Справа № 308/8413/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м.Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000113 від 30.01.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Корчин, Радехівського р-ну, Львівської обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, раніше не судимого, з вищою освітою, не одруженого, який в період з 31.05.2018 по 18.05.2020 проходив військову службу за контрактом та перебував на посаді офіцера відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 , учасника бойових дій,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 369 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаючи про заплановані проведення згідно наказу Міністра оборони України від 31.05.2019 №274, ротації миротворчих контингентів, діючи умисно, з метою незаконного особистого збагачення, розробив злочинний план щодо використання даної інформації у власних корисливих цілях, згідно якого, він, у період червня 2019 - січня 2020 років, повідомив військовослужбовцям та цивільним особам, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , завідомо неправдиву інформацію про те, що він може посприяти їм та їхнім знайомим, у включенні їх до складу миротворчого контингенту для поїздки у Демократичну Республіку Конго, шляхом передачі їх особистих документів до уповноважених підрозділів Міністерства оборони України та їх включенні до відповідних списків миротворчого контингенту.

На виконання вказаного злочинного плану, ОСОБА_3 , повідомив ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 завідомо неправдиву інформацію, про необхідність передачі останніми йому грошових коштів у сумі 2000-4000 доларів США кожен, які з його слів необхідні були для оплати їх підготовки до виїзду в ДР Конго та оплати перельоту, створивши у них відчуття абсолютної впевненості у законності їх відрядження у складі миротворчої місії та реальної можливості це зробити, у зв`язку з чим, будучи введені ОСОБА_3 в оману, вони погодилися передати останньому вказані грошові кошти.

У подальшому, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в особистих інтересах, переконавши ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про нібито необхідність оплати підготовки до виїзду в ДР Конго та оплати перельоту, перебуваючи в м. Ужгороді Закарпатської області, заволодів грошовими коштами останніх, шляхом перерахунку ними їх на його ( ОСОБА_3 ) банківські рахунки АБ Укргазбанк № НОМЕР_1 та ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , а саме:

- ОСОБА_6 , який 23 липня 2019 року в період часу з 22:28 по 22:56 год. з власного банківського рахунку ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_2 , перерахував на наданий йому ОСОБА_3 банківський рахунок № НОМЕР_3 , грошові кошти у розмірі 39 000 гривень, а у подальшому, о 12:25 год., о 17:31 год. 27 серпня 2019 року, о 14:48 год. 29 серпня 2019 року, в період часу з 12:57 по 12:58 год. 04 вересня 2019 року, о 21:53 год. 11 вересня 2019 року, о 13:02 год.12 вересня 2019 року, о 13:47 год. 18 вересня 2019 року, діючи в інтересах ОСОБА_12 , щодо включення її також до миротворчого контингенту з власного банківського рахунку ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_2 , перерахував на надані йому ОСОБА_3 банківські рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 грошові кошти у розмірі 10 000, 500, 1500, 13 000, 10 000, 12 000, 3000 грн. відповідно, всього передавши останньому грошові кошти на загальну суму 89 000 грн.;

- ОСОБА_7 , який 12 жовтня 2019 року та 09 листопада 2019 року з власного банківського рахунку ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_4 перерахував на наданий йому ОСОБА_3 банківський рахунок № НОМЕР_3 грошові кошти у розмірі 37500 гривень та 9000 гривень, відповідно, всього передавши останньому грошові кошти на загальну суму 46 500 грн.;

- ОСОБА_8 , який 09 серпня 2019 року, 12 серпня 2019 року з терміналу оплати Ibox, перерахував на надані йому ОСОБА_3 банківські рахунки № НОМЕР_3 , № НОМЕР_1 , грошові кошти у розмірі 9950 гривень та 52 070 гривень, всього передавши останньому грошові кошти на загальну суму 62 020 грн.;

- ОСОБА_9 , який 12 серпня 2019 року з власного банківського рахунку ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_5 , перерахував на наданий йому ОСОБА_3 банківський рахунок № НОМЕР_3 , грошові кошти у розмірі 42 000 грн.;

- ОСОБА_10 , який 17-18 жовтня 2019 року передав ОСОБА_3 через ОСОБА_13 , грошові кошти у розмірі 50 000 грн.;

- ОСОБА_11 , який у період 22-23 листопада 2019 року, перерахував на банківські картки ОСОБА_3 № НОМЕР_6 грошові кошти у сумі 8000 грн., 10 000 грн., 7000 грн., 10 000 грн., 10 000 грн., на банківську картку № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 10 000грн, 10 000 грн, 10 000 грн., всього передавши останньому грошові кошти на загальну суму 75 000 грн.

Вказані грошові кошти, якими ОСОБА_3 заволодів шляхом обману та зловживання довірою, отримав можливість використовувати на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 по епізоду щодо отримання грошових коштів від ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві).
Дії ОСОБА_3 по наступних епізодах щодо отримання грошових коштів від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві) вчинені повторно.
Він же, що 27.03.2020 та 31.03.2020, перебуваючи у м.Ужгороді Закарпатської області, діючи умисно, з корисливих мотивів та метою особистого незаконного збагачення, в особистих інтересах, видавши себе за особу, яка може посприяти у включенні до миротворчого контингенту до ДР Конго з метою створення уявної впевненості у своїх можливостях, особисто отримав від ОСОБА_14 , шляхом перерахунку останнім на його банківський рахунок № НОМЕР_1 , нібито для службових осіб Міністерства оборони України, неправомірну вигоду у розмірі 84 000 грн. за вчинення вказаними службовими особами Міністерства оборони України в інтересах ОСОБА_14 дій з використанням наданого їм службового становища, а саме за прийняття рішення щодо включення його до миротворчого контингенту до ДР Конго.

Відтак, ОСОБА_3 , свою обіцянку ОСОБА_14 щодо надання неправомірної вигоди службовим особам Міністерства оборони України у розмірі 84 000 грн. за прийняття рішення щодо включення його до миротворчого контингенту до ДР Конго не мав наміру виконувати та не виконав, а коштами у розмірі 84 000 грн., які отримав від ОСОБА_15 частинами 27.03.2020 та 31.03.2020 по 10 000 грн. та 74 000 грн. відповідно, заволодів шляхом обману і мав можливість використати на власний розсуд, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Він же, біля 09:00 год. 24.12.2019 у телефонній розмові з ОСОБА_16 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, виказав та схилив громадянина ОСОБА_14 до надання, через нього, нібито для службових осіб Міністерства оборони України, неправомірної вигоди у розмірі 3000 доларів США за вчинення вказаними службовими особами Міністерства оборони України в інтересах ОСОБА_15 , дій з використанням наданого їм службового становища, а саме за прийняття рішення щодо включення його до миротворчого контингенту до Демократичної Республіки Конго.

У подальшому, 27.03.2020 та 31.03.2020 ОСОБА_3 , перебуваючи у м. Ужгороді отримав від ОСОБА_14 , шляхом перерахунку останнім на його банківський рахунок № НОМЕР_1 , нібито для службових осіб Міністерства оборони України неправомірну вигоду у розмірі 10 000 грн. та 74 000 грн. відповідно, а всього 84 000 грн., за вчинення вказаними службовими особами Міністерства оборони України в інтересах ОСОБА_14 , дій з використанням наданого їм службового становища, а саме за прийняття рішення щодо включення його до миротворчого контингенту до Демократичної Республіки Конго, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, а саме: підбурювання до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.
ІІ. Позиція обвинуваченого
Обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України, пояснив, що свою вину у вчиненні правопорушення за частиною 1 статті 369 КК України не визнає, посилаючись на диспозицію вказаної норми, яка, на його думку, передбачає обов`язкову наявність службової особи, якій неправомірна вигода повинна передаватися. Однак, ні під час досудового розслідування, а ні під час судового розгляду таку особу не встановлено. Зазначає, що жодному потерпілому, чи свідку ОСОБА_14 прізвище такої особи ним не повідомлялось, це був тільки спосіб шахрайства. Заперечує, що повідомляв ОСОБА_14 про те, що кошти, які необхідно перерахувати для включення до списку осіб миротворчого контингенту до Демократичної Республіки Конго, є хабарем. В іншій частині обвинувачення за ст.190 КК України визнає себе винним. Вказує, що кошти, які він отримав від потерпілих були йому потрібні оскільки має проблеми з ігровою залежністю. Про місію в Конго чув від своїх колег по службі та вирішив використати цю інформацію як спосіб для заволодіння коштами. Для переконливості своєї пропозиції повідомляв про те, що нібито має дядька у Міністерстві оборони.

ІІІ. Позиція потерпілих
Потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомив, що проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 , на посаді старшого офіцера відділення запобігання виявлення злочинів та інших правопорушень.

У 2018 році у дане відділення в порядку ротації прибув ОСОБА_3 з яким він перебував у службових та товариських відносинах. У липні місяці 2019 року перебуваючи у відпустці отримав повідомлення від ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ) набирає людей в миротворчу місію Конго на 9 місяців із заробітною платою 4000 дол. США зі збереженням зарплати за основним місцем роботи. Також ОСОБА_3 повідомив, що у нього в генштабі є людина, яка вирішує це питання.

21 липня він зателефонував ОСОБА_3 щоб розпитати більш детально про участь у місії, на що останній повідомив, що ротація відбудеться у листопаді-грудні поточного року, зарплата 4000 дол. США. Для початку ОСОБА_3 просив перерахувати йому суму 1500дол.США, вказавши, що за ці кошти буде проведено вакцинацію, придбано авіаквитки та підготовлено відповідний пакет документів.

23 липня 2019 року ОСОБА_6 через систему Приват 24 здійснив переказ коштів на картку ОСОБА_3 у сумі 39000грн. та повідомив про це останнього.

Після повернення до Сєверодонецька повідомив ОСОБА_12 про можливість поїхати в миротворчий батальйон в Республіку Конго, оскільки за твердженням ОСОБА_3 цивільні особи також можуть брати участь у місії. Таким чином ОСОБА_6 перерахував ОСОБА_3 за себе та за ОСОБА_12 відповідно 39000грн. та 50000грн.

На початку серпня 2019 року ОСОБА_6 також повідомив ОСОБА_9 про можливість участі у миротворчій місії та дав йому номер телефона ОСОБА_3 .

Після неодноразових повідомлень ОСОБА_3 про відкладення вильоту у нього виникли сумніви щодо правдивості інформації.

У грудні 2019 року ОСОБА_3 через додаток «вайбер» відправив повідомлення про те, що ніякого Конго немає, він просто брав гроші та попросив вибачення.

У спілкуванні по телефону ОСОБА_3 постійно стверджував, що поверне кошти, однак не повернув.

Потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомив, що у липні 2019 року мав розмову з ОСОБА_9 в якій останній повідомив про набір у склад миротворчої місії в Республіку Конго та дав номер контактного телефону ОСОБА_3 . У свою чергу ОСОБА_3 надіслав ОСОБА_8 повідомлення на месенджер «телеграм» з переліком робіт для цивільних осіб, з яких останній обрав роботу з цивільним населенням. У переписці також отримав від ОСОБА_3 реквізити для перерахування коштів. У період з 9 по 18 серпня 2019 року ОСОБА_8 було переведено на картковий рахунок ОСОБА_3 близько 62000грн. Останній у повідомленні підтвердив отримання вказаних коштів та запевнив, що документи будуть готові, а виліт відбудеться у листопаді 2019 року. Зрозумівши, що тут щось не так, ОСОБА_8 надіслав повідомлення ОСОБА_3 про повернення коштів. ОСОБА_3 у свою чергу повідомив, що має ігрову залежність та зобов`язується повернути кошти. У грудні 2019 року ОСОБА_3 перерахував на картку ОСОБА_8 5000грн., а наступного місяця ще 1000грн. чи 2000грн. точно не пам`ятає.

Потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомив, що про пропозицію ОСОБА_3 стосовно набору в миротворчий батальйон йому повідомив та дав номер телефону останнього ОСОБА_6 . ОСОБА_6 також повідомив, що для поїдки необхідно перерахувати 2000дол.США. Вказані кошти необхідні для оплати авіаперельоту та вакцинації. Вказав, що 10000грн. перерахував ОСОБА_6 , а 12 серпня 2019 року він перевів на картковий рахунок ОСОБА_3 42000грн. У листопаді 2019 року попросив ОСОБА_3 повернути кошти. Через кілька днів ОСОБА_3 відповів, що коштів немає, пообіцяв повернути борг частинами. ОСОБА_3 частково повернув суму коштів, перерахувавши на картку 5000грн. та 2000грн. Згодом повідомив, що картку у нього забрали і він не має змоги повертати кошти.

Потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомив, що з ОСОБА_3 познайомився у січні 2019 року під час участі в операції об`єднаних сил в Станиці Луганській. 14.08.2019 ОСОБА_3 запропонував йому долучитися до місії в Конго і повідомив, що для цього потрібна певна сума грошей для оформлення документів, придбання авіаквитків та вакцинації. У зв`язку з цим на вимогу ОСОБА_3 перерахував останньому 12.10.2019 кількома платежами кошти у сумі 7638грн., 10050 грн., 10050 грн., 10050грн. та 09.11.2019 9045грн.

Потерпілий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомив, що особисто не знайомий з обвинуваченим ОСОБА_3 . Восени 2019 року десь у середині листопада, ОСОБА_19 розповів йому про пропозицію ОСОБА_3 щодо формування складу миротворчої місії для відрядження в республіку Конго та дав його номер телефону. Приблизно через 1-2 тижні він зателефонував ОСОБА_3 , який підтвердив інформацію, повідомив про обов`язкову умову участі у місії наявність статусу учасника бойових дій. Також повідомив, що заробітна плата та посада за місцем роботи зберігається. Строк відрядження - не менше 6 місяців, оплата - 3000 дол.США, проживання, харчування безкоштовні. ОСОБА_3 у телефонній розмові також сказав, що оформлення документів, вакцинація буде становити 3000дол.США, які потрібно якнайшвидше перерахувати. Запевнив, що якщо щось не складеться, то кошти поверне в повному обсязі. Попросив надіслати копію паспорту, фотокартку.

22 листопада 2019 року ОСОБА_11 перерахував ОСОБА_20 10000грн., 8000грн., та ще 7000грн., а наступного дня - ще кілька траншів. Загальна сума перерахованих ОСОБА_3 коштів становила 75000грн. ОСОБА_3 запевнив, що у квітні будуть проведені збори, строки поїздки можуть бути трохи перенесені через пандемію.

Про затримання ОСОБА_3 правоохоронними органами дізнався із соціальних мереж. ОСОБА_3 на неодноразові дзвінки не відповідав, кошти не повернув.

