ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/28/22 Справа № 180/2798/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного(в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
- 11 травня 2021 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , було відмовлено.
Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 15 січня 2022 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення. Проте недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.
Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, слідчий суддя дійшов висновку, що до останнього має бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Прокурор не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18.11.2021 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зауважує, що в разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, ОСОБА_8 зможе впливати на потерпілого та свідків його задокументованої злочинної діяльності з метою зміни ними своїх показань та неповідомлення про свій незаконний вплив слідчому, прокурору та суді, а також покинути відомі слідству його можливі місця перебування, внаслідок чого слідчий не зможе фактично контролювати виконання ним своїх обов`язків; під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_8 комусь на поруки, що унеможливлює передачу його на поруки; ОСОБА_8 не має постійного джерела доходів, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки цей запобіжний захід може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень та продовження своєї злочинної діяльності; ОСОБА_8 не має грошових заощаджень або родичів, які могли б його матеріально забезпечити, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Посилається на те, що застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою можливе, враховуючи те, що за вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі понад п`ять років, тому дотримується обов`язкова умова призначення даного запобіжного заходу, передбачена п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тобто передбаченість законом покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вказує, що слідчий суддя взагалі не здійснив аналіз ризиків підозрюваного та відсутність будь-яких лікарських документів про стан здоров`я підозрюваного на теперішній час, що, на думку прокурора, свідчить про можливість утримання підозрюваного під вартою без шкоди для здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала за викладених у ній підстав, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді стосовно доведеності стороною обвинувачення підтвердження ризиків щодо можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду та продовження злочинної діяльності, втім недостатньої їх вагомості для застосування до останнього найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризиків, з числа передбачених ст. 177 КПК України, лише у такий спосіб.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України, зокрема особу підозрюваного, який зареєстрований та проживає в м.Марганець з народження, проживає з бабусею в квартирі, яка належить його матері, що свідчить про міцність соціальних зв`язків останнього.
Також слідчим суддею було встановлено, що згідно медичних документів ОСОБА_8 є інвалідом дитинства з діагнозом: дитячий церебральний параліч, у нього виявляються стійкі прояви перенесеного органічного ураження центральної нервової системи.
Крім того, в судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_10 , яка пояснила, що ОСОБА_8 її син, з дитинства являвся інвалідом, визнаний комісією військомату таким, що не може проходити військову службу, не заперечує проти встановлення цілодобового домашнього арешту за адресою її проживання, має змогу його контролювати та утримувати.
Отже, всі обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, у сукупності дають достатні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього. При цьому апеляційним судом приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявних щодо ОСОБА_8 ризиків, а тому апеляційні вимоги прокурора стосовно необхідності застосування щодо останнього виключно найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є в даному випадку необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
За викладених обставин колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4