Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/5427/2021 У Х В А Л А
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В :
28.09.2021р. у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ст. 149 ч. 2 КК України. Згідно вказаного повідомлення в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 2017р. ОСОБА_7 , вступив у попередню змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами, які перебувають на території Турецької Республіки, направлену на здійснення вербування осіб, з метою їх подальшої експлуатації, а саме втягнення у злочинну діяльність, пов`язану з перевезенням нелегальних мігрантів, на територію Італійської Республіки, з корисливих мотивів, переслідуючи наміри незаконного збагачення і протиправного отримання грошових коштів.
ОСОБА_7 , згідно відведеної йому ролі, на території України, мав підшукати осіб, які перебували у скрутному матеріальному становищі, завербувати їх, сприяти оформленню ними документів для виїзду за кордон та забезпечити їх виліт до Турецької Республіки, де їх мали зустріти інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, які організують їх подальше переміщення до м. Бодрум, Турецької Республіки.
У м. Бодрумі, завербовані особи у супроводі інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб мали приступити до виконання обов`язків членів екіпажу, малих морських суден, які надавалися їм у користування, а саме: прийняти на судно мігрантів, яких незаконно перевезти з території Турецької Республіки до державного кордону Італійської Республіки та забезпечити мігрантам можливість перетину цих кордонів.
Окрім того, ОСОБА_7 , перебуваючи на території України у невстановлений час та за невстановлених обставин, для подальшої реалізації своїх протиправних намірів, створив для вчинення кримінального правопорушення групу осіб, до складу якої увійшли двоє громадян України ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , діяльність вищевказаних осіб полягала у вербуванні осіб на території Миколаївської та Херсонської областей.
Відповідно до розробленого ОСОБА_7 , та погодженого всіма учасниками групи плану, вчинення злочину, громадяни України ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , за його вказівкою, за грошову винагороду, мали підшукати на території Миколаївської та Херсонської областей осіб, які в наслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, перебувають в уразливому стані, вербувати зазначених осіб та пропонувати роботу пов`язану з морськими перевезеннями людей.
Так, 07.09.2021р. учасник злочинної групи ОСОБА_6 , на виконання спільного заздалегідь розробленого злочинного плану, виконуючи вказівки ОСОБА_7 , перебуваючи в с. Красне, Скадовського району, Херсонської області, маючи умисел на здійснення вербування людини, вчинене з метою експлуатації, пов`язаної з нелегальним перевезенням мігрантів, з використанням обману, для отримання згоди на його експлуатацію, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, довідавшись, що ОСОБА_9 , внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, викликаних скрутним матеріальним становищем, відсутністю роботи, постійного джерела доходів, наявністю боргів, усвідомлюючи ці обставини, умисно, шляхом переконань, заохочень та матеріальної зацікавленості, використовуючи їх у своїх протиправних цілях став вчиняти дії, направлені на вербування та пропонувати роботу пов`язану з морськими перевезеннями людей за кордоном.
В подальшому, ОСОБА_6 реалізовуючи злочинний план подзвонив ОСОБА_7 та повідомив, що в нього є особа, яка зацікавлена в роботі, а саме ОСОБА_9 та він повідомив йому умови роботи за кордоном.
Так, ОСОБА_7 , переслідуючи наміри вербування людини, роз`яснив, ОСОБА_9 , що він повинен буде здійснювати незаконне перевезення мігрантів через державні кордони, за що передбачена кримінальна відповідальність, проте діючи умисно, шляхом обману ОСОБА_7 запевнив ОСОБА_9 що вказана робота незаконна, але найтяжчі наслідки, які можуть настати, - це депортація в Україну або арешт до 2 місяців, заздалегідь знаючи про те, що зазначені факти є недостовірними, а фактично скоєння вказаного кримінального правопорушення тягне за собою більш суворе покарання пов`язане з позбавленням волі на тривалий строк, тим самим завідомо ввів в оману ОСОБА_9 .
Крім того, ОСОБА_7 роз`яснив ОСОБА_9 умови проживання та праці, а також запевнив про забезпечення зі свого боку заходів безпеки та отримання стабільного грошового забезпечення у розмірі 4000 доларів США.
Також, ОСОБА_7 надав вказівки ОСОБА_9 що у разі затримання правоохоронними органами під час виконання покладених на нього обов`язків з нелегального перевезення мігрантів, дотримуватись правил поведінки та заходів конспірації, при цьому не викривати повної схеми та даних осіб, які є організаторами вказаного кримінального правопорушення.
