Номер провадження: 11-сс/813/1408/21
Номер справи місцевого суду: 505/1151/21 1-кс/505/561/2021
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 10.09.2021, якою в межах кримінального провадження №0000367 від 20.11.2018 відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Загнітків Кодимського району Одеської обл., громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави
установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання ст. слідчого відділення №2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та застосовано відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 51 добу в межах строк досудового розслідування, до 30.10.2021, без визначення розміру застави.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також органами досудового розслідування було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків в зазначеному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що ОСОБА_7 біля двох з половиною років переховувався у невизнаній Придністровській Молдавській республіки, не має постійного місця проживання, не одружений, офіційно не працевлаштований.
Окрім того, слідчий суддя враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, а також положення ч. 4 ст. 183 КПК України вважав за недоцільне визначати розмір застави.
Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою з огляду на наступне:
- слідчий суддя не врахував, що пред`явлена його підзахисному підозра необґрунтована, оскільки з долучених до клопотання матеріали вбачається, що дії ОСОБА_7 , не вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України;
- поза увагою слідчого судді залишилось те, що прокурором не доведено наявність ризиків можливого незаконного впливу на свідка, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також знищення речей та документів;
- слідчий суддя жодним чином не мотивував неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, при цьому в матеріалах справи відсутні обставини, які дають підставу вважати, що ОСОБА_7 може сховатися від суду, перешкоджати встановленню істині у справі у випадку його звільнення з-під варти.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати.
В судове засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_6 не з`явився, про дату, час та місце був повідомлений належним чином, натомість надав до суду заяву в якій він підтримав доводи апеляційної скарги та просив розгляд справи здійснити за його відсутності, водночас від підозрюваного ОСОБА_7 будь-яких клопотань про забезпечення його доставки в судове засідання апеляційного суду не надходило, водночас прокурор ОСОБА_9 надіслав до суду заяву, в якій заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просить розгляду скарги провести за його відсутності.
Відповідно до положень ст. 406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності. Якщо під час письмового провадження суд апеляційної інстанції дійде висновку, що необхідно провести апеляційний розгляд, він призначає такий розгляд.

Приймаючи до уваги те, що в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 не ставиться питання щодо погіршення становище ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника в порядку письмового апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 47-51), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в тому, що він 19.11.2018 близько 18 год. прибув до домоволодіння ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , куди разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на автомобілі останнього привезли паливні дрова ОСОБА_14 , яка проживає у вказаному будинку зі своїм малолітнім сином.
Присутній в будинку ОСОБА_7 , вступив у конфлікт з ОСОБА_10 , який на той час відпочивав на дивані та не хотів допомагати розвантажувати дрова. У зв`язку з чим, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 декілька ударів кулаками в область тулуба та обличчя після чого стягнувши останнього на підлогу наніс йому ще декілька ударів взутими ногами в область грудної клітки та голови.
В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження, у вигляді: комбінованої травми голови та грудної клітини з множинними переломами ребер грудини, закритої черепно - мозкової травми з крововиливом під оболонки мозку, що призвело до розвитку шоку. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер у вище вказаному будинку розташованому за адресою від отриманих тілесних ушкоджень які призвели до травматичного шоку.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця події від 19.11.2018 (а.с. 9-12); протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 20.11.2018 (а.с. 14- 17); лікарським свідоцтвом про смерть №83 (а.с. 13) та іншими матеріалами в їх сукупності.
Колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на свідків в зазначеному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років; не працевлаштований; не одружений; має процесуальну можливість ознайомлюватись із матеріалами провадження та, як наслідок, анкетними даними свідків, які підлягають безпосередньому допиту під час судового розгляду кримінального провадження по суті в суді 1-ої інстанції.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою слідчого Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області від 04.12.2018 (а.с. 24) було зупинене досудове розслідування та ОСОБА_7 оголошено у розшук, більш того, в судовому засідання суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 пояснив, що біля двох з половиною років він переховувався в Придністровській Молдавській республіці, що також підтверджує існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Приписами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному проваджені щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, слідчий суддя вірно застосував відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 406, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайсуду Одеської області від 10.09.2021, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.10.2021, без визначення розміру застави залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4