ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/601/22 Справа № 199/1788/18 Головуючий суддя у І-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2018 року про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2018 року, задоволено клопотання заступника директора Департаменту начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_8 про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України.
Вирок Заводського районного суду м. Орла від 18 серпня 2016 року, залишений без змін апеляційною ухвалою Судової колегії у кримінальних справах Орловського обласного суду від 28 вересня 2016 року, відносно ОСОБА_7 приведено у відповідність із законодавством України.
Визначено, що частина 3 статті 30, частина 5 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, за якою ОСОБА_7 засуджено вироком Заводського районного суду м. Орла від 18 серпня 2016 року, залишеним без змін апеляційною ухвали Судової колегії у кримінальних справах Орловського обласного суду від 28 вересня 2016 року, відповідають частині 3 статті 307 Кримінального кодексу України.
Засудженому ОСОБА_7 на підставі вироку Заводського районного суду м. Орла від 18 серпня 2016 року, залишеного без змін апеляційною ухвалою Судової колегії у кримінальних справах Орловського обласного суду від 28 вересня 2016 року, визначено покарання за частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років без конфіскації майна.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що виходячи з того, що при визначенні строку покарання, який підлягатиме відбуванню у разі передачі ОСОБА_7 в Україну, слід враховувати вимоги частини першої статті 10 та частини першої статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року щодо максимального врахування покарання, визначеного вироком російського суду, з метою створення належних підстав для реалізації засудженим ОСОБА_7 права бути переданим в Україну як державу свого громадянства для подальшого відбування покарання.

Короткий зміст вимог клопотання про поновлення строку і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить пом`якшити покарання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_7 зазначає, що визнає і кається в скоєному, співпрацював зі слідством, вперше засуджений на тривалий строк позбавлення волі, дві треті покарання відбув в колонії за кордоном, де не порушував режим, мав дев`ять заохочень та дві грамоти за сумлінне ставлення до праці, працював в колонії оператором швейного виробництва, де серйозно захворів.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, а ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.
Пунктами а), d) статті 11 вказаної Конвенції встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджено вироком Заводського районного суду м. Орла від 18 серпня 2016 року до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, частиною п`ятою статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж «Інтернет», організованою групою, в особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Згідно з апеляційною ухвалою Судової колегії у кримінальних справах Орловського обласного суду від 28 вересня 2016 року, вирок Заводського районного суду м. Орла від 18 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишено без змін.
Поряд із цим, надаючи оцінку доводам засудженого щодо необхідності призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, апеляційний суд приходить до висновку про їх необґрунтованість, оскільки згідно з вимогами ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, до якої віднесено ст. 69 КК України.
Отже, з нормативного розуміння цих вимог закону України про кримінальну відповідальність об`єктивно вбачається, що суд застосовує положення ст. 69 КК України лише тоді, коли призначає покарання.
Таким чином, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання за відсутності обставин, які обтяжують покарання та вимогу про пом`якшення покарання, колегія суддів розцінює як такі, що не ґрунтуються на вимогах кримінального та кримінального процесуального законодавства України, оскільки у суду відсутня процесуальна можливість пом`якшити призначене вироком Заводського районного суду м. Орла від 18 серпня 2016 року покарання.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вимог матеріального та процесуального закону і постановив ухвалу у відповідності із зазначеними положеннями.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія судів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2018 року про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4