Справа № 184/1627/20
Номер провадження 1-кп/184/77/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000695 від 22.09.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербки, Павлоградського району, Дніпропетровської області, росіянина, громадянина України, не одруженого, дітей на утриманні не має, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,-
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
22.09.2019 року о 08 год. 00хв., ОСОБА_3 проходив по залізничній колії № 2 ст. Калініна, яка розташована по вул. Партизанській в м. Покров Дніпропетровської області, де побачив рухомий склад потягу, який складався з завантажених вагонів-самосвалів (думпкарів), належних АТ «Покровський ГЗК». В цей же день та час у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний намір, спрямований на таємне викрадення майна, а саме запчастин з першого вагону-самосвалу рухомого складу потягу, котрий знаходився на залізничній колії №2 ст. Калініна, розташованої по вул. Партизанській в м. Покров Дніпропетровської області.
Цього ж дня, близько 08 год. 10 хв., ОСОБА_3 , реалізуючи свій кримінально протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, таємно, з корисливих спонукань, переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, заліз під перший вагон-самосвал (думпкар 6ВС-60, інв. № 60823) рухомого складу потягу та за допомогою зусилля рук демонтував з вагону один шплінт та один палець гальмової важільної передачі вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 317 від 29.10.2019 - 261,33 грн., а також два шплінта та ручку перемикання режимів повітря розподілювача, які для АТ «Покровський ГЗК» матеріальної цінності не представляють. Однак, кримінальний проступок не був доведений до кінця, оскільки дії ОСОБА_3 були викриті працівником служби охорони АТ «Покровський ГЗК».
Таким чином, ОСОБА_3 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального проступку до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як на місці вчинення кримінального проступку був затриманий.
Своїми протиправними діями ОСОБА_3 намагався викрасти майно, яке належить АТ «Покровський ГЗК», на загальну суму 261 гривню 33 копійки.
Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку визнав повністю та надав показання, що восени 2019 року у світлу частину доби, він в районі старого вокзалу, що знаходиться у м. Покров по вулиці Партизанській, шукав феромарганець, щоб потім його продати. Знаходячись біля потягу, він вирішив лягти під вагон, щоб відпочити. Там він побачив палець гальмової важільної передачі, ручку перемикання та два шплінти, який вирішив витягти, щоб склепати собі косу. У той момент, коли він руками демонтував зазначені деталі, до нього підійшов невідомий чоловік, який викликав наряд поліції, і його ( ОСОБА_3 ) забрали у відділок поліції. У вчиненому щиро розкаюється.
Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченого у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, представника потерпілого та дослідивши матеріали справи, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Також, відповідно до ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин; ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, офіційно не працює, по місцю проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, враховуючи відсутність в обвинуваченого постійного місця роботи та доказів наявності джерел доходу, що унеможливлює призначення останньому покарання у виді штрафу, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

В рамках кримінального провадження потерпілим АТ «Покровський ГЗК» цивільний позов не заявлено.
Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовується. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Речові докази: поліетиленовий пакет, валік гальмової важільної передачі, три шплінта, ручку перемикання режимів повітря розподілювача, передані під охоронну розписку представнику потерпілого АТ «Покровський ГЗК» ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити АТ «Покровський ГЗК».

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовується.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 200 (двісті) грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1