Справа №:755/1740/20
Провадження №: 1-кп/755/193/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2021 р. м.Київ
Дніпровський районний суд міста Києва у складі суду присяжних:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Біла Церква Київської області, громадянина України, одруженого, маючого неповнолітню дитину, 2014 р.н., освіта вища, не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
21.04.2011 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.4 ст.187 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 04.10.2013 року з Бориспільської ВК №119 на підставі постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заміною на виправні роботи, невідбутий строк покарання 3 роки 6 місяців 16 днів,
за обвинуваченням в скоєнні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257, ч.1 ст.263 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України, розлученого, маючого двох неповнолітніх дітей, 2006 р.н., освіта вища, працюючого старшим оперуповноваженим в ОВС СБ України, військовозобов`язаного, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
за обвинуваченням в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Голубівка Луганської області, громадянина України, одруженого, освіта вища, не працюючого, не військовозобов`язаного, пенсіонера ОВС за станом здоров`я, особи з інвалідністю другої групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
за обвинуваченням в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 ,
захисників адвокатів ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 ,
обвинувачених ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В:
І. Суть питання, що вирішується.
В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва на стадії судового розгляду (дослідження доказів відповідно до визначеного судом обсягу та встановленого порядку) знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням в скоєнні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_8 за обвинуваченням в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257 КК України, ОСОБА_9 за обвинуваченням в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.14 ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ст.257 КК України.
Ухвалою суду від 05.08.2021 року в задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було відмовлено, та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожному окремо, в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 03 жовтня 2021 року включно.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
ІІ. Позиція і клопотання учасників судового провадження.
1. Клопотання прокурора.
В судовому засіданні 27.09.2021 року під час обговорення судом питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою (оскільки судове провадження не було завершене до його спливу) прокурор ОСОБА_10 подав суду письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , без визначення розміру застави (окремо щодо кожного).
На думку прокурора, на теперішній час, ризики передбачені ст.177 КПК України є наявними, а також на даний час не встановлено будь-яких даних про їх зменшення чи відсутність, тому обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є дієвим та таким, що відповідає меті досягнення основних цілей кримінального провадження та неможливості настання зазначених ризиків і попередження їх настання.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, на думку прокурора, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, отриманими за результатами проведення процесуальних, слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, а причетність обвинувачених до вчинення злочину є вірогідною і достатньою для застосування щодо них обмежувальних заходів, що відповідає практиці та позиції ЄСПЛ, згідно якої факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Отже, на думку прокурора, ризиками у даному кримінальному провадженні є ризик переховування від суду, що детермінується мірою покарання за вчинені кримінальні правопорушення в яких обґрунтовано обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та підтверджується характером вчинених злочинів, за які передбаченого покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, та довічне позбавлення волі за вчинення злочину у якому обвинувачується ОСОБА_7 , тобто вказаний запобіжний захід у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, а саме визначеним КПК України конкретними підставами і метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Також, прокурор вважає, що враховуючи обґрунтованість підозри, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинені злочини, в яких останні обґрунтовано обвинувачуються, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу зможуть вчинити спроби з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, переховування та як наслідок неявки на виклики прокурора та суду. Перебуваючи без ізоляції від суспільства, наявний ризик впливу на потерпілих, свідків та інших обвинувачених, а саме шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з утриманням останніх в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 враховуючи характер вчинюваних ними злочинів, а саме те, що вони з іншими обвинуваченими тривалий час вели спостереження за потерпілими та займались збором інформації про свідків, останні, перебуваючи на волі можуть незаконно впливати на свідків та потерпілих, схиляючи їх до зміни даних ними показів або відмови від них чи дачі вигідних для них показань у суді, шляхом підкупу чи погроз, що також підтверджується тим фактом, що свідків та потерпілих не допитано під час судового розгляду та надані ними покази під час досудового розслідування не беруться до уваги судом відповідно до принципу безпосереднього дослідження доказів у суді. Крім цього, враховуючи розбіжності в показах самих обвинувачених під час досудового розслідування, останні, перебуваючи не під вартою, можуть вчиняти вплив один на одного з метою узгодження вигідних для них показів для уникнення від кримінальної відповідальності.
На думку прокурора, у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства наявний ризик вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не виконуючи при цьому процесуальні рішення суду, відповідно до стадії судового розгляду, а також можуть вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки за місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вилучено предмети, що є забороненими законом в обігу, а саме вогнепальну зброю та боєприпаси, що використовувались останніми під час вчинення кримінальних правопорушень у складі організованої банди, відповідним чином свідчить про злочинну діяльність останніх та підтверджують наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Також, про даний ризик свідчить суть самого пред`явленого обвинувачення у вчиненні ряду злочинів, їх епізодичність та тривалість у часі.
