Справа № 308/2368/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 03.12.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000263 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженні, відомості про яке 03.12.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000263 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення застави.
В обґрунтування клопотання вказав, що станом на теперішній час відсутня необхідність у застосуванні такого запобіжного заходу, так як ризики, які слугували підставою для його застосування, відпали, а нових немає. Вказує, що він виконує покладені на нього обов`язки належним чином та застава не була звернута у дохід держави.
Наголосив, що згідно ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2017 року в кримінальній справі № 308/805/17 про застосування до нього запобіжного заходу в кримінальному провадженні № 0000263 у вигляді тримання під вартою, строк дії такої до 24 березня 2017 року.
Таким чином, враховуючи, що строк дії ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2017 року в кримінальній справі № 308/805/17 закінчився 24 березня 2017 року, а застосований щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припинив свою дію, внесена заставодавцем ОСОБА_9 застава підлягає негайному поверненню.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 також вказав, що запобіжний захід у виді застави не є постійним заходом забезпечення кримінального провадження, тому підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник не заперечили проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Судом встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був обраний з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
10.02.2017 визначений розмір застави був внесений ОСОБА_4 на відповідний рахунок.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» та "Клоот проти Бельгії", ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню правосуддя, не може оцінюватись абстрактно, факт перешкоджання має бути підтверджено доказами.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
На переконання суду, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на даний час, не виходить за межі розумного строку, визначений розмір застави є необхідним і достатнім для виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, та кореспондується з конкретними підставами і метою його застосування.
Таким чином, суд приходить до висновку, що стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про наявність підстав для повернення обвинуваченому ОСОБА_4 застави, тому заявлене клопотання слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 201, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення застави - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1