Потерпілий ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомив, що приблизно 15-16 жовтня 2019 року зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_13 , який на той час проходив військову службу у місті Сєверодонецьку. При зустрічі він розповів, що є можливість поїхати у складі миротворчого батальйону в республіку Конго і повідомив особу, яка може це організувати, а саме, ОСОБА_3 . Ввечері наступного дня ОСОБА_3 зв`язався з ним та повідомив, що для поїздки необхідні кошти. Оскільки ОСОБА_10 не зміг перевести кошти на картку ОСОБА_3 , останній попросив переказати їх на картку ОСОБА_13

17.10.2019 кошти було перераховано на картку ОСОБА_13 двома платежами по 10000грн., 20000грн. та ще 10000грн. Після цього ОСОБА_3 надіслав повідомлення у вайбері ОСОБА_10 про те, що кошти ним отримано та попросив відправити йому копію паспорту. Навесні 2020 року, вже точну дату не пам`ятає, йому повідомив хтось із знайомих про затримання ОСОБА_3 .

ІV. Досліджені в судовому засіданні докази
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання суду повідомила, що особисто не знайома з ОСОБА_3 . У серпні 2019 року ОСОБА_6 повідомив її про можливість поїхати в складі миротворчої місії в Конго як повара та вніс за неї 2000дол.США. За словами ОСОБА_6 виліт повинен був відбутися в листопаді цього ж року.

Свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання суду повідомив, що приблизно в середині грудня 2019 року від своїх знайомих колег дізнався про можливість участі в миротворчій місії в Республіку Конго як можливість заробити гроші. Знайомі повідомили про ОСОБА_3 , який може це все організувати та дали його номер телефону. Зателефонувавши ОСОБА_3 , з`ясував щодо можливості цивільним громадянам бути включеним до місії на що останній підтвердив таку можливість та повідомив суму 3000доларів США, яку необхідно сплатити. ОСОБА_14 зазначає, що зі слів ОСОБА_3 така сума необхідна для включення його Міністерством до відповідного списку. Еквівалент суми у гривні 84000грн. ОСОБА_14 перерахував ОСОБА_3 двома платежами.

Судом досліджено докази в частині епізоду щодо вчинення ОСОБА_3 злочину відносно потерпілого ОСОБА_6 , а саме, заяву про злочин від 11.06.2020 з додатками до неї виписками АТ КБ «Приватбанк» від 10.06.2021 та СМС перепискою (том І, а.с.- 193-249, том ІІ а.с. -1-36), з яких встановлено, що ОСОБА_6 перерахував ОСОБА_3 кількома платежами 23.07.2021 грошові кошти у сумі 39000грн., а потім, у період з серпня 2019 року по жовтень 2019 року ще 50000 грн. Вказані грошові кошти перераховані з банківської карти «ПриватБанк» номер НОМЕР_7 на карту номер НОМЕР_8 : НОМЕР_9 з коментарем «Koval Andrew Olegovich». Номер зазначеної банківської карти надав обвинувачений ОСОБА_3 шляхом надіслання СМС-повідомлення у додатку «Viber» з номеру НОМЕР_10 . За отримані грошові кошти ОСОБА_3 обіцяв оформити документи ОСОБА_6 та ОСОБА_21 на ротацію у Місію ООН в Демократичну Республіку Конго, а саме: проведення вакцинації, отримання необхідних довідок та підготовку документів, а також проведення офіційних тренінгів випробувань. Згодом у переписці ОСОБА_3 зізнається, що ніякої поїздки не буде, а кошти які він отримав від ОСОБА_6 буде поступово йому віддавати.

Судом досліджено протокол огляду документів від 29.04.2020 з додатками, а саме, перепискою між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 та постанову про визнання матеріалів документами від 10.07.2021 з яких встановлено, що частина коштів, які від потерпілих надходили ОСОБА_3 перераховувались з картки ОСОБА_22 ( ОСОБА_23 ) НОМЕР_11 (том ІІ а.с. 36-73).

Судом досліджено докази в частині епізоду щодо вчинення ОСОБА_3 злочину відносно потерпілого ОСОБА_7 , зокрема, заяву про злочин від 03.06.2020 з додатками до неї копіями платіжних доручень АТ КБ «Приватбанк» від 09.11.2019, 12.10.2019 на загальну суму 46 500 грн. та СМС - перепискою, в якій ОСОБА_3 повідомив номер банківської карти для надсилання коштів шляхом надіслання СМС-повідомлення у додатку «Viber» та неодноразово запевняв ОСОБА_7 про те, що кошти необхідні для оформлення документів для участі у складі миротворчого батальйону в ДР Конго (том ІІ а.с. 74-105).
Судом досліджено докази в частині епізоду щодо вчинення ОСОБА_3 злочину відносно потерпілого ОСОБА_8 , а саме, його заяву про злочин від 14.06.2020 з додатками до неї копіями чеків АТ КБ «Приватбанк» від 12.08.2019 на загальну суму 62020 грн. та СМС-перепискою у месенджері «Viber», в якій ОСОБА_3 підтвердив отримання вказаних коштів. (том ІІ а.с.106-134)

Судом досліджено докази в частині епізоду щодо вчинення ОСОБА_3 злочину відносно потерпілого ОСОБА_9 , зокрема, заяву про злочин від 14.06.2020, копії скрін-шотів з перепискою, в якій ОСОБА_3 спілкується з потерпілим ОСОБА_9 щодо вирішення питання про включення останнього у склад миротворчого батальйону в ДР Конго; щодо повернення коштів, оскільки вирішити питання не вдалося, а згодом ОСОБА_3 зізнається, що має ігрову залежність і гроші, які йому надав ОСОБА_9 , він привласнив; виписку АТ КБ «Приватбанк» від 07.04.2020 про перерахування коштів на картку ОСОБА_3 на суму 42000грн.(том ІІ а.с. 135-166).

Судом досліджено докази в частині епізоду щодо вчинення ОСОБА_3 злочину відносно потерпілого ОСОБА_10 , а саме, його заяву про вчинення кримінального правопорушення від 06.07.2020 з додатками до неї СМС- перепискою у месенджері «Viber», в якій ОСОБА_3 надіслав ОСОБА_10 фото своєї банківської картки на яку потрібно перерахувати кошти за підготовку документів для поїздки у складі миротворчого батальйону в Республіку Конго; повідомляє умови перебування, виконуваної роботи, а також срін-шоти щодо поповнення рахунку ОСОБА_3 через термінал; копії квитанцій монобанку від 17.10.2019 та від 18.10.2019 на загальну суму 30000 грн. (том ІІ а.с.167-191).
Судом досліджено докази в частині епізоду щодо вчинення ОСОБА_3 злочину відносно потерпілого ОСОБА_11 , зокрема, заяву про злочин від 16.06.2020, копії платіжних доручень від 22 та 23 листопада 2019 року, згідно яких ОСОБА_11 перерахував ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму 75 000 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 з особистої карти ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_12 через мобільний додаток «Приват 24», копії скрін-шотів з перепискою, в якій ОСОБА_3 спілкується з ОСОБА_11 ; протокол додаткового огляду предмету від 17.08.2020, яким проведено огляд мобільного телефону марки ZTE Blade V0720 імеі: НОМЕР_13 та імеі: НОМЕР_14 , з сім-картами №№ НОМЕР_15 , НОМЕР_10 , та встановлено наявність переписок з потерпілим ОСОБА_11 (том ІІ а.с. 200-249, том ІІІ а.с.1-4 ).

Протокол огляду документів від 17.08.2020, яким проведено огляд диску CD-R Verbatim із написом Вх.9016 вих 5640/3/Кт, вилучений 15.04.2012 у приміщенні ПрАТ «Київстар» та з якого встановлено, що на ньому містяться файли в яких у свою чергу встановлено відомості про вхідні, вихідні дзвінки та СМС-повідомлення з абонентського номеру ОСОБА_3 НОМЕР_10 на номер ОСОБА_11 означеного як « ОСОБА_24 » НОМЕР_16 (том ІІІ а.с.1-5).

Судом досліджено докази щодо вчинення ОСОБА_3 злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України та за ч. 4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України щодо ОСОБА_14 :
- заяву ОСОБА_14 від 20.01.2020, адресовану в УСБУ у Вінницькій області, в якій він повідомив, що ОСОБА_3 за вирішення питання щодо відрядження до ДР Конго для проходження військової служби у складі миротворчого контингенту вимагає 3000дол.США;

- повідомлення УСБУ у Вінницькій області від 24.01.2020 на ТУ ДБР у м.Хмельницький про злочин;

- протокол огляду від 20.02.2020 з фототаблицею до нього, яким проведено огляд мобільного телефону, яким фактично користується ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в ході огляду якого у журналі викликів вказаного мобільного телефону виявлено телефонні з`єднання з мобільним номером НОМЕР_10 , яким користується ОСОБА_3 (дзвінки та СМС у період 24.12.2019 до 16.01.2020 ОСОБА_14 та ОСОБА_3 );

- постанови про контроль за вчиненням злочину від 26.03.2020, якими постановлено провести у даному кримінальному провадженні негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту під час якої використано грошові кошти в сумі 10000грн. та 74000грн., які будуть перераховані в якості неправомірної вигоди (том ІІІ а.с.179-180, 182-183);

- протокол огляду від 31.03.2020 мобільного телефону Redmi 7 ( ОСОБА_14 ) з фототаблицями - скрін-шотами переписки з ОСОБА_3 (вказаний як контакт - ОСОБА_25 ) в яких останній повідомив номер картки, на яку необхідно скинути суму 3 000 дол.США у гривневому еквіваленті за включення ОСОБА_14 до списків МО для проходження військової служби у складі миротворчого контингенту у ДР Конго (том ІІІ а.с. 52-60). В подальшому ОСОБА_3 наполегливо просить ОСОБА_14 перерахувати вказану суму;

-протокол огляду від 31.03.2020 приміщення банку Укргазбанку грошей та квитанції про перерахунок грошових коштів ОСОБА_14 . ОСОБА_3 ;

- протоколи за результатами проведення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 02.04.2020, дозвіл на проведення яких надано ухвалами Вінницького апеляційного суду від 12.02.2020, з яких встановлено, що ОСОБА_14 телефонує ОСОБА_3 з приводу поїздки в Конго, в подальшому особи спілкуються шляхом надіслання СМС-повідомлень. Згодом вже ОСОБА_26 телефонує ОСОБА_14 та спонукає останнього якнайшвидше перерахувати обумовлену суму, та в кінці спілкування ОСОБА_3 підтверджує отримання коштів від ОСОБА_14 (том ІІІ а.с.233-246).

- протокол за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії відеоконтролю відносно ОСОБА_14 від 30.03.2020 з якого встановлено, що близько 11 год. 05хв. 27.03.2020 громадянин ОСОБА_14 увійшов до відділення «Укргазбанку», що розташоване за адресою: м.Вінниця, вул.І.Бевза, 34 та у нього відбулася розмова зі співробітниками вказаного банку з приводу поповнення карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_3 на суму 10000грн. (том ІV, а.с.1-3);

- банківські виписки про рух грошових коштів на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 , якими підтверджується факт перерахування грошових коштів на рахунки ОСОБА_3 потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_13 . Вказані документи отримані на підставі ухвал слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 01.04.2020, 02.04.2020, 02.04.2020, 13.05.2020, 10.07.2020 (том IV а.с.11-193).

- протокол за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії відеоконтролю відносно ОСОБА_14 від 02.04.2020, з якого встановлено, що близько 14 год. 31.03.2020 громадянин ОСОБА_14 увійшов до відділення «Укргазбанку», що розташоване за адресою: м.Вінниця, вул.І.Бевза, 34 та у нього відбулася розмова зі співробітниками вказаного банку з приводу поповнення карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_3 на суму 74000грн. (том ІІІ, а.с.248-250);

- протокол обшуку від 31.03.2020, з якого встановлено, що під час проведення обшуку вилучено у ОСОБА_3 мобільний телефон по якому він спілкувався з ОСОБА_14 та банківські картки, на які перераховувалися кошти;

- висновок експерта від 30.04.2020 №10.9-0088:20, з якого встановлено, що у мобільному телефоні марки ZTE Blade V0720 імеі: НОМЕР_13 та імеі: НОМЕР_14 , який згідно попередніх доказів, належить ОСОБА_3 , присутня інформація про вхідні та вихідні телефонні виклики з номером мобільного телефону НОМЕР_17 , який належить ОСОБА_14

- лист Командуючого Сухопутних військ від 21.05.2020 з додатками, яким визначено порядок організації набору миротворчого контингенту.

Окрім того, судом досліджені матеріали, подані стороною обвинувачення, які характеризують особу обвинуваченого, а саме:

- довідку КНП «Радехівська центральна районна лікарня» Радехівської районної ради від 27.07.2020 №1020/01-7(том ІІ а.с.197), КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м.Берегова» Закарпатської обласної ради від 09.04.2020 №314/2020, КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради від 13.04.2020 №340, КНП «ЛОР» «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» від 29.04.2020 №669/01.4.18, з яких встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не знаходиться (том ІV а.с.194-197);

- довідку характеристику Корчинської сільської ради від 27.07.2020 №217 відповідно до якої ОСОБА_3 на час видачі вказаної довідки проживає в с.Корчин Радехівського району Львівської області без реєстрації. За період реєстрації місця проживання на території сільської ради (26.03.2018-06.07.2018) громадський порядок не порушував, схильності до правопорушень не виявлено. Про фактичне місце проживання ОСОБА_3 станом на 27.07.2020 підтвердили також його сусіди ОСОБА_27 , ОСОБА_28 (том ІІ а.с.198-199);

- витяг з наказу начальника Ужгородського зонального відділу ВСП від 18.06.2018 №127, згідно якого ОСОБА_3 призначено на посаду офіцера відділення запобігання виявлення злочинів та інших правопорушень Ужгородського зонального відділу ВСП (том ІV а.с.199);

- контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, укладений громадянином ОСОБА_3 з Міністерством оборони України 18.06.2018 строком на 5 років;

- службову характеристику офіцера відділення запобігання виявлення злочинів та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 від 31.03.2020, підписану начальником відділення запобігання виявлення злочинів та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_10 , з якої встановлено, що ОСОБА_3 брав участь в зоні проведення ООС на території Луганської області (том ІV а.с.210);

- акт службового розслідування проведеного відповідно до вимог ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню кримінального правопорушення та ступеня вини офіцера відділення запобігання виявлення злочинів та інших правопорушень Ужгородського зонального відділу ВСП лейтенанта ОСОБА_3 , з якого встановлено, що лейтенант ОСОБА_3 схильний до гральних автоматів та ставок на спорт за гроші, у зв`язку з чим з останнім регулярно проводяться бесіди та доповідалось про це начальнику зонального відділу, у зв`язку з чим ОСОБА_3 був віднесений до групи посиленого психологічного впливу (том ІІІ а.с.133-142).

