Справа № 134/1253/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1
з участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
представника ДУ Крижопільський ВЦ № 113 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль, Вінницької області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, українця, громадянин України, освіта середня-спеціальна, до засудження жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, раніше судимого:

1)18.05.2015 Переяслав-Хмельницьким районним судом Київської області за ст. 185 ч.1 КК України до сплати штрафу 850 грн.;

2)30.03.2016 Переяслав-Хмельницьким районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч.2, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

3)01.02.2018 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі.

По даній справі засуджений 04.10.2018 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі.

про умовно дострокове звільнення

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2021 року до Крижопільського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно - дострокове звільнення.

Своє клопотання мотивує тим, що відбув необхідну частину покарання та своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив задовольнити та звільнити його умовно достроково, вважає, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув необхідну частину покарання, та своєю поведінкою та ставленням до праці довід свого виправлення, крім того заначив, що офіційно його ніхто не хотів працевлаштовувати у зв`язку із наявності хворобою «ВІЛ», а тому виконував роботи відповідно до стану здоров`я, підтвердження певних обмежень, щодо неможливості виконання робіт та фізичних навантажень, вважає що надавати непотрібно та не потрібно акцентувати на цьому увагу. Лікарські висновки, медична картка у матеріалах особової справи та в засудженого відсутні.

Захисник підтримав клопотання засудженого.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення є передчасним, засуджений не довів своє виправлення.

Представник ДУ «Крижопільський ВЦ № 113» поклався на думку суду, в судовому засіданні пояснив, що засуджений по прибуттю в виправну установу не був працевлаштований ні за трудовим ні за цивільно-правовим договором, залучався до робіт по благоустрою та самообслуговування установи на безоплатній основі, відомостей, що засуджено протипоказано певні фізичні навантаження за станом здоров`я, чи є певні обмеження щодо працевлаштування ні в матеріалах справи та в установі відсутні.

Заслухавши думку прокурора, який висловив заперечення проти задоволення клопотання, засудженого, захисника, представника ДУ «Крижопільський ВЦ № 113», дослідивши клопотання, матеріали особової справи, наданої адміністрацією установи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктами 2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що по даній справі ОСОБА_4 засуджений 04.10.2018 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Згідно ухвали Придніпровського районного суду м. Черкас від 06.08.2020 не відбута частина покарання замінена на більш м`яке обмеження волі на 2 роки 5 місяців 26 днів.
Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05.11.2020 зараховано в строк відбування покарання час слідування під вартою до виправного центру з 06.08.2020 по 12.10.2020 включно, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 01.02.2018.

Станом на 08 вересня 2021 року ОСОБА_4 відбув 3 роки 9 місяців 10 днів призначеного судом покарання, що становить 2/3 частину призначеного строку покарання.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 01.02.2018.
З 02.12.2018 по 02.04.2018 відбував покарання в СІЗО м. Київ, заходи заохочень та стягнень не застосовувалися.
З 02.04.2018 по 12.10.2020 відбував покарання в державній установі «Черкаська ВК (№62)», був працевлаштований на виробництві установи в швейній дільниці, зарекомендував себе позитивно, мав 5 заохочень та 1 стягнення.
З 12.10.2020 по 25.11.2020 відбував покарання в державній установі «Олександрівський ВЦ (№104)» зарекомендував себе посередньо, заходи стягнень та заохочень не застосовувалися.
З 25.11.2020 по теперішній час відбуває покарання в державній установі «Крижопільський ВЦ (№113)». По прибутті в установу, після перебування в окремому приміщенні для новоприбулих засуджених працевлаштований не був, але залучався до робіт з благоустрою установи. Засуджений дотримується вимог, які визначають порядок і умови відбування покарання, порушень режиму утримання не допускає, за сумлінну поведінку та проведення косметичного ремонту в бібліотеці установи один раз був заохочений. Проявляє соціально-корисну ініціативу, приймає участь в суспільному житті відділення. Санітарний стан житлового приміщення підтримує в належному вигляді, має охайний зовнішній вигляд. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи, виконує передбачені законом вимоги. В взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний на критику реагує адекватно, товариські відносини підтримує із засудженими позитивної спрямованості. Проявляє готовність до самокерованої соціально-правомірної поведінки. Приймає участь в заходах виховного характеру, робить для себе належні висновки. За час відбування покарання порушень вимог пожежної безпеки не допускав. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», та «Підготовка до звільнення».
Рішенням комісії державної установи «Черкаська ВК (№ 62)», - протокол №29 від 30.10.2019 задоволено в застосуванні ст.101 КВК України.
Під дію ст. 81 КК України підпадав по відбуттю 2/3 строку покарання, а саме: 24.03.2021. Рішенням комісії державної установи «Крижопільський ВЦ (№ 113)» - протокол №6 від 24.03.2021 відмовлено в клопотанні про умовно-дострокове звільнення.
З матеріалів справи вбачається, що на даний час засуджений ОСОБА_4 фактично відбув необхідну частину строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

