печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2245/22-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:
У провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту накладеного ухвалою Печерського районного суду від 10.08.2018 року по справі №757/39201/18-к в рамках кримінального провадження №0002879, а саме: автомобіль MAN державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , належний ОСОБА_6 .
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримали та просили задовольнити .
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що проти вимог клопотання частково не заперечує.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги на підставі наданих доказів.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.
Головним слідчим управління Державного бюро розслідування проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002879 від 11.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Волинської митниці ДФС та інших регіональних митниць спільно з службовими особами ПП «Пост Груп» та іншими, які упродовж 2016-2017 років реалізовували злочинну схему позамитного ввезення вантажних автомобілів та іншої техніки, чим завдали збитки Державному бюджету України на суму понад 25 млн. гривень.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2018 року по справі №757/39201/18-к накладено арешт на автомобіль MAN державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , належний ОСОБА_6 .
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 Кримінального-процесуального кодексу України, якою визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється впровадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю, або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
За викладених обставин, слідчий суддя враховує процесуальну позицію прокурора, а відтак, виходячи з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та скасування арешту майна з автомобіля MAN державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , належний ОСОБА_6 , в частині дозволу на розшук, затримання та поміщення означеного транспортного засобу на спеціальний майданчик.
Керуючись ст. ст. 170,172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2018 р. у справі № 757/39201/18-к на автомобіль MAN державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , належний ОСОБА_6 , в частині дозволу на розшук, затримання та поміщення означеного транспортного засобу на спеціальний майданчик.
У задоволенні інших вимог клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1