ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/407/22 Справа № 184/2212/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року про відмову у задоволенні подання ДУ Покровський виправний центр (79) про застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину за ч.1 ст.115 КК України, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких.

Суддя першої інстанції зазначає, що ОСОБА_7 засуджена вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26.04.2013 року за ч. 1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі.

Суддя першої інстанції зазначив, що засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання в умовах ДУ ПВЦ № 79 починаючи з 15.03.2021року. За цей час засуджена була заохочена адміністрацією установи один раз, при цьому захід заохочення застосовано лише 13.10.2021, тобто незадовго до звернення адміністрації установи до суду з вказаним поданням. Заходи заохочення, застосовані до ОСОБА_7 за попередніми установами виконання покарань ( ДУ ПВК № 142 4, ДУ КВК № 34 1) вже були враховані Заводським районним судом м. Дніпродзержинська при застосуванні 15.02.2021 до засудженої вимог ст. 82 КК України та заміни їй невідбутого покарання у виді позбавлення волі більш м`яким на обмеження волі. Також, за весь період відбуття покарання до засудженої застосовувались не лише заходи заохочення, а і заходи стягнення у вигляді оголошеної догани, зокрема 15.01.2014 в ДУ ПВК № 142, яке хоч і погашено, проте свідчить про схильність засудженої до протиправної поведінки, пов`язаної з порушенням умов та режиму відбування покарання.

Суддя першої інстанції вказав, що середній бал «добре» з висновком «довела своє виправлення» засуджена отримала незадовго до звернення ПВЦ -79 із відповідним поданням до суду, тому суддя першої інстанції зробив висновок, що такий короткий проміжок часу є недостатнім для того, щоб переконатись у дійсному виправленні засудженої, а не її пристосуванні до ситуації з метою застосування до неї положень ст. 81 КК України.

Суддя першої інстанції зазначив, що у засудженої відсутня стовідсоткова норма виробітку за результатами залучення її до суспільно-корисної праці в ДУ ПВЦ № 79, які не можуть свідчити про сумлінне ставлення до праці, тяжкість вчиненого злочину, значну частину невідбутого строку покарання (1 рік 9 місяців 4 дні), що в свою чергу унеможливлює, на цей час, застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року та ухвалити нову, якою звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що за неповні 08 місяців перебування у ДУ Покровський виправний центр №79 була заохочена адміністрацією установи. Працює бригадиром швацької бригади.

Зазначила, коефіцієнт її трудової участі складає від 1.1 до 1.6, що свідчить про виконання роботи більш ніж на 100 відстотків.

Засуджена зазначає, що за період відбування покарання в ДУ Покровський виправний центр №79дотримується всіх передбачених в установі правил поведінки, за що має одне заохочення та жодного стягнення, також бере участь у роботі самодіяльних організацій та у суспільному житті установи, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу, щиро кається в скоєному кримінальному правопорушенні.

Вказує, що під час перебування в ДУ Павлоградська виправна колонія № 142 мала стягнення, проте воно погашено в установленому законом порядку, також мала чотири заохочення, що свідчить про те, що вже на початку строку відбування покарання почала доводити своє виправлення.

Апелянт наголошує, що готова до самокерованої правослухняної поведінки, дотримується вимог режиму відбування покарання в установі.

Засуджена зазначає, що під час судового розгляду в суді першої інстанції представник ДУ Покровський виправний центр №79 підтримала подання та просила звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_7 засуджено Шевченківським районним судом м.Запоріжжя від 26 квітня 2013 року за ч.1 ст.115 КК України, до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.04.2016 року постановлено зарахувати строк попереднього ув`язнення з 29.07.2012 року по 07.08.2012 року, та з 06.07.2014 року по 10.07.2014 року, у строк покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2013 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ч.5 ст.72 КК України.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.02.2021 року замінено не відбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на 02 роки 07 місяців, на більш м`який вид покарання, у вигляді обмеження волі.
Початок строку ув`язнення 07 жовтня 2013 року. Кінець строку ув`язнення 15 серпня 2023 року.
Як вбачається з подання ДУ Покровський виправний центр (№79) засуджена ОСОБА_7 , за час відбування покарання, має шість заохочень, мала одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, характеризується позитивно.
Також зазначено, що засуджена ОСОБА_7 у ДУ Покровський виправний центр (№79) була працевлаштована до виробничої майстерні установи, швачкою. На даний час призначена бригадиром швацької бригади без звільнення від основної роботи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере особисту участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу Підготовка до звільнення та Правова просвіта. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Підтримує соціальний звязок із рідними шляхом телефонних розмов.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 довела своє виправлення, з чим погоджується і колегія суддів.
Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, та вважає, що ОСОБА_7 може бути умовно-достроково звільнена від подальшого відбуття покарання, оскільки вона своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, а тому є підстави для звільнення засудженої умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року про відмову у задоволенні подання ДУ Покровський виправний центр (79) про застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України задовольнити.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року про відмову у задоволенні подання ДУ Покровський виправний центр (79) про застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою подання ДУ Покровський виправний центр (79) про застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України задовольнити.
Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий нею строк.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4