Справа № 191/2501/21
Провадження № 1-в/191/596/21
У Х В А Л А
іменем України

06 жовтня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника адміністрації СВК № 94 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з приміщення Синельниківської ВК № 94 с. Шахтарське клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього ст. 81 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
До суду з вищевказаним клопотанням звернувся засуджений ОСОБА_6 про застосування до нього ст.81 КК України, а саме умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

В судовому засіданні засуджений та його захисник клопотання підтримали та просили його задовольнити. Також засуджений зазначив, що він працює з весни 2021 року.

Представник адміністрації ДУ «СВК №94» в судовому засіданні пояснив, що засуджений працює з весни 2021 року. При винесенні рішення покладається на розсуд суду.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки останній не довів своє виправлення.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, дійшов наступного висновку.
Засуджений ОСОБА_6 в установах виконання покарання знаходиться з 26.06.2017 року, перебуваючи в СІЗО м.Дніпра характеризувався негативно, мав одне стягнення, заохочень не мав.
Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_6 прибув до Синельниківської ВК-94 26.09.2018 року. Раніше судимий 3 рази. У цій справі засуджений: 05.02.2018 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.307, ч.1,2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 6 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.06.2021 року зараховано строк тримання під вартою (ЗУ №838-VII) з 22.06.2017 року по 27.08.2018 року. Початок строку : 24.06.2017 року, кінець строку : 17.07.2022 року.

На теперішній час засуджений працевлаштований в цеху «ЗБВ» до праці ставиться задовільно. За час відбування покарання ОСОБА_6 характеризується посередньо, має одне заохочення та одне стягнення; дотримується норм, яку визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи виконання покарання; відносини в колективі засуджених відділення будує з різною категорією засуджених, авторитетом серед них не користується, адекватно реагує на критику своєї поведінки; безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні; намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи виконання покарання ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; намагається дотримуватись пожежної безпеки; не входить до складу ради колективу засуджених відділення; на профілактичному обліку не перебуває. Провину у скоєному злочині визнав, розкаявся у вчиненому; заборгованості за виконавчими листами не має.

Згідно довідки за особовою справою №290/Т-18 на засудженого ОСОБА_6 , невідбута частина строку покарання станом на 06.10.2021 року становить 9 місяців 11 днів.

Також зазначено, що підлягає умовно-достроковому звільненню на підставі ст.81 КК України по відбуттю 2/3 строку, тобто з 17.06.2021 року. Матеріали розглянуті комісією установи 30.06.2021 року відмовлено, як особі, що не довела своє виправлення.

Відповідно довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_6 має одне заохочення та одне стягнення.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_6 в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» знаходиться з 26.09.2018 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований, до праці ставиться задовільно.

Згідно п. 2, п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно ст.9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання своїх обов`язків є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Так «сумлінна поведінка» означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо. При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого.

Вивчивши відомості про особу засудженого, характеристика якого не є позитивною, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, а також враховуючи, що ОСОБА_6 раніше звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, на шлях виправлення не став та на теперішній час відбуває покарання за тяжкий злочин, має одне стягнення та одне заохочення. Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в їх сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд не вбачає сумлінної поведінки засудженого та доведення ним свого виправлення. Вказані обставини свідчать про те, що поведінка засудженого не змінилася таким чином, щоб стати підставою для умовно-дострокового звільнення, а тому на даний час застосування умовно - дострокового звільнення є недоцільним.

Таким чином, суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а тому в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 слід відмовити..

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього ст. 81 КК України відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 11.10.2021 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1