Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3487/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000263 за апеляційною скаргою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 жовтня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горщик Коростенського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.09.2012 року Казатинським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців;
- 17.03.2016 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на сім років, (05.04.2021 року умовно-достроково звільнений на один рік, дев`ять місяців та сімнадцять днів), -

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання 3 роки позбавлення волі.
Покарання за сукупністю вироків призначено за правилами ст.71 КК України відповідно до ст.81 ч.4 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.03.2016 року у виді шести місяців позбавлення волі та визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 встановлено обчислювати з моменту затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено незмінним, але не пізніше ніж до 06.12.2021 року.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 5491, 84 грн. процесуальних витрат на проведення судових експертиз.

Вирішено питання щодо речових доказів, -

в с т а н о в и в:

За обставин встановлених судом та зазначених у вироку, ОСОБА_7 , 18.05.2021 року близько 02:00 години, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за допомогою металевого прута віджав металеву скобу дверей підсобного приміщення, яке розташоване неподалік від вказаного будинку, після чого проник до підсобного приміщення, звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: велосипед марки «Ардіс», біло-блакитного кольору вартістю 3687 гривень 87 копійок, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на вищевказану суму.

Повторно, 26.05.2021 року близько 10:00 години, ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік приватного домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переліз через дерев`яний паркан, та потрапив на територію вказаного приватного домоволодіння. Після чого, ОСОБА_7 за допомогою наявної в нього викрутки, вийняв скло з віконної рами та через утворений отвір незаконно проник до житлового будинку, звідки таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_10 , а саме грошові кошти в сумі 420 гривень, продукти харчування: одну банку шпротів вартістю 37 гривень, ковбасну нарізку у вакуумній упаковці вартістю 55 гривень, одну банку консервованого тунця вартістю 43 гривні, побутові предмети: кухонний ніж вартістю 50 гривень, ліхтарик вартістю 53 гривні, а всього таємно викрав чуже майно потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 658 гривень та з місця події зник, чим спричинив потерпілій матеріальних збитків.

Повторно, ОСОБА_7 , 04.08.2021 року, близько 00 годин, перебуваючи в АДРЕСА_4 , виявив на сходинковому майданчику першого поверху під`їзду житлового будинку АДРЕСА_5 , що розташований по вказаній вулиці, велосипед марки «BenettiSette 27,5» сіро-помаранчевого кольору, який шляхом вільного доступу, таємно викрав, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальних збитків на суму 6550 гривень та з викраденим майном залишив місце події.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, (крадіжка) вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, у інше приміщення, ОСОБА_7 скоїв злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, (крадіжка) вчиненому повторно ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

25.05.2021 року близько 07 години 00 хвилини ОСОБА_7 , який проходив по АДРЕСА_4 , у якого виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого майна, що знаходиться у вказаному будинку. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 шляхом вільного доступу, зайшов до під`їзду №1 вищевказаного будинку, де на сходинковому майданчику помітив спортивний велосипед марки «AZIMUT», моделі «POWER», чорно-синього кольору, який вирішив викрасти. Продовжуючи свої злочинні дії направленні на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_7 у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, повторно, таємно викрав спортивний велосипед марки «AZIMUT», моделі «POWER», чорно-синього кольору, який належить ОСОБА_12 , чим спричинив останній матеріального збитку на 3166 грн. 66 коп. Після чого, ОСОБА_7 утримуючи при собі викрадене майно, зник з місця події та розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, установлених судом, правильність кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, відповідно до ч.4 ст.81 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного невідбутого покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.03.2016 року у виді одного року позбавлення волі та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не врахував належним чином, що обвинувачений неодноразово засуджувався за вчинення умисних тяжких кримінальних правопорушень проти власності, у зв`язку з чим неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі. Вказує, що поза увагою суду першої інстанції також залишився той факт, що ОСОБА_7 будучи умовно- достроково звільненим 05.04.2021 року від відбування покарання відповідно до ч.4 ст.81 КК України, одразу продовжив вчиняти умисні тяжкі злочини проти власності. Крім того, зазначає, що у вироку суду не зазначено дату початку строку відбування ОСОБА_7 призначеного йому покарання.
Потерпілі, будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з1явилися. Клопотання про відкладення розгляду не подавали.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який покладався на розсуд суду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що вирок оскаржується лише в частині призначеного покарання, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, та таємному викраденні чужого майна, (крадіжка) вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, у інше приміщення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2, ч.3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, а саме - призначенні покарання за ч.3 ст. 185 КК України у мінімальному розмірі та частковому приєднанні невідбутої частини покарання у виді 6 місяців позбавлення волі.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер, ступінь суспільної небезпечності та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Проте, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не в достатній мірі враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 та не надано достатньої оцінки даним про підвищену суспільну небезпечність останнього, який характеризується негативно, не працює, неодноразово засуджувався за вчинення умисних тяжких кримінальних правопорушень проти власності, у зв`язку з чим неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі.

Також, судом першої інстанції не в повній мірі враховано, що ОСОБА_7 , будучи умовно-достроково звільненим 05.04.2021 року від відбування покарання на строк один рік дев`ять місяців та сімнадцять днів, одразу з 18.05.2021 року продовжив вчиняти умисні злочини проти власності, вчинивши протягом десяти днів зокрема два тяжких злочини.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, веде асоціальний спосіб життя, наполегливо прагне вести злочинний спосіб життя, а призначене попереднім вироком покарання останньому не досягло своєї мети по виправленню ОСОБА_7 та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому він підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.
Так, відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.65 КК України апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини кримінального провадження, що обтяжують та пом`якшують його покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим ОСОБА_7 відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , апеляційним судом враховано особу обвинуваченого, який характеризується негативно, неодружений, на утриманні осіб не має, не працює, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.
Також, апеляційний суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочини під час умовно-дострокового звільнення.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, апеляційний суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, апеляційний суд визнає рецидив злочину.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, що передбачене санкціями ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України, яке, на переконання апеляційного суду, буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Враховуючи, що злочини вчинені обвинуваченим ОСОБА_7 під час умовно-дострокового звільнення, остаточне покарання останньому слід визначити за правилами ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.03.2016 року, невідбута частина якого становить 1 рік 9 місяців 17 днів.

Щодо вказання апелянтом на те, що у вироку суду першої інстанції не зазначено дату початку строку відбування ОСОБА_7 призначеного йому покарання, слід зазначити наступне.
Відповідно до п.2 ч.4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається початок строку відбування покарання.
Зазначені вимоги судом першої інстанції, на думку апеляційного суду, дотримано.
У вироку суду зазначено, що початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 - обчислювати з моменту затримання.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.09.2021 року до підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні. Ухвала підлягала негайному виконанню (а.п. 69-71).
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду у вказаній частині.
При виникненні питань щодо початку строку відбування обвинуваченим ОСОБА_7 покарання, зацікавлені особи не позбавлені права звернутися в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку, в іншій частині вирок слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.03.2016 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
В решті вирок залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: