ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-кп/818/1662/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6
власника майна - ОСОБА_7
представника власника майна - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001135 від 05.08.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2021 року клопотання прокурора задоволено.

Суд вирішив накласти арешт на:

- рахунок, відкритий ОСОБА_7 , в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» (АТ «Ощадбанк»), МФО 351823, а саме на поточний рахунок № НОМЕР_1 ,

- рахунок відкритий ОСОБА_7 , в Харківському ГРУ АТ «КБ «ПриватБанк», МФО 351533, № НОМЕР_2 ,

із забороною розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на вказаному рахунку та грошовими коштами, які в подальшому надходитимуть на вказаний рахунок за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету.

Представник власника майна власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в арешті майна.
В обґрунтування апеляційної скарги та доповнень до апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ОСОБА_7 є приватним виконавцем, який свою діяльність здійснює у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 тощо.

Зазначає, що розрахунковий рахунок, на який було накладено арешт по оскаржуваній ухвалі суду № UA 2200264, відкритий в Харківському ГРУ АТ «КБ «ПриватБанк», приватний виконавець ОСОБА_7 використовував під час здійснення своєї діяльності, в тому числі для оплати праці найнятих працівників і таким чином, оскаржуваною ухвалою слідчого судді були порушені права та гарантії на оплату праці як працівників так і роботодавця.
Вказує, що грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку в АТ «Державний ощадний банк України - НОМЕР_1 , на який було накладено арешт по оскаржуваній ухвалі суду, у сумі 3 300 100,00 грн. - є винагородою приватного виконавця, отриманою ним за вчинення виконавчих дій, у передбачений законом спосіб. Під час перевірки документів, що надійшли на виконання приватному виконавцю ОСОБА_7 (зміст та форма виконавчого напису), було встановлено, що вони відповідали вимогам, передбаченим ЗУ «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій, зокрема, виконавчий напис викладено на оригіналі, що встановлює заборгованість (договір позики). Договір та виконавчий напис викладено на спеціальному бланку нотаріальних документів серії ННР №134228, який, згідно відомостей Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, дійсно використано 12.02.2019 року для викладення договору («Положення про порядок постачання, зберігання, обліку та звітності витрачання спеціальних бланків документів інформаційної системи Міністерства юстиції України»), Виконавчий документ відповідав вимогам ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» і підстави для його повернення, без прийняття до виконання, були відсутні, тому за приписами ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» приватний виконавець законно та обґрунтовано розпочав примусове виконання.
Стверджує, що прокурором не було доведено, що грошові кошти (гонорар приватного виконавця) на рахунках ОСОБА_7 відповідають ознакам речових доказів, оскільки не було доведено його причетність до вчинення злочину в рамках цього кримінального провадження, накладений арешт є неспівмірним, і таким чином, на думку апелянта, подальше застосування такого виду забезпечення кримінального провадження знаходиться поза розумною межею, яка повинна виправдовувати саме такий спосіб втручання у права власника майна.
Також, зазначає, що ОСОБА_10 зверталась до адміністративного суду з позовом до ПВ ОСОБА_7 про визнання протиправною та скасування постанови від 02.08,2021 про відкриття виконавчого провадження №66353155 та визнання протиправною та скасування постанови від 02.08.2021 про стягнення з боржника основної винагороди №66353155. Однак, 18.08.2021 року по справі № 520/14885/21 Харківським окружним адміністративним судом на підставі заяви представника позивача цей позов залишено без розгляду.
Таким чином, на думку апелянта, дії приватного виконавця щодо отримання основної винагороди боржником визнані правомірними.
Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення аналогічні тим, що викладені в апеляційній скарзі та доповненні до неї та пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що власник майна не був присутнім при проголошені ухвали, що оскаржується та лише 10.08.2021 року отримав повний текст судового рішення.
Колегія суддів доводи представника власника майна про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді визнає поважними та вважає за необхідне поновити цей строк.

З матеріалів провадження встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001135 від 05.08.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 звернулась до СУ ГУНП в Харківській області з приводу того, що невстановлені особи, під час вчинення виконавчих дій приватним виконавцем ОСОБА_7 за виконавчим провадженням ВП № 66353155, розпочатому на підставі підробленого нотаріального виконавчого напису № 1416 від 18.07.2019, вчиненого від імені приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_11 , 04.08.2021, у денний період часу, шляхом шахрайства, заволоділи грошовими коштами потерпілої у розмірі 36 301 600 грн., які перебували на її поточних рахунках в АТ "Ощадбанк" ( НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ), та в подальшому були перераховані на рахунок ОСОБА_12 , відкритому в АТ "Ощадбанк" в сумі 33 001 000 грн. та рахунок ОСОБА_7 , відкритому в АТ "Ощадбанк" в сумі 3 300 600 грн., чим завдали їй майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Також, було встановлено, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав грошові кошти на рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» (АТ «Ощадбанк»), МФО 351823, а саме: № НОМЕР_5 .

Крім цього, встановлено, що дані грошові кошти проходили через рахунок приватного виконавця ОСОБА_7 , а саме № НОМЕР_6 , відкритий в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» (АТ «Ощадбанк»). На вказаному рахунку залишились грошові кошти потерпілої в сумі 3 300 600 грн.

06.08.2021 слідчим суддею було постановлено ухвалу про арешт коштів, що знаходяться на рахунках відкритих в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» (АТ «Ощадбанк»), МФО 351823, на приватного виконавця ОСОБА_7 , а саме № НОМЕР_6 та на гр. ОСОБА_12 .

Однак на час виконання вказаної ухвали, від представника потерпілого надійшло клопотання, в якому містяться дані, що 05.08.2021 кошти в сумі 3 300 600 грн. були переведені ОСОБА_7 з власного рахунку № НОМЕР_6 , відкритий в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» (АТ «Ощадбанк»), МФО 351823, на інший рахунок власний рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в Харківському ГРУ АТ «КБ «ПриватБанк», МФО 351533, на ім`я ОСОБА_7 .

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя виходив із того, що прокурор довів наявність вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України, а тому з метою збереження речових доказів, вважав за необхідне накласти арешт на майно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали провадження, обставини справи, апеляційний суд вважає, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна (банківські рахунки) на даній стадії досудового розслідування може призвести до подальшого відчуження такого майна, його зміни, знищення, тощо, та унеможливить його використання у якості доказів у кримінальному провадженні.

Отже, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що вище встановлені обставини, є прямою підставою для накладення арешту на майно з метою забезпечення використання банківських рахунків на яких розміщені кошти. як доказу у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що арешт майна має на меті до завершення кримінального провадження лише убезпечити від втрати такого майна, як речового доказу, його пошкодження, зміни ідентифікуючих ознак чи відчуження особою, яка ним незаконно заволоділа.

Враховуючи відомості клопотання, що грошові кошти в сумі 3 300 600 грн. були переведені ОСОБА_7 з власного рахунку № НОМЕР_6 , відкритий в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» (АТ «Ощадбанк»), МФО 351823, на інший рахунок власний рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в Харківському ГРУ АТ «КБ «ПриватБанк», МФО 351533, а також з урахуванням того, що кошти в сумі 3 300 600 грн. перераховані на виконання виконавчого провадження, розпочатого на підставі напису, що створений з використанням підробленого виконавчого документу, а саме нотаріального виконавчого напису №1416 від 18.07.2019 року, виникла необхідність в накладенні арешту на вказані банківські рахунки, з метою унеможливлення в подальшому їх використання, приховування із забороною розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на вказаному рахунку та грошовими коштами, які в подальшому надходитимуть на вказаний рахунок за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету.

Колегія суддів вважає, що в своєму клопотанні стороною обвинувачення доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, для накладення арешту на банківські рахунки, а саме з метою забезпечення кримінального провадження шляхом збереження речових доказів.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів апеляційного суду не встановлено.

Колегія суддів вбачає, що приватний виконавець не обмежений у праві відкрити нові розрахункові рахунки у цих же банках для здійснення ним своєї діяльності, в тому числі для оплати праці найнятих працівників, а тому твердження апелянта про неможливість вчинення ним діяльності є безпідставними.
Доводи апелянта про те, що ним було перевірено документи, що надійшли на йому на виконання та ним було встановлено, також що вони відповідали вимогам, передбаченим ЗУ «Про нотаріат» є безпідставними, оскількислідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, також безпідставними є твердження апелянта про те, що ОСОБА_10 визнала дії ПВ ОСОБА_7 правомірними, оскільки 18.08.2021 року по справі № 520/14885/21 Харківським окружним адміністративним судом на підставі заяви представника позивача позов до ПВ ОСОБА_7 залишено без розгляду, оскільки таким рішенням суду констатовано лише право позивача на залишення своїх позовних вимог без розгляду,що не встановлює визнання ОСОБА_10 правомірності дій приватного виконавця до якого було подано позов.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення доводів апеляційної скарги, що судом допущено порушення вимог КПК України, оскільки слідчий має право на звернення із клопотанням , погодженим з прокурором щодо накладення арешту на банківські рахунки.

Колегія суддів зазначає, що арешт майна є тимчасовим заходом та після проведення певних експертних досліджень, які призначені в межах процесуальної діяльності органу досудового розслідування вилучене майно може бути повернуте власнику, в порядку, передбаченому ч.2 ст.174 КПК України.
Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на банківські рахунки, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ані власниками, ані їх представниками не надано та колегією суддів не встановлено.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційних скарг.
Судова колегія також враховує, що цей захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовий, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України. Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст.174 КПК України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Поновити представнику власника майна ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2021 року
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: