Номер провадження: 11-сс/813/127/22
Номер справи місцевого суду: 495/9897/21 1-кс/495/2929/2021
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 грудня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001419 від 29.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.227 КК України,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою клопотання начальника відділення №1 СВ Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , поданого в рамках кримінального провадження №0001419 від 29.11.2021 року, про накладення арешту на майно задоволено.
Накладено арешт на майно, а саме на:
- 4 коробки цигарок «COMPLIMENT» blue по 25 шт. у пачці, кількістю по 480 пачок у коробці, загальною кількістю 1920 пачок;
- 1 коробка цигарок «COMPLIMENT» RED по 20 шт. у пачці, кількістю 500 пачок;
- 1 коробка цигарок «COMPLIMENT» blue по 20 шт. у пачці, кількістю 500 пачок;
- 4 коробки цигарок «Jing Ling» по 20 шт. у пачці, кількістю по 500 пачок у коробці, загальною кількістю 2000 пачок;
- 1 коробка цигарок «MARVEL» RED по 20 шт. у пачці, кількістю 500 пачок без відповідних марок акцизного збору України;
- дві полімерні пляшки об`ємом по 9 л з рідиною коричневого кольору, з запахом спирту.
Рішення суду мотивоване тим, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України та у разі незастосування заходу забезпечення існують ризики приховування, відчуження цього майна.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, у зв`язку із грубим порушенням норм кримінального процесуального закону, виходячи з того, що:

- з оскаржуваної ухвали не зрозуміло яким саме чином прокурор довів відповідність арештованого майна критеріям, передбаченим ст.ст. 98, 167 КПК України;

- у клопотання начальника відділення ОСОБА_8 не зазначено мети та потреб, для яких необхідно накласти арешт на відповідне майно;
- ОСОБА_6 не є суб`єктом злочину у даному кримінальному провадженні;

- з огляду на обов`язкові ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 227 КК України, безпідставним є вилучення у ОСОБА_6 майна, придбаного ним для власних потреб.

Виходячи з вищевикладеного, адвокат просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання начальника відділення №1 СВ Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , поданого в рамках кримінального провадження №0001419 від 29.11.2021 року, про накладення арешту на майно ОСОБА_6 .

Позиції учасників судового розгляду.
25 січня 2022 року на електрону пошту апеляційного суду від прокурора ОСОБА_9 надійшло клопотання, у якому прокурор просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, у задоволенні апеляційної скарги відмовити, її розгляд проводити у відсутності прокурора.

ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вище вимог дотримався в повному обсязі.

Щодо посилань апелянта на недоведеність відповідності арештованого майна критеріям, передбаченим ст.ст. 98, 167 КПК України, апеляційний суд, відхиляючи їх як безпідставні, звертає увагу на наступне.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у провадженні відділення №1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001419 від 29.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.227 КК України.

29.11.2021 року приблизно о 09-30 год. співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 на автодорозі М-15 Одеса-Рені в смт Сарата було зупинено автомобіль марки "Renault TRAFIC", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , в салоні якого візуально виявлено несертифіковану підакцизну продукцію та в діях вказаної особи вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.227 КК України «Випуск на товарний ринок або інша реалізація споживачам недоброякісної, тобто такої, що не відповідає встановленим стандартам, нормам, правилам і технічним умовам, або некомплектної продукції та товарів». Під час проведення огляду ОСОБА_6 відмовився надати для візуального огляду салон автомобілю. Внаслідок чого автомобіль був вилучений та поставлений на майданчик зберігання тимчасово вилученого транспорту в м. Арциз, вул.Транспортна,2Б.

01.12.2021 на підставі ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.11.2021, в період часу з 11.50 по 12.28 в м. Арциз, по вул. Транспортна, 2Б, було проведено обшук автомобіля «RENAULT Trafic», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, який належить ОСОБА_10 , яка мешкає по АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлене та вилучене наступне майно: 4 коробки цигарок «COMPLIMENT» blue, по 25 шт у пачці, кількістю по 480 пачок у коробці, загальною кількістю 1920 пачок; 1 коробка цигарок «COMPLIMENT» RED, по 20 шт у пачці, кількістю 500 пачок; 1 коробка цигарок «COMPLIMENT» blue, по 20 шт у пачці, кількістю 500 пачок; 4 коробки цигарок «Jing Ling», по 20 шт у пачці, кількістю по 500 пачок у коробці, загальною кількістю 2000 пачок; 1 коробка цигарок «MARVEL» RED, по 20 шт у пачці, кількістю 500 пачок без відповідних марок акцизного збору України; дві полімерні пляшки об`ємом по 9 л, з рідиною коричневого кольору, запахом спирту.

Постановою начальника відділення №1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 01.12.2021 року вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом.

Статтею 227 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, передбачена кримінальна відповідальність за умисне введення в обіг (випуск на ринок України) небезпечної продукції, тобто такої продукції, що не відповідає вимогам щодо безпечності продукції, встановленим нормативно-правовими актами, якщо такі дії вчинені у великих розмірах.

Предметом злочину виступає небезпечна продукція, тобто така продукція, що не відповідає вимогам щодо безпечності продукції, встановленим нормативно-правовими актами.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Частиною другою ст.167 КПК України встановлюється, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Отже, на переконання апеляційного суду, з врахуванням вищевикладеного є достатньо підстав вважати, що арештоване майно є предметам злочину та може бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Арешт на майно, з метою збереження речових доказів, можливий коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як того вимагають положення ст.98 КПК України.

На переконання апеляційного суду, слідчим у поданому клопотанні наведено, що відповідне майно необхідне для забезпечення наявності в кримінальному провадження доказової бази, для подальшого його використання відповідно до ст.ст.84,91 КПК України для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, та підлягають доказуванню, а відтак наведені у апеляційній скарзі посилання адвоката на відсутність у відповідному клопотання начальника відділення ОСОБА_8 мети та потреб, для яких необхідно накласти арешт на відповідне майно, апеляційний суд відхиляє як безпідставні.
Щодо посилань адвоката на безпідставність вилучення у ОСОБА_6 майна, що було придбане ним для власних потреб, з огляду на обов`язкові ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 227 КК України, апеляційний суд зауважує, що перевірку доказів може здійснити тільки суд під час розгляду кримінального провадження по суті, відповідно в теперішній час слідчий суддя повинен лише забезпечити збереження доказів задля їх перевірки у змагальному процесі судом.

Вилучені речі підлягають перевірці на предмет встановлення їх доказового значення для кримінального провадження і можуть бути в подальшому використані як докази обставин, які підлягають такому доказуванню відповідно до ст. 91 КПК.

При цьому, накладення арешту на майно з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності у кримінальному провадженні оголошення підозри. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

На підставі вищенаведеного апеляційний суд відхиляє і посилання апелянта, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали, те, що ОСОБА_6 не є суб`єктом злочину у даному кримінальному провадженні.

На думку апеляційного суду, на даному етапі кримінального провадження є виправданим та обґрунтованим накладення арешту на вказане майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження речових доказів, а в свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно, може призвести до його знищення, приховування, відчуження, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, апеляційний суд приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, тому, з урахуванням встановлених слідчим суддею обставин, клопотання сторони обвинувачення підлягало задоволенню.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, з урахуванням всього вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 грудня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001419 від 29.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.227 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4