печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за особи, яка подала клопотання, адвоката: не з`явилася,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого суді Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2019року № 757/46292/19-к у кримінальному провадженні № 0000532 від 14.06.2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2019 року № 757/46292/19-к у кримінальному провадженні № 0000532 від 14.06.2019 року, на транспортний засіб, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , БОГДАН А-09201, колір жовтий.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 зазначає, що є добросовісним власником майна, яке набуте нею у встановленому законом порядку; арешт накладено необґрунтовано, оскільки арештований транспортний засіб не відповідає вимогам ст. 98 КПК України. Стверджує, що не має статусу підозрюваного чи обвинуваченого у даному кримінальному провадженні. Зазначає, що при накладені арешту суд не перевірив та помилково взяв до уваги недостовірну інформацію, зазначену у клопотанні прокурора, про накладення арешту щодо власника транспортного засобу,

В судове засідання особа, яка подала клопотання, не з`явилась, про день, час, місце розгляду скарги повідомлена у встановленому законом порядку, подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в якій підтримала клопотання з викладених у ньому підстав, просила задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2019 року за № 0000532 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України.

В рамках здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2019 року у справі № 757/46292/19-к задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на транспортний засіб, який належить ОСОБА_4 , а саме: д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , БОГДАН А-09201, колір жовтий.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2019 року вбачається, що при накладенні арешту на автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , БОГДАН А-09201, колір жовтий, слідчий суддя виходив з того, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення та значення речового доказу у кримінальному провадженні № 0000532 від 14.06.2019 року.

Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2019 року накладено арешт на автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , БОГДАН А-09201, колір жовтий, який належить на праві власності ОСОБА_4 .

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником вищевказаного транспортного засобу з 27.06.2019 року є ОСОБА_3 .

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_3 будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000532 від 14.06.2019 року не має; факт вибуття вищевказаного транспортного засобу з права власності особи, відносно якої було накладено арешт, а саме, ОСОБА_4 вказує на те, що у застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки ОСОБА_3 є добросовісним набувачем майна.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_3 , як власника майна, можливості розпоряджатися та користуватися власністю, як захід забезпечення кримінального провадження, порушує права власності останнього та суперечить ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2019 року підлягає скасуванню, оскільки підстави для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпали.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого суді Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2019 року № 757/46292/19-к у кримінальному провадженні № 0000532 від 14.06.2019 року задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2019 року № 757/46292/19-к, на транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , БОГДАН А-09201, колір жовтий.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1