Єдиний унікальний № 946/7620/19
Провадження № 1-кп/946/305/21
УХВАЛА
про зміну запобіжного заходу

16 грудня 2021 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїл Одеської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, не одружений, офіційно не працюючий, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-30.03.2010 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 121, ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 296, 70 КК України до 6 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців;

-08.10.2014 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

-24.12.2015 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

-13.05.2016 року Кілійським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі. В силу ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано 1 рік позбавлення волі, не відбутий за вироком Кілійського районного суду Одеської області від 24.12.2015 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

встановив:
В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком дії до 18 грудня 2021 року.

07 грудня 2021 року від прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури надійшло до суду клопотання, яке він підтримав у судовому засіданні, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на шістдесят днів, в обґрунтування якого посилається на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зникли, а саме є всі підстави вважати що при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може переховуватися від суду та продовжити злочинну діяльність, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили суд змінити його на більш м`який, враховуючи міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, а також те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, хворіє на важку хворобу.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді від 27.06.2019 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.08.2019 року. В подальшому строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 неодноразово продовжувався Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області та закінчується 18 грудня 2021 року з огляду на те, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК.

Так, згідно п. 1 абз. 6 Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) № 558-ІХ від 13.04.2020 року (далі- ЗУ Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення») встановлено у разі неможливості, у визначений КПК строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьої статті 35 КПК України, або розглянути головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому законом, у зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про розгляд зазначеного клопотання в одноособовому складі суддею ОСОБА_1 .
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Частинами 3,5 ст. 199 КПК України, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК України, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п.219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
Суд, оцінивши обставини, що викладені у клопотанні прокурора, дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, на даний час зникли.
У суду немає жодних підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення або переховуватися від суду з огляду на те, що прокурором не надано жодного доказу на підтвердження цих фактів. Сама та обставина, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину не може бути підставою для обрання йому запобіжного заходу. Суд також враховує, що обвинувачений має певні соціальні зв`язки, хворіє на тяжку хворобу та потребує лікування, утримується під вартою більш двох років.
Таким чином, вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на даний час є невиправданим заходом.
З урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні не підтверджені належним чином. Тому суд має достатні підстави вважати, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням на них обов`язків, передбачених п. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за кожним викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 177,178, 181,194,331,369 372 КПК України, суд,-

постановив:
У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 - відмовити.

Змінити ОСОБА_4 , обвинувачуваному у вчиненні злочину, передбаченому ст. 187 ч. 3 КК України, запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за кожним викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Письмово під розпис повідомити обвинуваченого ОСОБА_4 про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звільнити ОСОБА_4 з під варти негайно в залі суду.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору для здійснення контролю за виконанням обвинуваченими особистого зобов`язання, а також до Державної Установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для відому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1