Справа № 474/617/21
Провадження №1-кп/474/73/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(на підставі угоди про визнання винуватості)
18.11.21року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2

розглянушиу підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Врадіївка кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000044 від 28.03.2021 р., з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довгопілля Путильського району Чернівецької області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого: 16.06.2016 року Голованівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 29.05.2020 року з місць позбавлення волі, умовно достроково на строк 5 місяців 11 днів, покарання відбув повністю,-

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,-

учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ;

обвинувачений ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 24 березня 2021 року близько 22 години, перебуваючи за місцем свого проживання, достовірно знаючи, що в житлі та приміщеннях домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_3 ніхто не проживає, у зв язку з чим у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна із вказаного домоволодіння, запрягши гужову повозку прибув до території цього нежилого домогосподарства, яке перебуває у володінні ОСОБА_7 , у якому його рідний брат ОСОБА_6 зберігав своє власне майно, де повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, через незачинену хвіртку проник на територію вказаного домоволодіння та шляхом віджиму з використанням металевого предмета, відчинив вхідні двері будинку, звідки викрав 5 поліпропіленових мішків з зерном соняшника врожаю 2020 року вагою по 27,5 кг. у кожному мішку, вартістю 22 грн. 10 коп. за один кілограм, загальною вартістю 3 038,75 грн., спричинивши потерпілому збитки на вказану суму.

Він же, 25 березня 2021 року у вечірній час, з тим же умислом та метою, повторно, таємно, через незачинену хвіртку проник на територію цього ж домоволодіння та через відчинені ним напередодні вхідні двері проник всередину будинку, звідки викрав два газових балона об`ємом 40 л. б/в вартістю 375 грн. за один баллон, на загальну суму 750 грн., гумовий поливний шланг темно-сіро-зеленого кольору довжиною 27,12 м. та діаметром 3 см., б/в, вартістю 380 грн., та з підсобного приміщення, шляхом виривання за допомогою фізичної сили навісного замка дверей, викрав рулон металевої сітки «Рабиця» із полотном висотою 1,2 м. та довжиною 5,2 м., б/в, вартістю 240 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_6 битки на суму 1 370 грн..

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого, кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло та інше приміщення

10.08.2021 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст. 185 КК України.

В угоді сторони досягли згоди щодо призначення обвинуваченому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та застосування ст. 75 КК України.
Також безпосередньо в самій угоді про визнання винуватості викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 472 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

В угоді сторони погодили, що під час ухвалення вироку будуть вирішенні питання:

- щодо долі речових доказів, має бути вирішеним, судом у відповідності до ст. 100 КПК України;

- щодо процесуальних витрат, має бути вирішеним судом у відповідності до вимог ст.ст. 122- 126 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 , надав письмову згоду прокурору Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_4 , відповідно до вимог абзацу 5 ч.4 ст. 469 КПК України на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_3 .

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК України та КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Крім цього, обвинувачений стверджував, що вище вказана угода про визнання винуватості укладена добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Він усвідомлює зміст угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України (обмеження в оскарженні вироку), наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України (можливість скасування вироку), розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України (в т. ч. на судовий розгляд, під час якого прокурор повинен довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, на допит під час такого розгляду свідків, подання доказів), характер обвинувачення, вид покарання, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 , підтримав угоду, як таку що укладена в інтересах обвинуваченого.

Потерпілий не заперечував проти затвердження укладеної угоди.

Сторони вказали, що вони повністю розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, згідно до ч. 2 ст. 473 КПК України, щодо обмеження в праві на оскарження вироку.

В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді, та що її умови відповідають вимогам ст. 472 КПК України та закону, не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб,фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст. 65 КК України.

Підстав для відмови у затверджені угоди, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно ч. 2 ст. 468 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, або підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

З огляду на вищевикладене в сукупності, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 10.08.2021 р. про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 , з участю захисника ОСОБА_5 та призначення ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання встановлення іспитового строку та покладення обов`язків із числа регламентованих ст.76 КК України, слід зазначити, що статтею 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі, на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Аналогічні положення містяться у постанові ВССУ №13 від 11.12.2015р. «пр. практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», відповідно до яких у випадку вчинення особою декількох кримінальних правопорушень сторони угоди попередньо мають узгодити (визначити) міру покарання за кожне вчинене суспільно небезпечне діяння, остаточну (сукупну) міру покарання і лише після цього звільнення її від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

З огляду на наведене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують, якими є: щире каяття, яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю в півтори роки, із покладенням на нього обов`язків, регламентованих ст. 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи приписи ст. 374 КПК України, оскільки обвинуваченому на стадії досудового розгляду не обирався запобіжний захід, відсутність відповідних клопотань зі сторони обвинувачення, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили не обирати щодо обвинуваченого запобіжного заходу.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку п. 3. ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, що складаються з витрат, пов`язаних із залучення експерта НДЕКЦ УМВС України у Миколаївській області для проведення проведення судово дактилоскопічної експертизи (висновок експерта СЕ-19/115-21/4478-Д від 07.04.2021р.) та для проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок експертиза №1114/21 від 02.04.2021) в сумі 320 грн., у відповідності до ст.ст. 118, 122, 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 314,373,374,475 КПК України, суд,

В И Р І Ш И В :
Угоду про визнання винуватості від 10 серпня 2021 року укладену між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні внесеному 28.03.2021р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України- затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта: згідно висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ ОСОБА_8 ( НСЕ-19/115-21/4478-Д від 07.04.2021р.) в сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн.. 70 коп. та згідно висновку судового експерта ОСОБА_9 ( №1114/21 від 02.04.2021р.) в сумі 320 (триста двадцять) грн.

Речові докази:
- газовий балон червоного кольору з краном в горловині (пакет №1), гумовий поливний шланг сіро-зеленого кольору, загальною довжиною 27,12 метрів (пакет №2), поліестериловий мішок білого кольору з насінням соняшника вагою 27 кг. 500 г. (пакет №1), які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , залишити останньому як законному володільцю.

- газовий балон червоного кольору з краном в горловині (пакет №1), рулон сітки рябиці зі слідами корозії (пакет №2), які знаходяться на зберіганні у ВП №2 Первомайського РВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області повернути потерпілому ОСОБА_6 , як законному володільцю.

Згідно ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженому.

Суддя ОСОБА_1