Стороною захисту також подано документи, які на її думку спростовують обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, а саме, адвокатський запит, адресований Міністерству Оборони України щодо порядку відрядження військовослужбовців до миротворчого контингенту місії ООН до ДР Конго від 06.07.2020 та відповідь на вказаний запит від 14.07.2020 №313/НК/4997, в якому зазначено перелік нормативно-правових актів, які регламентують діяльність вказаної місії, зазначено посади з яких здійснюється комплектування національного контингенту військовослужбовців, а також вказано, що відповідальним за формування та підготовку національного контингенту є вид Збройних Сил України.

V. Оцінка Суду
Згідно зі ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством, та вважає за необхідне вказати наступне.

Об`єктивна сторона шахрайства (частина 1 ст. 190 КК України) полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі.

Кваліфікованими та особливо кваліфікованими видами злочину є шахрайство вчинене повторно (частина 2 ст. 190 КК України).

Добровільність при шахрайстві має уявний характер, оскільки вона обумовлена обманом.

Способами вчинення шахрайства є: 1) обман; 2) зловживання довірою.

Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого. Таким чином, обман може мати як активний (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей про певні факти, обставини, події), так і пасивний (умисне замовчування юридичне значимої інформації) характер. У другому випадку для наявності шахрайства необхідно встановити, що бездіяльність винного призвела до помилки потерпілого щодо обов`язковості або вигідності передачі майна (права на майно) шахраєві, була причиною добровільної передачі потерпілим майнових благ.

Змістом обману як способу шахрайства можуть бути різноманітні обставини, стосовно яких шахрай вводить в оману потерпілого. Зокрема, це може стосуватися характеристики певних предметів, зокрема їх кількості, тотожності, дійсності (обман у предметі), особистості винного або інших осіб (обман у особі), певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб тощо. За своєю формою обман може бути усним, письмовим, виражатися у певних діях (підміна предмета, його фальсифікація тощо), у тому числі конклюдентних.

Зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна. Такі стосунки можуть виникати внаслідок особистого знайомства, родинних або дружніх зв`язків, рекомендацій інших осіб, зовнішньої обстановки, цивільно-правових або трудових відносин, соціального статусу винного чи інших осіб тощо. Як шахрайство, вчинене шляхом зловживання довірою, слід розглядати отримання кредиту, попередньої оплати за товари чи виконання робіт (авансу), укладення договору позики, укладення договору прокату тощо без наміру повернути отримані кошти чи інші матеріальні цінності, виконати відповідну роботу, повернути борг чи отримані у користування речі.

Обман чи зловживання довірою при шахрайстві застосовуються винним з метою викликати у потерпілого впевненість про вигідність або обов`язковість передачі йому майна чи права на нього. Отже, обов`язковою умовою визнання обману чи зловживання довірою ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно.

Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Так ОСОБА_3 , знаючи про заплановані проведення у зазначенні наказом Міністра оборони України від 31.05.2019 №274 строки ротацій миротворчих контингентів, розробив злочинний план щодо використання даної інформації у власних корисливих цілях, з метою незаконного особистого збагачення.

Реалізовувати свій злочинний план ОСОБА_3 почав у червні 2019 - січні 2020 роках, коли повідомив ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , частина з яких ( ОСОБА_29 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ) проходила військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 , завідомо неправдиву інформацію про те, що він може посприяти у включенні їх до складу миротворчого контингенту для поїздки у Демократичну Республіку Конго, шляхом передачі їх особистих документів до вище стоячих уповноважених підрозділів Міністерства оборони України.

Вказане підтвердили у своїх показах і потерпілі, які зазначили, що ОСОБА_20 особисто вказав їм про необхідність передати йому грошові кошти у сумі від 2000 до 4000 доларів США, за сприяння в поїздці в миротворчу місію та надати для цього свої особисті документи, створюючи у них відчуття абсолютної впевненості у законності їх відрядження у складі миротворчої місії та реальної можливості це зробити.

Факт повідомлення завідомо неправдивої інформації про те, що ОСОБА_3 може посприяти у включенні осіб до складу миротворчого контингенту для поїздки у Демократичну Республіку Конго підтверджується дослідженим у суді листом Міністерства оборони України згідно якого вбачається, що ОСОБА_3 неуповноважений був брати участь у відборі осіб для включення осіб до миротворчої місії.

Щодо обставин вчинення ОСОБА_3 шахрайства щодо потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 викладених в обвинувальному акті, то вони повністю підтвердилися показами останніх наданими у судовому засіданні та письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду, а згодом і визнані обвинуваченим у судовому засіданні.

При кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, суд ураховує таке.
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

У справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу (постанова Верховного Суду від 16 вересня 2020 року, справа № 760/23459/17).

Інкримінований ОСОБА_3 склад злочину передбачає, що його умислом повинно було охоплюватися надання неправомірної вигоди службовій особі.

Відповідно до п. 1 Примітки ст. 364 КК службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Військова служба правопорядку у Збройних Силах України - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях, військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.

Згідно наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 31.05.2018 №304, лейтенанта ОСОБА_3 призначено на посаду офіцера відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог п. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 3 ст. 18 КК України та примітки до ст. 364 КК України, ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, являвся службовою особою правоохоронного органу.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно вимог ст. ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» посадовим особам військових формувань забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Підпунктом г) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі - Закон) регламентовано, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки ( Підпункт "г" пункту 1 частини першої статті 3 із змінами, внесеними згідно із Законами № 198-VIII від 12.02.2015, № 1975-VIII від 23.03.2017).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Неправомірна вигода - грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи не грошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав (ст. 3 того ж Закону).

Особам, зазначеним у ч. 1 ст. 3 Закону забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, уповноважені на виконання функцій держави притягаються, зокрема, до кримінальної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до наказу Міністра оборони України від 31.05.2019 №274 Про організацію підготовки та проведення у 2019-2020 роках ротацій національних контингентів, у 2019-2020 роках до проведення заходів зі стабілізації у Демократичній Республіці Конго, залучений 18 окремий вертолітний загін Місії ООН.

Згідно вказаного Наказу Міністра оборони України від 31.05.2019 №274 ротації особового складу у Демократичній Республіці Конго у 2020 році повинні були бути проведені з 12 до 25 травня 2020 року та з 10 до 23 листопада 2020 року, після попередньої підготовки.

Так ОСОБА_3 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, здійснюючи функції представника влади, являючись службовою особою правоохоронного органу знаючи про заплановані проведення у зазначенні, наказом Міністра оборони України від 31.05.2019 №274, строки ротацій миротворчих контингентів, розробив злочинний план щодо використання даної інформації у власних корисливих цілях, з метою незаконного особистого збагачення.

Злочин, передбачений ст. 190 КК України, який інкримінується обвинуваченому, є злочином проти власності. Відповідальність за вчинення цих злочинів передбачено нормами Розділу 6 Особливої частини Кримінального кодексу України. Предметом даного злочину є чуже майно, тобто речі матеріального світу, що можуть бути об`єктами цивільно-правових відносин власності і які не належать винному на підставі права власності.

