УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.08.2021 Справа №607/15032/21 Провадження № 1-кс/607/5006/2021 м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого відділення поліції №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою на строк 60 днів відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2021 старший слідчий відділення поліції №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні № 0000089 від 08.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Клопотання мотивовано тим, що 08.10.2005 біля 22 год. 30 хв. ОСОБА_7 в порушення вимог п 2.9 а) Правил дорожнього руху України перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи власним автомобілем марки «Опель» Омега, д.н.з. НОМЕР_1 в порушення п.12.4 Правил дорожнього руху України рухався зі швидкістю 110 км/год по вул. Шептицького у с.Петриків, Тернопільського району в напрямку м. Тернопіль.

Порушуючи вимоги пунктів 1.5 ч. 1 та 2.3 «б», «д» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, водій ОСОБА_7 під час руху не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб, своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Через проявлену під час керування автомобілем неуважність та унаслідок грубого порушення вимог п. 1.10 (в частині значення термінів «дорожні умови», «дорожня обстановка», а також п.12.2 ПДР України невірно обрав швидкість свого руху і позбавивши попереду себе на проїзні частині дороги небезпеку для руху пішоходів, яких мав можливість об`єктивно виявити неповнолітніх пішоходів ОСОБА_8 , 1989 року народження та ОСОБА_9 , 1988 року народження, які рухалися по краю проїзної частини дороги на зустріч руху вказаного автомобіля. В порушення п. 12.3 ПДР України негайно не вжив заходів аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішоходів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , 1989 року народження та ОСОБА_9 , 1988 року народження, загинули на місці події, а водій ОСОБА_7 залишив місце події.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.9 «а», .5 ч. 1 та 2.3 «б», «д», 1.10, 12.2, 12.3., 12.4 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням загибелі декількох осіб.

10.10.2005 слідчим СВ Тернопільського РВ УМВС в Тернопільській області ОСОБА_10 винесено постанову про відкриття кримінальної справи. Відомості за даним фактом 08.12.2012 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №80000089 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

14.10.2005 винесена постанова про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_7 , однак у зв`язку з відсутністю даних щодо місце знаходження ОСОБА_7 , підозру йому пред`явлено не було.

17.10.2005 постановою Тернопільського міськрайонного суду надано дозвіл на затримання та доставку під вартою в суд обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєні злочину передбаченого ч.3 ст.286 КК України для вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу. 06.10.2011 постановою Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді взяття під варту.

29.06.2021 ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Цього ж дня ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

30.06.2021 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

01.07.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 23.59 год. 27.08.2021.

26.08.2021 досудове розслідування у кримінальному провадженні, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 08.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, завершено, відповідно до ст.290 КПК України сторонам кримінального провадження відкрито матеріали досудового розслідування №0000089 від 08.12.2012.

Обґрунтовуючи клопотання щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у виді тримання під вартою на строк 60 днів, слідчий вказує на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, а також те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які були зазначені при застосуванні запобіжного заходу, не зменшились, та продовжують існувати, зокрема, ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Крім цього, у клопотанні слідчий вказав, що строк дії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.07.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 завершується 27.08.2021, однак на даному етапі необхідно виконати вимоги статті 290 КПК України у зв`язку із завершенням 26.08.2021 досудового розслідування, та скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

На думку слідчого, обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину та дані про особу підозрюваного свідчать про наявність підстав для продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави терміном на 60 днів. Слідчий вважає, що викладені у клопотанні обставини виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_7 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 без визначення розміру застави на 60 діб, посилаючись на тяжкість злочину, у вчиненні якого останній підозрюється та наявність ризиків, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які не зменшились та не перестали існувати. Просила врахувати, що до закінчення строку тримання під вартою неоюхідно здійснити заходи у даному кримінальному провадженні щодо виконання вимог ст.290 КПК України зокрема, надання для ознайомлення сторонам можливості ознайомитися з наявними матеріалами кримінального провадження, та складання обвинувального акта. На думку прокурора, підстав для зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 немає.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо клопотання прокурора, просили у його задоволенні відмовити. Зазначили про необґрунтованість заявлених у клопотанні ризиків, про що, на їх думку, свідчить той факт, що ОСОБА_7 самостійно з`явився до органів слідства. Просили врахувати визнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому діяння, а також небажання останнього ознайомлюватись з матеріалами кримінального провадження №№0000089 від 08.12.2012, про що слідчому та прокурору була подана відповідна заява. Вказані обставини, на думку сторони захисту, свідчать про відсутність підстав для подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 08.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

