ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/907/20 Номер провадження 11-кп/814/301/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000080 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стецьківка, Сумського району Сумської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого:

- 13.04.2007 вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 186 КК України до арешту строком на 30 діб;

- 26.08.2008 вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 309, ст.69, ст. 304, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 10.09.2012 вироком Октябрського районного суду м. Полтава за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 05.05.2014 вироком Диканським районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст.ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 04.11.2014 вироком Київського районного суду м. Полтава за ч. 2 ст. 186, ст. 69, 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки,

- 22.08.2016 вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та 07.04.2017 року Диканським районним судом Полтавської області переглянуто вирок, скасовано іспитовий строк та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. 22.04.2019 року звільнений по відбуванню покарання;

- 18.12.2020 вироком Полтавського районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Диканського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено до покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі та за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарань більш суворим, призначено остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2021 року яким ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, вказано виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вказано рахувати з 26.10.2021 року.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, судових витрат та долю речових доказів.

За вироком суду, 14.04.2020 близько 22 год. обвинувачений ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість за злочини проти власності, проник через горище до будинку по АДРЕСА_2 , який належить потерпілій ОСОБА_9 , з якого таємно викрав цифровий телевізійний тюнер "Trimax TR-2012 HD plus" із пультом до нього вартістю 273,33 грн., бензопилу марки "Белмаш" модель БП 4500 вартістю 800 грн. та косу бензомоторну "GRUNHELM" модель GR-53 вартістю 900 грн., якими розпорядився на власний розсуд, завдавши такими діями потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 1973 грн. 33 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_7 , повторно, 23.10.2020 близько 21 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні будинку, що належить потерпілій ОСОБА_10 , розташованого за адресою: с. Одарюківка Диканського району Полтавської області, шляхом вільного доступу, з корисливим мотивом та метою, здійснив крадіжку мобільного телефону марки "Huawei" модель Y5 2018 темно-синього кольору, вартістю 1620 грн., із сім-картою мобільного оператора "Водафон", вартістю 50 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини та правильність кваліфікації дій, просить вирок суду змінити через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість та призначити останньому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме виправні роботи.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вказував на законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши обґрунтування поданої апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені злочинів, за які він засуджений, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались, і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, а тому в цій частині вирок не перевіряється.

У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.2, ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного судом першої інстанції покарання, то вони на переконання колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) "Про практику призначення судами кримінального покарання" визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, і призначати менш суворе покарання особам, які вперше вчинили злочин, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину і відшкодували завдані збитки.

Як убачається з оскаржуваного вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинені ним злочини, суд дотримуючись вимог закону, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також суд врахував, що збитки нанесені злочином потерпілій ОСОБА_9 не відшкодовані, потерпілій ОСОБА_10 відшкодовані в повному обсязі, позицію потерпілої ОСОБА_9 , яка наполягала на призначені суворого покарання.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_7 суд врахував наявні обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, визнання вини активне сприяння розкриттю злочину та обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів.
Вирішуючи питання призначення покарання, суд першої інстанції урахував те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, продовживши злочинну, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення. Крім того, збитки нанесені злочином відшкодовані частково.

Враховуючи дані обставини, тяжкість вчиненого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, у виді позбавлення волі, передбаченого санкціями ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України., та є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

На переконання колегії суддів, покарання призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 за своїм видом та розміром, є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому підстав для призначення більш м`якого покарання, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку, і зокрема в частині призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання немає, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Диканського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4