При вирішенні клопотань прокурор просить врахувати вік обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , стан їх здоров`я, соціальні зв`язки дозволяють їм ефективно переховуватися від суду, що унеможливить розгляд судом кримінального провадження.
При цьому будь-яких даних про неможливість перебування обвинувачених під вартою за станом здоров`я як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду отримано не було.
Окремо, з приводу неодноразового зазначення стороною захисту щодо начебто стану здоров`я обвинувачених, який унеможливлює перебування в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», зауважував, що стороною захисту відповідної медичної документації не надано до суду і відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 1769/5 від 14.06.2019 року, яким затверджено Правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально виконавчої служби України, СІЗО забезпечене закладами охорони здоров`я та медичними частинами, які здійснюють медичне обслуговування осіб, взятих під варту, що підтверджуються безпосереднім надходженням відповідей з МОЗ України та ДУ «Київський слідчий ізолятор» про належне забезпечення захисту здоров`я обвинувачених.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку інкримінованих обвинуваченим протиправних діянь, прокурор вважає, що інші, менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а тому просить суд з метою забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків та забезпечення розгляду кримінального провадження продовжити строк тримання їх під вартою на шістдесят днів без визначення розміру застави.
2. Клопотання сторони захисту.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_14 подав до суду письмове клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді домашнього арешту, в якому посилався на відсутність будь-яких доказів причетності ОСОБА_9 до інкримінованих злочинів, а також відсутність зазначених прокурором ризиків, тісні соціальні зв`язки обвинуваченого, який є пенсіонером та особою з інвалідністю другої групи, виключно позитивно характеризується, має вищу освіту і ступінь кандидата наук з державного управління. Крім того, просив суд врахувати той факт, що у батька ОСОБА_9 виявлено тяжку стадію онкологічного захворювання і, наразі, стан його здоров`я вкрай важкий. За станом здоров`я він потребує стороннього догляду.
Із урахуванням тривалого часу перебування обвинуваченого під вартою, причетності якого до інкримінованих злочинів з досліджених судом на даний час доказів, в тому числі допиту потерпілого ОСОБА_15 , на думку захисту, не встановлено, просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора, яке вважає необґрунтованим, та застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що на його думку, в повному обсязі відповідає вимогам законодавства.
Крім того, подав до суду клопотання в якому просив, у разі відмови змінити ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, визначити йому заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 181600 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот) гривень 00 копійок.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_13 також просив суд про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на відсутність будь-яких наведених прокурором ризиків і доказів причетності ОСОБА_8 до інкримінованих злочинів.
Зазначив суду, що ОСОБА_8 має більш ніж 25 років стажу роботи в органах внутрішніх справ та СБ України, виключно позитивно характеризується, має чисельні подяки, тому усі доводи прокурора є припущенням наявності ризиків і не ґрунтуються на вимогах закону. Тісні соціальні зв`язки обвинуваченого та відсутність будь-яких доказів його причетності до вчинених злочинів виключають наявність зазначених прокурором ризиків. Посилаючись на вимоги чинного КПК України та практику ЄСПЛ, захисник адвокат ОСОБА_13 заявив клопотання про застосування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або зменшити йому розмір застави.
3. Позиція сторін щодо заявлених клопотань.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання щодо продовження строків тримання обвинувачених під вартою, просив суд продовжити даний запобіжний захід. Проти задоволення клопотань сторони захисту про застосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту просив суд відмовити у їх задоволенні як необґрунтованих.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_11 клопотання прокурора підтримала, просила суд продовжити тримання обвинувачених під вартою, оскільки, на її думку, вже досліджені судом докази підтверджують обґрунтованість підозри та наявність ризиків, і лише такий запобіжний захід як тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та убезпечити від дійсних та реальних ризиків. В клопотаннях сторони захисту просила суд відмовити.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_14 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд задовольнити його клопотання про зміну запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_9 думку та клопотання свого захисника підтримав, просив суд його задовольнити, а в задоволенні, на його думку безпідставного, клопотання прокурора відмовити.
Щодо клопотання сторони захисту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_9 і його захисник підтримали його та просили задовольнити, а в задоволенні відповідного клопотання прокурора відмовити.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_13 просив суд, врахувавши тісні соціальні зв`язки обвинуваченого, його процесуальну поведінку, стан здоров`я, відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою і задовольнити його клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника, просив суд його задовольнити та застосувати відносно нього будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник просили суд його задовольнити, відмовивши у задоволенні відповідного клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_12 просив суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, крім того просив суд задовольнити клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_16 не заперечував щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак просив суд застосувати обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відмовивши у задоволенні відповідного клопотання прокурора.
ІІІ. Положення закону, яким керувався суд.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:
1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;
2) поведінка учасників кримінального провадження;
3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права.
Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою та заявлених сторонами клопотань судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України та враховано судом при вирішенні клопотань учасників судового провадження.
ІV. Висновки та мотиви суду
Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши надані сторонами клопотання з додатками, суд приходить до висновку про доцільність продовження тримання обвинувачених під вартою, виходячи з наступного.
З матеріалів кримінального провадження №0010422 вбачається, що ухвалою суду від 05.08.2021 року в задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було відмовлено, та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожному, в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 03 жовтня 2021 року включно.
Згідно з положеннями ч.2 ст.177, ст.197 КПК України, підставою продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдається до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
При вирішенні питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим суд присяжних враховує, крім іншого, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винними у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинувачених, ризик повторення чи продовження ними протиправної поведінки.
Так, суд присяжних враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, що заподіяло смерть людини, проти громадської безпеки та власності, пов`язаних із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, вчинених у складі озброєної банди, організованої з метою нападу на окремих осіб, які мають підвищену суспільну небезпеку та за які передбачено у тому числі покарання у вигляді довічного позбавлення волі, раніше судимий за вчинення розбійного нападу, має житло на території окупованої АР Крим, офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу не має.
ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та власності, пов`язаних із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, вчинених у складі озброєної банди, організованої з метою нападу на окремих осіб, які мають підвищену суспільну небезпеку та за які передбачено у тому числі покарання у вигляді позбавлення волі, строком до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, раніше не судимі.
ОСОБА_8 , який є діючим працівником СБ України, і ОСОБА_9 , який є пенсіонером ОВС за станом здоров`я, обвинувачуються у вчиненні злочинів у співучасті з раніше судимим за вчинення тяжкого злочину розбійного нападу ОСОБА_7 , яким передувало тривале спостереження та збір інформації про потерпілих та свідків.
З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до усіх обвинувачених та потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 було застосовано заходи безпеки, у тому числі, як пояснив в засіданні прокурор, з метою унеможливити їх спілкування.
Вказані заходи безпеки відносно потерпілих ОСОБА_17 і ОСОБА_18 на весь час судового розгляду кримінального провадження були також застосовані ухвалою суду від 04.03.2020 року за заявою представника потерпілих.
Не вирішуючи питання на даному етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинувачених винуватими чи невинуватими у вчиненні злочину, суд приходить до висновку, що вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , дають підстави для висновку, що з боку обвинувачених існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, дані про зменшення або зникнення вказаних ризиків відсутні і наявність характеризуючих даних про особу обвинувачених, їх, на думку захисту, бездоганну процесуальну поведінку, не виключають наявність зазначених вище ризиків, а також ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.
Крім того, дане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, докази судом на даний час в повному обсязі не досліджені.
Суд зазначає, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Також при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою суд враховує, що право обвинувачених на доступ до апеляційного суду та апеляційне оскарження кожного судового рішення, у тому числі якими було продовжено строк тримання під вартою, було захищено основоположними гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та додатковим протоколом №7 до Конвенції, тому твердження захисту про зворотнє вважає необґрунтованими.
Окремо щодо стану здоров`я обвинувачених, суд зазначає наступне.
Суд також враховує при вирішенні даного питання, що неможливість перебування особи під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку, і будь-які належні докази, які б свідчили про те, що наявні у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 хвороби унеможливлюють перебування їх під вартою, суду не надані і відповідні обмеження до обвинувачених застосовуються в передбаченому законом порядку згідно встановленої судової процесуальної процедури.
З матеріалів справи вбачається, що протягом судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 скаржилися на погане самопочуття, а захисник обвинуваченого ОСОБА_9 заявляв клопотання щодо забезпечення належного медичного обстеження та лікування обвинуваченого.
З урахуванням клопотань і пояснень судом було вжито відповідні заходи, передбачені чинним національним та міжнародним законодавством України, спрямовані на з`ясування стану здоров`я усіх обвинувачених та забезпечення їх належного медичного обстеження та лікування, про що суд направляв відповідні запити.
З відповіді на запит суду від 25.01.2021 року, яка надійшла з філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м.Києві та Київській області 08.02.2021 року, вбачається наступне.
Відповідно існуючої медичної документації ОСОБА_9 , 1975 року народження, прибув до ДУ «Київський слідчий ізолятор» 15.10.2019 року. За час перебування в установі неодноразово консультований лікарями-фахівцями Київської міської медичної частини. За даними наданої медичної документації, анамнезу та проведених консультацій лікарями-фахівцями Київської міської міської медичної частини поставлений на диспансерний облік з діагнозом: Гіпертонічна хвороба II ст. Ішемічна хвороба серця: стабільна стенокардія напруги Інф.кл. Дифузний кардіосклероз. СH I ст. Розсіяний склероз, цероброспинальна форма, стадія ремісії. Дисциркуляторна гіпертонічна енцефалопатія II ст. Призначене симптоматичне амбулаторне лікування. Рекомендовано нагляд у динаміці.
На даний час стан здоров`я ОСОБА_9 стабільний, задовільний та відповідає перебігу наявних хронічних захворювань. За даними проведеного обстеження допомогою мобільного діагностичного комплексу даних за гостру терапевтичну патологію не виявлено. Стаціонарного лікування як в умовах Київської міської медичної частини та і в лікарняних закладах МОЗ України за межами установи він не потребує. За станом здоров`я може приймати участь в судових засіданнях без обмежень.
ОСОБА_7 , 1969 року народження, прибув до ДУ «Київський слідчий ізолятор» 15.10.2019 року. В установі обстежений лабораторно, інструментально (за допомогою мобільного діагностичного комплексу, УЗД) та консультований лікарями-фахівцями. За даними обстежень та огляду встановлений діагноз: Артеріальна гіпертензія. Сечо-кам`яна хвороба. Хондропатія мечевидного відростку. Новоутворення у ділянці епігастрію. Призначене симптоматичне амбулаторне лікування. Нагляд лікаря-хірурга в динаміці.
Стан здоров`я ОСОБА_7 на даний час задовільний. Стаціонарного лікування як в умовах Київської міської медичної частини так і в лікарняних закладах МОЗ України він не потребує. За станом здоров`я може приймати участь в судових засіданнях без обмежень.
ОСОБА_8 , 1970 року народження, прибув до ДУ «Київський слідчий ізолятор» 05.08.2019 року. За час перебування в установі за медичною допомогою до лікарів Київської міської медичної частини не звертався. У зв`язку із надходженням листа Дніпровського районного суду м.Києва обстежений за допомогою мобільного діагностичного комплексу. За даними проведеного обстеження даних за гостру терапевтичну патологію не виявлено.
Стан здоров`я ОСОБА_8 на даний час розцінюється як задовільний. За станом здоров`я може приймати участь в судових засіданнях без обмежень.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких належним чином підтверджених даних про погіршення стану здоров`я обвинувачених, ненадання їм необхідної медичної допомоги в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» і, як наслідок, зазначених захисниками відповідних підстав для зміни запобіжного заходу.
При цьому суд звертає увагу, що відповідно до Положення про Державну установу «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.08.2020 №2724/5, серед іншого, здійснення відповідно до законодавства та в межах компетенції заходів щодо організації медичного забезпечення та контролю за станом здоров`я узятих під варту осіб є основним завданням ЦОЗ ДКВС України, у структурі якого діють відокремлені структурні підрозділи філії, до складу яких входять медичні частини, лікарняні заклади та фельдшерські пункти.
Організація надання екстреної, первинної, вторинної (спеціалізованої) та паліативної медичної допомоги узятим під варту особам, вивчення, оцінка і прогнозування показників їх стану здоров`я, взаємодія в межах компетенції з іншими закладами охорони здоров`я, а також органами і установами ДКВС України є, серед іншого, функціями ЦОЗ ДКВС України.
ЦОЗ ДКВС України належить до сфери управління Міністерства юстиції України, його діяльність спрямовується і координується заступником Міністра юстиції України відповідно до розподілу обов`язків.
Щодо розумності строку тримання обвинувачених під вартою та строків розгляду даного кримінального провадження, суд зазначає наступне.
Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці і законність тримання під вартою необхідно оцінювати виходячи з особливостей конкретної справи.
Проте обрання строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст.5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п.70).
Відповідальність за дотримання розумних строків тримання обвинуваченого під вартою покладається, в першу чергу, на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п.100).
