УХВАЛА
21 грудня 2021 року

м. Київ
справа № 639/2368/20

провадження № 51-5917ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року,
встановив:
До Верховного Суду надійшла вказана вище касаційна скарга, у якій ОСОБА_4 просить змінити вирок Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України (далі КК) з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування вимог особи, яка її подала, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 436 КПК визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
ОСОБА_4 у касаційній скарзі просить змінити вирок Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК. Така вимога узгоджується з повноваженнями суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, зокрема з п. 4 ч. 1 ст. 436 КПК.
Водночас в обґрунтуваннях доводів касаційної скарги засуджений, посилаючись на ч. 1 ст. 412 КПК, також зазначає про наявність підстав для скасування вироку суду апеляційної інстанції, що є підставою для прийняття рішення, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 436 КПК.
Відсутність узгодженості обґрунтувань касаційної скарги, з огляду на наявність двох самостійних підстав для прийняття рішення судом касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги, з її вимогами позбавляє Верховний Суд можливості встановити дійсну позицію засудженого щодо результатів касаційного розгляду та перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.
Ураховуючи, що касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення недоліків скарги, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3