В матеріалах особової справи відсутні відомості що ОСОБА_4 при прибутті в державну установу «Крижопільський ВЦ (№113)» виявив бажання офіційно працевлаштуватися, також відсутні відомості щодо медичних протипоказань до певних видів робіт, на підтвердження своїх доводів засуджений ОСОБА_7 надав суду консультативний висновок спеціаліста № 311 КНП «Вінницький клінічний центр СНІДу ВОР» який не містить відомості, щодо протипоказань для засудженого, щодо працевлаштування. Інших доказів засудженим не надано, доказів щодо неможливості працевлаштування ОСОБА_4 за станом здоров`я в судовому засіданні не здобуто.
Щодо доводів засудженого, що ним відбута необхідна частина покарання, суд зазначає наступне, відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, але настав у зв`язку із застосуванням до нього вимог ст. 58 КВК України та ст. 72 КК України на підставі ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05.11.2020 року шляхом зарахування у строк відбування покарання ОСОБА_4 засудженому вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 04.10.2018 час слідування під вартою з 06.08.2020 по 12.10.2020 року. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Щодо посилання засудженого, що він залучався до робіт по благоустрою та самообслуговування установи із залежності стану здоров`я, що підтверджується довідками ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)» суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, зобов`язані: виконувати в разі залучення роботу із самообслуговування та благоустрою виправного центру.

Статтею 60 КВК України визначено, що засуджені до обмеження волі залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, як правило, на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою.

Праця засуджених до обмеження волі регулюється законодавством про працю, за винятком правил прийняття на роботу, звільнення з роботи, переведення на іншу роботу.

Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою виправних центрів і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення виправних центрів продовольством.

До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Суд приходить до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_4 може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, оскільки дотримання умов відбуття покарання є обов`язком останнього, а доведеність сумлінного ставлення до праці ОСОБА_4 не доведено, останній на даний час не працює, доказів про неможливість працевлаштуватись за станом здоров`я, та наявних медичних протипоказань не надав, вважає що для доведення виправлення необхідно тільки відбуття частини покарання, дотримуватися умов відбуття покарання та виконувати свій обов`язок в разі залучення до роботи із самообслуговування та благоустрою виправного центру.
А його звернення із клопотанням було здійснено формально після відбуттю 2/3 строку покарання, також судом враховується, що в період відбування покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ № 113» жодних дій ОСОБА_4 на доведення своєї виправлення здійснено не було.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Таким чином процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання, наявність дитини не є безумовною підставою для умовно- дострокового покарання, оскільки не впливає на сумлінність його поведінки та ставлення до праці.

Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, на думку суду, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 відсутні.

Тому суд, вважає, що вищевказані обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів виправлення, а також з урахуванням того, що згідно ст. 81 КК України застосування умовно-дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд ,

ПОСТАНОВИВ :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя: