ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА

м.Фастів Київська область 16.09.2021 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю адвоката ОСОБА_3 ,
за участю підозрюваного ОСОБА_4 ,
за участю прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,
за участю т.в.о. заступника начальника УП начальник СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області клопотання адвоката ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням в порядку ст. 206 КПК України, посилаючись на те, що 15.09.2021 року о 10 год. 10 хв., у приміщенні будинку АДРЕСА_1 слідчим СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , за підозрою у вчиненні злочину та в порядку ст. 208 КПК України було здійснено затримання ОСОБА_4 . Протокол затримання ОСОБА_4 , як особи, підозрюваної у вчиненні злочину складено того ж дня, тобто 15.09.2021 року у період з 12 год. 26 хв. до 12 год. 29 хв. у невстановленому місці в м. Боярка. Зі змісту протоколу затримання слідує, що підставою затримання ОСОБА_4 є обставини, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 208 КПК України. Разом з тим, як при фактичному затриманні ОСОБА_4 та і при складанні протоколу затримання, ні слідчим, ні будь-якою іншою уповноваженою на затримання особою, ОСОБА_4 не було повідомлено підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється. Так, ОСОБА_4 був затриманий за місцем свого проживання після завершення обшуку, який проводився у його житлі. При цьому, у вказаному житлі не було вчинено жодного злочину, а тому його підзахисний не може бути особою, яку застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення. Оскільки, затримання ОСОБА_4 відбулося без ухвали слідчого судді і у слідчого були відсутні передбачені ч. 1 ст. 208 КПК України підстави для затримання ОСОБА_4 , а тому просить визнати затримання останнього незаконним та постановити ухвалу про негайне його звільнення з-під варти.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , вимоги скарги підтримав з викладених у ній підстав та зазначив, що підзахисний ОСОБА_4 був незаконно затриманий, оскільки при затриманні не були зазначені підстави затримання у протоколі затримання особі, не повідомлено в рамках якого кримінального провадження відбулося затримання.
ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що погоджується з доводами свого адвоката.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, пославшись на її необґрунтованість та безпідставність.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави у встановленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Згідно до ч. 4 ст. 206 КПК України якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобовязаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.
Відповідно до ч. 5 ст. 206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобовязаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:
1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;
3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Згідно до ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.
Норма ст. 206 КПК України, крім іншого, покликана врегулювати питання незаконного тримання особи під вартою та її звільнення з-під варти за доведеності такого тримання.
Відповідно до ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 КК України. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.
Частиною 4 ст. 213 КПК України передбачено обов`язок уповноваженої службової особи, що здійснила затримання, негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги.
Порядком інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року N 1363 встановлено обов`язок суб`єкта подання інформації негайно після фактичного затримання особи повідомити відповідний регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину від 15.09.2021 року ОСОБА_4 фактично затримано 15.09.2021 року о 1010 год. В приміщенні будинку АДРЕСА_1 . Підставами затримання зазначено:
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Затримання ОСОБА_4 відбулося після проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2021 року про надання дозволу на проведення обшуку під час якого було вилучено поліетиленові пакети з полімерного матеріалу з білою порошкоподібною речовиною.
16.09.2021 року 0 9 год.45 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
16.09.2021 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням до слідчого судді з клопотанням про застосування міри запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Згідно з вимогами ст. 209 КПК особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Таким чином Слідчий суддя враховує, що у визначені КПК України строки, слідчий звернувся з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_4 був доставлений до слідчого судді, для розгляду клопотання слідчого відносно підозрюваного ОСОБА_4 в рамках передбачених КПК України.
Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Наведені вище положення статті 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовується саме в таких випадках.
Стаття 206КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.
При цьому як зазначає Верховний Суд у постанові від 27 травня 2019 року у справі №766/22242/17, вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208КПК України post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство не надає чіткого визначення поняття «безпосередньо після вчинення злочину», водночас, з текстуального тлумачення даного терміну, можна зробити висновок, що затримання на підставі вказаної статті має бути результатом оцінки уповноваженим співробітником оперативного підрозділу сукупності певних ознак, отриманих в результаті проведення безперервних оперативних дій, що дають підстави запідозрити особу у вчиненні злочину, після спливу незначного проміжку часу.
Як встановлено у судовому засіданні під час розгляду вказаної скарги, ОСОБА_4 був затриманий 15.09.2021 о 10.10 год., 16.09.2021 року о 9 год. 45 хв. йому повідомлено про підозру, 16.09.2021 слідчим внесено до слідчого судді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою.
Протокол затримання відповідає вимогам кримінального процесуального закону, містись обов`язкові реквізити, підстави затримання, права і обов`язки затриманому зрозумілі, заяв і зауважень до протоколу не надходило. Затримання відбулося з участю захисника ОСОБА_8 , який також, заяв і клопотань до протоколу затримання не подавав.
З огляду на вищевикладене, слідчим суддею не встановлено підстав, що затримання ОСОБА_4 було незаконним. Протокол затримання ОСОБА_4 складений відповіднодо вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповіднодо положень ст.208 КПК України. Істотних порушень прав та свобод людини при складанні такого протоколу, та при затриманні ОСОБА_4 слідчим суддею не встановлено та таких доказів не здобуто у судовому засіданні.
Керуючись ст. ст. 206,208,309,369,372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про визнання затримання незаконним в порядку ст. 29 Конституції України, ст. 206 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1