справа № 462/5460/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною вищою освітою, розлученого, раніше неодноразово судимого, востаннє 15.06.2012 року Шевченківським районним судом м.Львова за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 30 червня 2021 року, близько 13 годин 20 хвилин перебуваючи по вул. Огієнка, неподалік будинку №3-А у м. Львів-Рудне, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає; викрав із відділення для зберігання речей дитячого велосипеда марки «Turbo Trike» мобільний телефон марки «Samsung» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , вартість якого становить 3500 гривень, який належить ОСОБА_5 . Після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 3 500 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому діянні визнав повністю, підтвердив правильність викладених в обвинувальному акті обставинах скоєння ним злочину, зазначив, що дійсно він 30 червня 2021 рокуприйшов до будинку АДРЕСА_3 , щоб зняти гроші з банківського банкомату, побачив дитячий візок-велосипед, в кишені якого був телефон. Він викрав телефон, здав його у ломбард, за що отримав кошти 1600 грн. Просив суворо не карати, у скоєному щиро кається, шкода потерпілій відшкодована ним в повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що йому інкримінуються, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, також визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, сприяв розкриттю злочину, шкода ним відшкодована, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлені.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити покаранняу виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи, та покласти обов`язки, передбачені п.2,п.4 ч.3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Міра запобіжного заходу обвинуваченомуОСОБА_4 не обиралась.
Речовий доказ: компакт-диск «DVD- R», на якому знаходиться відеозапис з камер відео спостереження станом на 30.07.2021р., що по вул.Огієнка 3А у м.Львів-Рудне залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1