Справа № 131/553/19
Провадження №11-кп/801/1057/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 липня 2021 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не працює, неодружений, раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України з призначенням йому покарання у виді обмеження волі строком два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком два роки з покладенням на нього обовязків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у наступному.

На виконання Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 та Указу Президента України № 22/2019 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2019 році» ОСОБА_7 був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду лікарською комісією та призову на строкову військову службу.
У зазначений час призовник прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 та був направлений для проходження медичного огляду і попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на строкову військову службу.
25.03.2019 ОСОБА_7 почав проходити медичний огляд, після чого його визнано придатним для проходження строкової військової служби та прийнято рішення про призов на строкову військову службу відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», згідно до якої на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статті, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.
В подальшому 26.03.2019 ОСОБА_7 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого у АДРЕСА_1 , будучи повідомленим військовим комісаром про необхідність явки за призовом з метою відправки на збірний пункт в територіальний центр комплектування, а звідти - у військову частину на 03.04.2019, відмовився від отримання вказаної повістки про призов, про що власноручно написав відповідну заяву.
03.04.2019 призовник ОСОБА_7 , достовірно знаючи про день та час явки до призовного пункту, діючи умисно, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають, що захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, з метою ухилення від призову на строкову військову службу, будучи придатним за станом здоров`я для проходження строкової військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку, звільнення від призову на строкову військову службу під час чергового призову, передбачені ст., ст. 17, 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув та не повідомив про причини своєї неявки.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, просить вирок змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, а саме призначити йому покарання за ст. 335 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 1 рік та відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання не дотримався положень ст.ст. 65-67 КК України, не врахував, що дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних проступків, вважає, що у суду були всі підстави призначити покарання, наближене до мінімальної межі, передбаченої ст. 335 КК України, та з іспитовим строком також наближеному до мінімального розміру, зважаючи на те, що ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не знаходить.

Суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України - в ухиленні від призову на строкову військову службу, судом його дії кваліфіковані вірно.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді 2 років обмеження волі та застосування щодо нього положень ст. 75 КК України, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України.

Так, суд врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, відсутність обставин, які його обтяжують, особу винного, який має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра.

Суд помилково відніс вчинений ОСОБА_7 злочин до категорії злочинів невеликої тяжкості, оскільки відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 335 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, що, однак, не порушило загальні засади призначення покарання.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання у вигляді двох років обмеження волі зі звільненням від його відбування з випробуванням іспитовим строком узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та підстав вважати його надто суворим немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4