Ознакою складу шахрайства є спосіб вчинення злочину, тобто спосіб, за допомогою якого майно переходить із законного фактичного володіння однієї особи до фактичного незаконного володіння іншої особи, яка не має права на відповідний об`єкт.

При шахрайстві волевиявлення потерпілого фальсифікується, потерпілий в цьому випадку діє під впливом обману, який є інструментом впливу на волю і свідомість потерпілого. Шахрайство є таким впливом на поведінку особи, яка відає майном, який вводить цю особу в оману щодо уявлень про факти дійсності і обумовлює зовні добровільну передачу майна винному. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільність передачі майна чи права на нього, тобто між діями або бездіяльністю винного і помилкою потерпілого, що визначив передачу майна, має бути причинний зв`язок.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» дії особи, яка, одержуючи гроші начебто для передачі іншій службовій особі як хабар, мала намір не передавати їх, а привласнити, належить кваліфікувати за відповідною частиною ст. 190 КК, а за наявності до того підстав - і за відповідними частинами статей 27, 15 та 369 КК як підбурювання до замаху на давання хабаря.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду України, викладено в ухвалі від 26 березня 2015 року (справа № 5-3кс15), згідно з яким, якщо винний отримує від іншої особи гроші чи інші цінності нібито для передачі службовій особі як хабар (неправомірна вигода), маючи намір не передавати їх, а привласнити, вчинене належить розцінювати як шахрайство і кваліфікувати за відповідною частиною ст. 190 КК. Однак якщо при цьому винний сам схилив хабародавця до передачі йому цінностей, його дії належить також кваліфікувати як підбурювання до закінченого замаху на дачу неправомірної вигоди (хабаря), тобто ще за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 і відповідною частиною ст. 369 КК.

Особа, яка в такому випадку передала гроші чи цінності, вважаючи, що вона дає хабар, несе відповідальність за замах на давання останнього.

У цьому випадку обіцянки службової особи передати грошові кошти іншій службовій особі з метою виконання або невиконання нею певних дій з використанням наданих їй повноважень, мають характер обману і є способом впливу на свідомість потерпілого з метою заволодіння майном. Тобто, потерпілий вважає, що передає грошові кошти службовій особі з метою подальшої передачі їх іншій службовій особі для прийняття відповідного рішення.

Що стосується кваліфікації дій обвинуваченого як підбурювання до закінченого замаху на надання службовій особі неправомірної вигоди, вчинене у співучасті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину (ст. 26 КК України). Відповідно до ст. 27 КК України співучасниками злочину, поряд із виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник. Таким чином, кримінальний закон визначає обов`язковою участь такого співучасника як виконавець злочину. Всі інші співучасники сприяють виконавцеві у вчиненні злочину. І лише у разі скоєння виконавцем дій з реалізації злочинного умислу постає питання про співучасть та кримінальну відповідальність співучасників (якщо фактично вчинені ними дії не містять в собі складу окремого злочину).

Виконавцем (співвиконавцем) є особа, яка у співучасті з іншими суб`єктами злочину безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності за скоєне, вчинила злочин, передбачений цим Кодексом (ч. 2 ст. 27 КК України).

Підбурювачем є особа, яка умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення злочину (ч. 4 ст. 27 КК України).

З об`єктивної сторони підбурювання характеризується лише активними діями. Воно можливе на стадії підготовки або під час вчинення злочину.

Отже, дії особи, яка сприяла у вчиненні злочину тому, хто дав чи одержав хабар, або організувала цей злочин, або підбурила до його вчинення, належить кваліфікувати як співучасть у даванні чи одержанні хабара. При цьому питання про кваліфікацію дій співучасника потрібно вирішувати з урахуванням спрямованості його умислу виходячи з того, в чиїх інтересах, на чиїй стороні і за чиєю ініціативою того, хто дав, чи того, хто одержав хабар, він діяв.

Так, допитаний в якості свідка ОСОБА_14 пояснив, що в грудні 2019 року він від ОСОБА_30 , дізнався про те, що ОСОБА_3 займається організацією оформлення документів щодо включення військовослужбовців до складу миротворчого контингенту у Демократичній Республіці Конго та бажаючи також поїхати в ДР Конго у складі місії подзвонив ОСОБА_3 поцікавитись, на що останній сказав, що для поїздки потрібно надати грошові кошти службовим особам Міністерства оборони України у розмірі 3000 доларів США для того щоб бути включеним до відповідних списків.

ОСОБА_3 запевнив, що у нього є зв`язки в Міністерстві оборони України, за допомогою яких, а також неправомірної вигоди у сумі 3000 доларів США, він зможе «вирішити» питання включення ОСОБА_14 до списків миротворчої місії.

Надалі, 27 та 31 березня 2020 року ОСОБА_14 перерахував на банківський рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_1 , обумовлену суму коштів у розмірі 10 000 гривень та 74 000 гривень.

Дослідженими у суді протоколами негласних слідчих дій встановлено, що ОСОБА_3 переконував ОСОБА_15 в тому, що грошові кошти повинні йти саме службовим особам Міністерства оборони України, про що свідчать його висловлювання: «Мені з Києва дзвонять люди, що мені говорити?»; «Що мені людям на Києв казати», «скидай 10 т щоб запустили в роботу», «Толік говорив з дядьком, щойно скинув за тебе 10 т. і він запускає все в роботу», «постарайся ще хоть 10 т сьогодні найти це я тобі раджу як товаришу, він зможе в Генштабі передати 20, щоб тебе вже внесли сьогодні в списки», «кидай 10-ку, щоб я не кидався словами».

Водночас, ОСОБА_3 постійно під час розмов з ОСОБА_14 створює у нього відчуття абсолютної впевненості в реальному здійсненні службовими особами Міністерства оборони України процедури включення його до миротворчої місії в ДР Конго, про що свідчать його висловлювання в СМС-повідомленнях ОСОБА_14 наступного змісту: «Толік поторопись зі всім, було засідання генштабу, в кінці травня виліт щоб все вспіли», «орієнтуємося на травень на виліт», «Толік, говорив з дядьком щойно скинув за тебе 10 т, він запускає це все в роботу», «постарайся ще хоть 10 т сьогодні найти це я тобі раджу як товаришу, він зможе в Генштабі передати 20, щоб тебе вже внесли сьогодні в списки».

При цьому, як вбачається із матеріалів НСРД, ОСОБА_3 примушує ОСОБА_14 до якнайшвидшої передачі грошових коштів через нього службовим особам Міністерства оборони України та Генерального штабу: «якщо хочеш щоб ми вспіли то старайся все якомога скорше знайти все, можливо позич, часу мало», «постарайся, ще хоть 10 тис., може хтось із товаришів має», «може ОСОБА_31 поможе, відасиш йому потім», «Шо шось получається ще хоть 10?». «Толік щось буде чи ні?», «мало треба поспішити», «сьогодні будуть гроші чи ні?».

Факт передачі ОСОБА_14 . ОСОБА_3 коштів у сумі 84 тис. грн. підтверджується протоколами огляду та вручення грошей від 27.03.2020 та від 31.03.2020, банківськими квитанціями щодо перерахунку коштів ОСОБА_3 , показами свідка ОСОБА_14 , протоколами аудіо,- відеоконролю особи.

Як повідомив під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_14 , він усвідомлював що передача через ОСОБА_3 та його так званого «дядька», який нібито проходить службу у Генеральному штабі ЗСУ, для службових осіб Міністерства оборони України неправомірної вигоди матеріального характеру у вигляді грошових коштів у розмірі 3000 доларів США, до дачі якої ОСОБА_3 його схилив, є кримінально-протиправним діянням, вчинення якого для нього у даній ситуації вигідне, а тому його діяння необхідно розглядати в аспекті положень інституту співучасті.

Отже, дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані як підбурювання до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, тобто злочині, передбаченому ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, правильно.

При цьому суд критично оцінює доводу сторони захисту про те, що для кваліфікації за ч. 1 ст. 369 КК України потрібно встановити конкретну особу, яка б була уповноважена до вчинення юридично-значимих дій в інтересах ОСОБА_14 та якій передбачалася б неправомірна вигода, оскільки ОСОБА_3 свою обіцянку ОСОБА_14 щодо надання неправомірної вигоди службовим особам Міністерства оборони України у розмірі 84 000грн. за прийняття рішення щодо включення його до миротворчого контингенту до ДР Конго не мав наміру виконувати та не виконав, маючи на меті у подальшому привласнити кошти, у зв`язку з чим його дії кваліфіковано і за ст.190 КК України.

Незважаючи на схожість обставин вчинення ОСОБА_3 злочинів по відношенню до потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з одного боку та ОСОБА_14 з іншого боку, дослідженими у суді доказами, в діях ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 достовірно не встановлено факт отримання ним ( ОСОБА_3 ) від них грошових коштів з метою передачі в якості неправомірної вигоди службовим особам Міністерства оборони України, оскільки як повідомили потерпілі ОСОБА_3 запевняв їх, що дані кошти будуть спрямовані на організацію поїздки: підготовки усіх необхідних документів, навчання, медичні огляди, вакцинацію, отримання необхідних довідок тощо.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Отже суд, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК, знаходить, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України кваліфіковано правильно.

При цьому суддя враховує усталену позицію Верховного Суду щодо того, що для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, аби будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанови Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 8 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17).

VІ. Призначення покарання
Відповідно до статті 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст.67 КК України, не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із статтею 12 КК України: за ч.1 ст.190 КК України, - відноситься до кримінального проступку; кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України та ч.1 ст.369 КК України, - до нетяжких злочинів.

- особу винного, який є учасником бойових дій, його молодий вік, а також те, що він раніше не судимий, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, часткове добровільне відшкодуванням потерпілим заподіяної шкоди.

Окрім наведених вище мотивів при призначенні покарання судом враховуються індивідуальні особливості вчиненого діяння, позицію потерпілих, які не наполягали на призначенні обвинуваченому покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Призначаючи покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд виходить із спеціальних правил, які визначені у частинах 1, 3 ст. 68 КК України. Ступінь тяжкості вчиненого особою діяння проаналізований у попередній частині. Кримінально-правовий намір було реалізовано не в повній мірі, тобто обвинувачений вчинив всі дії, які вважав за потрібне для закінчення кримінального правопорушення, однак наміри не реалізувалися, зокрема, через звернення ОСОБА_14 до правоохоронних органів.

Таким чином, причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, не залежали від ОСОБА_3 .

За вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу (ч. 3 ст.68 КК України). Тобто максимальним покаранням за ч.1 ст.369 КК України може бути 2 роки та 6 місяців позбавлення волі.

Призначаючи покарання, суд має вивчити та врахувати, зокрема, посткримінальну поведінку винної особи, з метою додержання принципу справедливості при призначенні покарання та відповідного мотивування обраної міри покарання у вироку суду (постанова Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі № 182/9765/14-к).

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід визначити покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді штрафу в межах, передбачених санкціях відповідних частин статей за вчинені злочини, розмірах та за сукупністю злочинів відповідно до ч.1 ст.70 КК України.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Цивільні позови
Потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до першого судового засідання подано цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення коштів, якими останній заволодів шляхом обману та зловживання довірою (шахрайством).

Так ОСОБА_6 просив стягнути 89000 грн., які двома платежами були перераховані ОСОБА_3 . Зокрема, 39000 грн. надіслані з банківської карти «ПриватБанк» ( НОМЕР_7 ) на карту ( НОМЕР_8 : НОМЕР_9 ) з коментарем «Koval Andrew Olegovich», номер якої ОСОБА_3 повідомив шляхом надіслання СМС-повідомлення у додатку «Viber» з номеру НОМЕР_10 та 50000 грн., які були надіслані за громадянку ОСОБА_21 з власних банківських карток ( НОМЕР_18 та його особистої кредитної картки) на банківську картку ( НОМЕР_19 ) з коментарем «Koval Andrew Olegovich». Цей номер картки також надав ОСОБА_3 шляхом надіслання СМС-повідомлення у додатку «Viber» з номеру НОМЕР_10 .

23 грудня 2021 року від ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він повідомив, що йому частково відшкодовано шкоду у сумі 37860грн., не відшкодованою залишається шкода у сумі 51140грн.

З огляду на вказану заяву, на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, провадження у справі в частині стягнення 37860грн. підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Потерпілий ОСОБА_7 просив стягнути 46733,00 грн. (46 500,00 грн. прямих витрат і 233грн. комісії) матеріальної шкоди, 7000 грн. моральної шкоди.

04 вересня 2019 року на виконання злочинних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , перерахував на повідомлений йому ОСОБА_3 банківський рахунок № НОМЕР_3 , частину раніше обумовленої суми коштів у розмірі 37518 гривень за позитивне вирішення питання щодо ОСОБА_7 про включення його в склад контингенту Української миротворчої операції у Демократичній Республіці Конго, підготовку та проведення усіх необхідних процедур та формальностей.

Надалі, 01 листопада 2019 року ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_7 про необхідність оплати майбутнього медичного щеплення в сумі 9000 гривень, на що останній погодився та 09 листопада 2019 року з власного банківського рахунку ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_4 , перерахував на наданий йому ОСОБА_3 банківський рахунок другу частину раніше обумовленої суми власних коштів у розмірі 9000 гривень, як оплату майбутнього медичного щеплення.

Отримані грошові кошти ОСОБА_3 привласнив та використав в особистих цілях, не маючи наміру та можливості виконувати взяті на себе зобов`язання, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 46 500 гривень.

Крім того, суми комісій банку за переказ означених коштів становив 233,00 гривень, що підтверджується виписками Приватбанку по витратам клієнта ОСОБА_7 від 07.07.2020 р., від 07.07.2020 р., копії яких додано до позову.

У зв`язку із незаконними діями ОСОБА_3 ОСОБА_7 заподіяно моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, втрати довіри до людей. Останній стверджує, що моральна шкода завдана його здоров`ю через стрес, спричинений злочином, щодо якого він є потерпілим. Також він позбавлений можливості володіти та користуватися грошовими коштами, що вибули з його володіння внаслідок шахрайських дій підсудного.

ОСОБА_7 зазначає, що йому доводилось витрачати особистий час та власні кошти на відвідування органів досудового слідства і суду, що знаходяться у м. Ужгород і Закарпатської області, відриватися від несення військової служби у Хмельницькій області та звичайних занять. Оскільки він є військовослужбовцем на дійсній службі, йому було проблематично це робити.

Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що між злочинними діями ОСОБА_3 та завданою моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих мені моральних страждань, втрат немайнового характеру, просить стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 7 000грн.

23 грудня 2021 року від ОСОБА_7 надійшла заява, в якій він повідомив, що йому частково відшкодовано шкоду у сумі 46360грн., не відшкодованою залишається майнова шкода у сумі 373грн.

