Справа № 289/1770/21
Номер провадження 1-кп/289/170/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000080 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2021 року по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радомишль Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні нікого не має, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2021 року близько 22 години, перебуваючи по вул. Карпенка в м. Радомишль Житомирської області, у ОСОБА_6 , в ході словесного конфлікту з малолітнім ОСОБА_4 , виник протиправний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_4 , тілесних ушкоджень.

Реалізуючи вказаний протиправний умисел, направлений на спричинення малолітньому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність вчинюваних дій, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 один удар правою рукою в обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді ссадин, синців обличчя та кінцівок, струсу головного мозку, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

Умисні дії ОСОБА_6 знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали у вигляді отримання малолітнім потерпілим ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Отже, за викладених обставин, стороною обвинувачення дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення малолітньому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював та показав, що ввечері 26 серпня 2021 року разом зі своєю дівчиною ОСОБА_7 фотографувався на Руднянському мосту в м. Радомишль. В цей момент по мосту йшов потерпілий з двома подругами та безпричинно почав ображати його дівчину нецензурними словами, спровокувавши таким чином конфлікт, тому обвинувачений не стримався, підійшов до потерпілого та кулаком вдарив його в обличчя, а саме в ліву щоку. В судових дебатах обвинувачений вибачився перед потерпілим за скоєне ним кримінальне правопорушення, запевнив, що не вчинятиме аналогічних правопорушень у майбутньому, та визнав частково цивільний позов, а саме в частині майнової шкоди.

Потерпілий в судовому засіданні показав, що 26.08.2021 близько 22 години в м. Радомишль разом з подругами повертався додому з мікрорайону ОСОБА_8 та коли йшов по мосту помітив обвинуваченого і його дівчину, які фотографувались на проїзній частині мосту, тому ввічливо попросив їх піти з дороги, так як позаду них їхав автомобіль. Коли потерпілий дійшов до кінця мосту його наздогнав обвинувачений та правою рукою наніс один удар в ліву частину обличчя від якого у потерпілого з обличчя злетіли окуляри, впали на землю, та внаслідок цього пошкодились. Щодо покарання потерпілий та його законний представник наполягали на його суворості, оскільки обвинувачений жодного разу не вибачився перед потерпілим та не намагався відшкодувати шкоду. Крім того, просили задовольнити цивільний позов.
За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, потерпілим та його законним представником, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і не має сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. При цьому, ОСОБА_6 та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального проступку доведена повністю, а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Враховуючи вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальний проступок, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, тобто щире каяття, та обставини, що обтяжує обвинуваченому покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також думку потерпілого та його законного представника, які при призначенні покарання наполягали на його суворості, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Однак, враховуючи всі обставини справи, запевнення обвинуваченого, що подібного в майбутньому не вчинятиме, пом`якшуючу покарання обставину, відсутність тяжких наслідків, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, а також враховуючи, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, суд, погодившись з позицією обвинувачення, вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

Звільняючи обвинуваченого від реального відбування покарання, суд покладає на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України, для контролю за його поведінкою в період іспитового строку.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілим про стягнення з обвинуваченого на його користь майнової шкоди в сумі 5575 грн., моральної шкоди в сумі 100 000 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 25 000 грн. (а.с. 15-21) суд вважає, що його необхідно задовольнити частково у зв`язку із наступним.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілого необхідно стягнути майнову шкоду у повному обсязі, оскільки факт заподіяння цієї шкоди повністю визнається обвинуваченим ОСОБА_6 , а розмір цієї шкоди, а саме в сумі 5575 грн. повністю підтверджується наданими законним представником потерпілого товарним чеком та квитанцією про оплату (а.с. 41).

При вирішенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди суд керується відповідними положеннями Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до п.п. 1-2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Тому враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, глибину душевних страждань потерпілого, які він зазнав у зв`язку із заподіянням йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що потерпілий заслуговує на грошову компенсацію моральної (немайнової) шкоди у розмірі 2000 грн., яких буде достатньо для відновлення його душевного стану. При цьому суд вважає, що дана сума є співмірною глибині емоційних переживань потерпілого та відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.
Щодо позовних вимог про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого понесених витрат на правову допомогу адвоката в сумі 25 000 грн., суд зазначає наступне.
Питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України. Відповідно до приписів цієї норми права суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати у разі ухвалення обвинувального вироку.

Разом з тим, законним представником потерпілого у порушення вимог ч. 1 ст. 124 КПК України не надано належних та допустимих доказів здійснення ним витрат на правову допомогу адвокату в розмірі 25 000 грн. (відсутня копія квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо). Сам по собі кошторис витрат від 05.10.2021, складений адвокатом ОСОБА_9 , у якому міститься перелік наданих послуг та їх вартість, не свідчить про здійснення законним представником потерпілого таких витрат. На підставі викладеного, суд відмовляє потерпілому у стягненні витрат на правову допомогу.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні. Процесуальні витрати на залучення експерта також відсутні. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 5575,00 грн. та моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., а всього 7575,00 грн. (сім тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень 00 копійок).
В решті цивільного позову відмовити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1