10.10.2005 в порядку ст.ст. 94, 98, 113 КПК 1960 року, слідчим СВ Тернопільського РВ УМВС України в Тернопільській області винесено постанову про порушення кримінальної справи, за тим фактом, що 08 жовтня 2005 року, приблизно о 22 год. в с. Петриків, Тернопільського району на вул. Шептицького, невстановленим легковим автомобілем вчинено наїзд на пішохода ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які рухались по краю проїзної частини дороги, в результаті чого вони загинули на місці події.
17.10.2005 ОСОБА_7 оголошено в розшук, щодо якого 14.10.2005 винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, котра не була його пред`явлена. Цього ж дня Тернопільський міськрайонний суд виніс постанову, якою надав дозвіл на затримання та доставку під вартою в суд ОСОБА_7 для вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу. 06.10.2011 Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, керуючись ч. 6 ст. 165-2 КПК 1960 року, тобто за відсутності особи, обрав ОСОБА_7 запобіжний захід у виді взяття під варту .
08.12.2012 відомості щодо вказаного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 та правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 286 КК України.
З 01.12.2005 провадження у даній кримінальній справі неодноразово зупинялось та відновлювалось для проведення окремих слідчих та процесуальних дій. Востаннє таке провадження було відновлено 29.06.2021 старшим слідчим СВ ВП № 1 /м. Тернопіль/ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.
29.06.2021 ОСОБА_7 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

30.06.2021 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель декількох осіб.

01.07.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 23.59 год. 27.08.2021.

26.08.2021 досудове розслідування у кримінальному провадженні, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 08.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, завершено.

Положеннями ч.3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 08.12.2012; протоколами огляду місця події від 08.10.2005, 10.10.2005; висновками експерта №742 від 09.11.2005; №745 від 10.11.2005; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.10.2005; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 18.10.2005; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 18.10.2005, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий за погодженням з прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, зокрема, й щодо тривалого (понад 15 років) переховування ОСОБА_7 від органів слідства, а також враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. На думку слідчого судді, зазначені обставини можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному провадженні.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги необхідність виконання ряду процесуальних дій, зокрема, на виконання вимог ст.290 КПК України, оскільки повідомлення про завершення досудового розслідування та доручення про надання сторонам доступу до матеріалів досудового розслідування було складене лише 26.08.2021.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім.

Так, слідчий суддя відхиляє твердження сторони захисту про відсутність підстав для подальшого застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею не встановлено. Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу слідчому судді не надано.

Стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування підозрюваного ОСОБА_7 , а також ризик його незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, здатний їм запобігти, а тому підстав для відмови у задоволенні клопотання про продовження тримання під вартою чи зміни запобіжного заходу на інший не пов`язаний із позбавленням волі, за доводами сторони захисту, слідчий суддя не вбачає.

Не спростовують таких висновків й наведені стороною захисту доводи про визнання ОСОБА_7 вини у інкримінованому йому злочині та відмова останнього від ознайомлення із зібраними досудовим розслідуванням матеріалами відповідно до ст.290 КПК України, оскільки матеріали досудового розслідування відкриті для ознайомлення всім сторонам даного кримінального провадження з 26.08.2021, відтак, слідчим суддею враховано об`єктивну неможливість виконати зазначені дії до закінчення строку тримання ОСОБА_7 під вартою.

Поряд з цим, слідчим суддею приймається до уваги наявність обґрунтованої підозри про вчинення підозрюваним тяжкого злочину, наявність суспільного інтересу у даному кримінальному провадженні, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що спричинило загибель двох осіб.

Слідчим суддею взято до уваги дані про особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання, а також те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, втім, за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження

При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Поряд з цим, на думку слідчого судді, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні належним чином не обґрунтовано необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на строк 60 діб.

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, 26.08.2021 досудове розслідування у кримінальному провадженні, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 08.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, завершено, сторонам надано доступ до матеріалів кримінального провадження, яке складається з чотирьох томів.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги доводи сторони обвинувачення про необхідність проведення додаткових процесуальних дій, надані прокурором пояснення у судовому засіданні, оцінивши зміст долучених до клопотання матеріалів, слідчим суддею не встановлено обставин, які б давали підстави вважати обґрунтованою необхідність продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою на зазначений у клопотанні строк на 60 діб.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою строком на 30 днів, тобто до 25.09.2021, є достатнім для виконання запланованих процесуальних дій у кримінальному провадженні за №0000089 від 08.12.2012 та складання обвинувального акта.

Вказаний термін, на думку слідчого судді є об`єктивно необхідним та достатнім для виконання слідчих, процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень в даному кримінальному провадженні, та не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у даному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Крім того, у зв`язку з наявністю обставин, передбачених п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваному застави у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст..ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 290, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділення поліції№1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 30 (тридцять) днів, до 23 год. 59 хв. 25.09.2021, без визначення застави відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1