З огляду на вказану заяву, на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження у справі в частині стягнення 46360грн. підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Потерпілий ОСОБА_8 просив стягнути з ОСОБА_3 62020 грн. майнової шкоди, а саме суми, якою шляхом обману та зловживання довірою (шахрайством) заволодів обвинувачений та 10000грн. моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_9 просив стягнути з ОСОБА_3 42000 грн., якими шляхом обману та зловживання довірою (шахрайством) заволодів обвинувачений та 10000грн. моральної шкоди.

Потерпілим ОСОБА_10 подано цивільний позов, в якому він просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 суму 50000грн.

У судове засідання 23.12.2021 надійшли заяви від потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в яких вони відмовились від цивільного позову до ОСОБА_3 у зв`язку з відшкодуванням останнім заподіяної майнової шкоди.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), на будь-якій стадії судового процесу.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України).

За наведених обставин провадження у справі в частині цивільних позовів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з відмовою від позову.

Потерпілий ОСОБА_10 23 грудня 2021 року подав заяву, в якій повідомив, що йому відшкодовано шкоду у сумі 50000грн. та просить врахувати це при вирішенні цивільного позову.

З огляду на вказану заяву, на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, провадження у справі щодо цивільного позову ОСОБА_10 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Потерпілий ОСОБА_11 також подав цивільний позов у якому просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 75000грн. матеріальної шкоди та 5000грн. моральної шкоди, заподіяної злочином.

У позові ОСОБА_11 зазначає, що 22 листопада 2019 року об 14:32 перерахував ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 10 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_6 з особистої карти ПАТ КБ « ПриватБанк » № НОМЕР_20 .

22 листопада 2019 року об 16:34 з особистої карти ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_21 , перерахував грошові кошти у сумі 8 000 гривень на банківську карту ОСОБА_3 № НОМЕР_6 .

22 листопада 2019 року об 16:17 перерахував ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 7000 гривень на банківську картку № НОМЕР_6 через термінал АБ «ОЩАДБАНК» (ТВБД № 10004/0491, Донецька обл., смт. Мангуш, пр. Миру, 68/90).

23 листопада 2019 року об 12: 08 перерахував ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 10 000 на банківську картку № НОМЕР_6 з особистої карти ПАТ КБ « ПриватБанк» НОМЕР_21 через мобільний додаток « Приват 24».

23 листопада 2019 року об 12:24 перерахував ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 10 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_6 з особистої карти ПАТ КБ « ПриватБанк» НОМЕР_21 через мобільний додаток « Приват 24».

23 листопада 2019 року об 14:11 перерахував ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 10 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_22 з особистої карти ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_20 , через мобільний додаток «Приват 24».

23 листопада 2019 року об 14:13 перерахував ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 10 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_1 з особистої карти ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_20 , через мобільний додаток «Приват 24».

23 листопада 2019 року об 14:16 перерахував ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 10 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_1 з особистої карти ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_20 , через мобільний додаток « Приват 24».

Від потерпілого ОСОБА_11 23 грудня 2021 року надійшла заява, в якій він повідомив, що йому частково відшкодовано шкоду у сумі 27860грн. (в т.ч. 5000грн. моральної шкоди), не відшкодованою залишається майнова шкода у сумі 52140грн.

З огляду на вказану заяву, на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження у справі в частині стягнення 27860грн. майнової шкоди підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

В решті вимог цивільні позивачі свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав, викладених ними у позовних заявах, просили їх задоволити.

Цивільний відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав у частині стягнення майнової шкоди, в частині вимог про стягнення моральної шкоди заперечує.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, приходить до висновку, що позови цивільних позивачів у кримінальному провадженні підлягають до задоволення в частині майнових стягнення майнової шкоди в повному обсязі, а в частині стягнення моральної шкоди - частково, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого встановлено протиправну поведінку ОСОБА_3 , що стверджується матеріалами кримінального провадження; встановлено наявність шкоди - заподіяння позивачам матеріальної шкоди та причинний зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, що настали, який підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

За результатами розгляду кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена, його дії кваліфіковано щодо отримання грошових коштів від ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві), по наступних епізодах щодо отримання грошових коштів від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві) вчинені повторно.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.п.8, 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Суд вважає, що позовні вимоги цивільних позивачів про відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами, якими цивільні позивачі обґрунтовують свої вимоги перебувають у причинному зв`язку з діями обвинуваченого та заподіяними останнім наслідків.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. № 4 передбачено, що моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілих, часткове відшкодування в добровільному порядку заподіяної шкоди.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що настали, характер і глибину душевних страждань, які перенесли потерпілі, їх тривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, суд вважає, що позовні вимоги потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з відповідача ОСОБА_3 на користь потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_11 слід стягнути по 2 000, 00 грн. моральної шкоди.

Саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеним чи надмірним.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК.

Процесуальні витрати на залучення експерта за проведення комп`ютерно-технічної експертизи №10.9-008820, від 30.04.2020 у сумі 1307,60 грн. покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до статті 124 КПК.

Запобіжний захід обраний на стадії досудового розслідування у вигляді тримання під вартою з визначенням застави припинив свою дію, і підстав для його обрання при постановленні вироку суд не вбачає.

Керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінально процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України - у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 36000 гривень;

- за ч.2 ст.190 КК України - у виді штрафу у розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 68000гривень;

- за ч.4 ст.27, ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.369 КК України - у виді штрафу у розмірі 3500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 59500 гривень;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68000 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_23 вид. Лозівським МВ ГУМВ 18.06.2009, ІПН НОМЕР_24 суму 51 140 (п`ятдесят одну тисячу сто сорок гривень)грн. майнової шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_25 суму 373 (триста сімдесят три гривні) грн. майнової шкоди та 2000 (дві тисячі гривень) грн. моральної шкоди. В решті вимог - відмовити.

Провадження у справі щодо цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3 закрити.

Провадження у справі щодо цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_3 закрити.

Провадження у справі щодо цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_3 закрити.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серія НОМЕР_26 , ІПН НОМЕР_27 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 . Донецької службовець, суму 47140 (сорок сім тисяч сто сорок гривень)грн. майнової шкоди та 2000(дві тисячі гривень)грн. моральної шкоди. В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення комп`ютерно-технічної експертизи №10.9-008820 від 30.04.2020 у сумі 1307(одна тисяча триста сім гривень) 60коп.

Скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12.05.2020 на банківський рахунок карткового номеру НОМЕР_1 , відкритий в АБ «Укргазбанк».

Грошові кошти у сумі 84000 (вісімдесят чотири тисячі гривень)грн., які використовувались для проведення негласної слідчої дії контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, повернути УСБУ у Вінницькій області з подальшим перерахуванням в дохід держави.

Речові докази, а саме, належний ОСОБА_3 мобільний телефон ZTE Blade V0720 імеі: НОМЕР_13 та імеі: НОМЕР_14 , банківські картки Укргазбанк № НОМЕР_28 , Укргазбанк № НОМЕР_1 , ПУМБ № НОМЕР_6 , повернути власнику ОСОБА_32 після набрання вироком законної сили.

Речові докази - 2 (два) клаптики паперу з чорновими записами із зазначенням прізвищ людей та сумами ймовірно отриманих від них грошових коштів залишити зберігати при матеріалах справи.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1