Провадження № 11-кп/811/112/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , -

за участю прокурора ОСОБА_8

встановила:

ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2021 року задоволено клопотання старшого дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 затвердженого прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_10 .
Застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Згідно ухвали, 12 жовтня 2021 року до Личаківського районного суду м. Львова надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 .
В клопотанні вказано, що 19.09.2021 приблизно о 14:20 год, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину «Єва» ТОВ «РУШ», що розташований за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 70, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрала із торгових вітрин магазину «Єва» товари, а саме: Лореаль компактна крем-пудра для обличчя Інфелібл, тон 20,9 г. Арт. 614378, вартістю без ПДВ 264,15 грн. в кількості 1 (однієї) штуки; Lanvin Eclad DArpege парфумована вода жіноча 4,5 мл. Арт. 161985, вартістю без ПДВ 119,98 грн. в кількості 1 (однієї) штуки; Резинка 18D016-9, арт. 625114 вартістю без ПДВ 4,18 грн. в кількості 1 (однієї) штуки; Резинки 19А1794, арт. 625130, вартістю без ПДВ 26,82 грн. в кількості 3 (трьох) штук, чим спричинила магазину «Єва» ТОВ «РУШ» майнову шкоду на загальну суму 415,13 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_7 містять ознаки суспiльно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, такі мали місце і вчинені в стані неосудності ОСОБА_7 , яка за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечних діянь потребує застосування примусового заходу медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення останньою суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
На дану ухвалу заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 22.12.2021 про застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_7 , у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, змінити.Виключити з мотивувальної частини ухвали покликання на наявність у ОСОБА_7 корисливих мотивів та вчинення нею кримінального проступку, зазначивши про вчинення суспільно небезпечного діяння.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що усупереч положенням кримінального та кримінального процесуального законів, в ухвалі Личаківського районного суду м. Львова від 22.12.2021 вказав, що ОСОБА_7 вчинила суспільно небезпечне діяння, зазначене у клопотанні, а саме, діючи з корисливих мотивів, таємно викрала чуже майно на суму 415,13 грн. Також в ухвалі зазначено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. З огляду на те, що ОСОБА_7 перебувала у стані неосудності під час вчинення суспільно небезпечного діяння, покликання у рішенні суду на наявність у ОСОБА_7 корисливого мотиву та скоєння кримінального проступку є неправильним застування закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 19 КК України, осудність характеризує здатність особи усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) і керувати ними та є ознакою злочину. Водночас, неосудна особа позбавлена такої здатності внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, до неї за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Так, виходячи з положень статей 23, 24 КК України, умисел є однією із форм вини, як ознаки злочину, яка включає усвідомлення особою характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання (свідоме допущення) їх настання. Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Відтак, умисел, мотив та мета є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушення психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними, тобто є неосудною. Із зазначеним станом несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву, як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Крім того, відповідно до ст. 505 КПК України, обставинами, які підлягають встановленню у такому кримінальному провадженні є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння; вчинення цього суспільно небезпечного діяння певною особою; наявність у особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування та інші обставини. Таким чином, предмет доказування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей та не включає питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, тоді як умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.
На переконання колегії суддів, наведені вище положення кримінального процесуального закону судом першої інстанції в повній мірі були дотримані.
Судом першої інстанції встановлено, та в мотивувальній частині чітко зазначено, що дії ОСОБА_7 містять ознаки суспiльно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, такі мали місце і вчинені в стані неосудності ОСОБА_7 , яка за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечних діянь потребує застосування примусового заходу медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення останньою суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Відтак, зазначена в апеляційній скарзі вимога про виключення з мотивувальної частини ухвали покликання на наявність у ОСОБА_7 корисливих мотивів та вчинення нею кримінального проступку, зазначивши про вчинення суспільно небезпечного діяння є безпідставною та необґрунтованою.
На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3