Однак суд звертає увагу на те, що незавершення до цього часу судового провадження у справі викликано її складністю, кількістю обвинувачених, великим обсягом доказів, які підлягають дослідженню (наразі судова справа налічує більше 25 томів), кількістю та поведінкою учасників судового провадження, обставинами справи тощо.
Суд вкотре наголошує, що вживаються усі передбачені законом заходи з метою дотримання розумних строків розгляду справи, обвинувачені у якій тримаються під вартою.
Гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, частково співпадають з гарантією, передбаченою пунктом 1 статті 6 Конвенції, і дійсно вимагають, щоб відносно особи, яка тримається під вартою, органи державної влади виявляли «особливу ретельність в ході провадження по справі», однак це не має гальмувати зусилля суду щодо відповідального виконання своїх завдань (рішення ЄСПЛ у справі «Херцегфальві проти Австрії», «Садегул Оздемір проти Туреччини»).
Щодо визначення розміру застави суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
У частині 5 ст.182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Згідно з практикою ЄСПЛ об`єктивна тяжкість пред`явлених особі обвинувачень не може бути єдиною підставою для відмови звільнення особи під заставу, а «існування і збереження серйозних вказівок на винуватість особи» само по собі не виправдовує його «тривале утримання» під вартою, хоча, безумовно має значення при визначенні обґрунтованості тримання особи під вартою (рішення у справі «Томазі проти Франціїї» та інші).
Аналізуючи вимоги чинного національного та міжнародного законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження суду у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , їх підвищену суспільну небезпеку, майновий та сімейний стан обвинувачених, інші дані про їх особи, міцність соціальних зв`язків, наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї та малолітніх дітей, як того вимагають вимоги ч.4 ст.182 КПК України, та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, приймаючи до уваги надані в судовому засіданні покази потерпілого ОСОБА_19 щодо непричетності обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до вчиненого відносно нього злочину, тривалість перебування обвинувачених під вартою (понад 2 роки), відсутність у них судимостей, суд приходить до висновку про можливість визначити вказаним обвинуваченим заставу, однак в розмірі, який перевищує триста і становить три тисячі (для ОСОБА_8 ) та дві тисячі (для ОСОБА_9 ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням у разі внесення застави обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися з міста Києва, в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками сторони обвинувачення та свідками сторони захисту, іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;
- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон;
- носити електронний засіб контролю.
Саме такий розмір застави та зазначені вище обов`язки у разі її внесення, на думку суду присяжних, не є непомірним з урахуванням всіх обставин справи, захищеного законного інтересу, тяжкості злочинів, що інкримінуються обвинуваченим, і забезпечить стимулюючий ефект цього запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та належний контроль з боку можливих заставодавців під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання обвинуваченими обов`язків (вказаний висновок відповідає правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеному у рішенні по справі «Мангурас проти Іспанії» від 08.01.2009).
В той же час, при постановленні даної ухвали про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи практику ЄСПЛ з цього питання, зазначені вище підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що ОСОБА_7 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини, суд вважає за необхідне не визначати йому розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки вказаний альтернативний запобіжний захід, на думку суду, не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігти наявним і дійсним ризикам.
Керуючись ст.ст.177-178, 181, 183, 331, 369, 372 КПК України, суд присяжних, -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відмовити.
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 25 листопада 2021 року включно, без визначення розміру застави.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 25 листопада 2021 року включно.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_8 заставу в розмірі 3000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 6810000 (шість мільйонів вісімсот десять тисяч) гривень 00 копійок.
Роз`яснити, що ОСОБА_8 або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії ухвали внести заставу у вказаному розмірі у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м.Києва.
У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_8 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися з міста Києва, в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками сторони обвинувачення та свідками сторони захисту, іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;
- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон;
- носити електронний засіб контролю.
Встановити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту винесення ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 25 листопада 2021 року включно.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_9 заставу в розмірі 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 4540000 (чотири мільйони п`ятсот сорок тисяч) гривень 00 копійок.
Роз`яснити, що ОСОБА_9 або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії ухвали внести заставу у вказаному розмірі у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м.Києва.
У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_9 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися з міста Києва, в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками сторони обвинувачення та свідками сторони захисту, іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;
- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон;
- носити електронний засіб контролю.
Встановити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту винесення ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, якому направити її копію.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим та захисникам та направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.
Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 08-00 годині 01 жовтня 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії судового рішення.
Головуючий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1
Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_2
ОСОБА_20
ОСОБА_4
ОСОБА_5