про наявність чи відсутність в його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Зазначені порушення є підставами для скасування судового рішення і оскільки в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого не заявляла клопотання про повторне дослідження доказів сторони обвинувачення та захисту, а просила призначити новий розгляд кримінального провадження, то вони не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду в межах ст. 404 КПК України, що є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно, всебічно з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, ретельно перевірити усі докази кримінального провадження, з належною їх мотивацією, в тому числі, взяти до уваги інші доводи, які зазначалися в апеляційній скарзі, та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст. 370, 374 КПК України.

Відповідно до ст. 415 КПК України, при скасуванні ухвали суду внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції призначає новий судовий розгляд, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 411, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4