З метою остаточного переконання ОСОБА_7 запевнив ОСОБА_9 , що всі витрати, пов`язані з виїздом за кордон, будуть оплачені роботодавцем, та завдяки цій роботі він змінить своє скрутне матеріальне становище.
Продовжуючи свої протиправні дії 24.09.2021р. приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_7 подзвонив ОСОБА_9 та повідомив, що для їх злочинної діяльності за кордоном підібрано судно та куплені електронні квитки на авіарейси.
Крім того, 24.09.2021р. невстановлена досудовим розслідуванням особа, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , направила у мобільному додатку «WhatsApp» на телефон ОСОБА_7 електронні квитки на авіарейс «Миколаїв - Стамбул» для вильоту з м. Миколаєва на 27.09.2021р. на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в подальшому ОСОБА_7 направив у мобільному додатку «WhatsApp» на телефон ОСОБА_9
30.09.2021р. ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.11.2021р. підозрюваному ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.12.2021р. із можливістю звільнення під заставу в сумі 650 000 грн.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строків тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою на 60 діб. В обґрунтування клопотання вказав, що для завершення досудового розслідування необхідно: отримати висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи; здійснити розсекречення матеріалів НСРД; встановити та допитати інших осіб, яких ОСОБА_7 і ОСОБА_6 втягнуто в злочинну діяльність; отримати інформацію від компетентних органів Італійської республіки щодо відомостей з ЦБ "Interpol" стосовно підозрюваних ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , а також потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_13 ; отримати інформацію від авіакомпанії "Turkish Airlines" щодо особи, яка замовила авіаквитки ОСОБА_9 на рейс з Миколаєва до Стамбулу на 27.10.2021р.; вжити заходів до встановлення осіб, які на території Турецької Республіки займались незаконною діяльністю, пов`язаною з перевезенням нелегальних мігрантів з території Турецької Республіки до країн ЄС; повідомити ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8 про остаточну підозру; виконати вимоги ст.ст. 290-291 КПК України; скласти та направити завчасно до суду обвинувальний акт. Разом із тим ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні та продовженні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 не зменшились та продовжують існувати.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.
Підозрюваний та захисник заперечували щодо продовження строку тримання під вартою, зважаючи на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України на які посилаються слідчий та прокурор. Зокрема захисник зазначив, що слідчий в обґрунтування причетності ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, безпідставно посилається на протокол допиту ОСОБА_9 , з якого не можливо однозначно стверджувати, що мова йде саме про ОСОБА_6 . Матеріали НСРД наразі не розсекречені, не долучені до матеріалів справи, у зв`язку з чим згадка про них в клопотанні про продовження запобіжного заходу є необґрунтованою.
Просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, доходжу до наступних висновків.
ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ст. 149 ч. 2 КК України, покарання за яке передбачене у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
Підозра на даний час є обґрунтованою та підтверджується протоколами допиту потерпілого ОСОБА_9 від 06.09.2021р. та від 28.09.2021р.; протоколом огляду від 28.09.2021р. особистого мобільного телефону ОСОБА_9 ; протоколом обшуку домоволодіння, де мешкає ОСОБА_6 , матеріалами кримінального провадження у сукупності.
При обранні та продовженні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчими суддями було враховано те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із нелегальним перевезенням мігрантів. Зазначені дії, на думку органу досудового розслідування здійснювалися за кордоном України із залученням іноземних громадян, які на даний час не встановлені. Крім того підозрюваний не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. За такого були встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме того, що: ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, та інших учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (справи "Белчев проти Болгарії", "Мхітарян проти Російської Федерації", "Доронін проти України") неодноразово наголошував на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами конкретними фактами. Зі збігом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. Таким чином, навіть спроба заявника втекти після затримання через певний час перестає бути достатньою підставою для тримання під вартою.
Окрім того, Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Зокрема, відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
В якості ризиків прокурором було зазначено щодо можливості підозрюваного переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Разом з тим, вбачається що такі ризики є незначними з огляду на відсутність вагомих доказів про вчинення кримінального правопорушення саме підозрюваним. Зокрема прокурором у судовому засіданні у якості доказів причетності ОСОБА_6 зазначено матеріали НСРД та пояснення потерпілого ОСОБА_9 із яким спілкувався ОСОБА_6 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Між тим, з протоколу допиту ОСОБА_9 від 06.09.2021р. вбачається згадка про ОСОБА_6 лише в частині пояснень, де ОСОБА_9 на мобільний телефон зателефонував раніше невідомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_14 за вказівкою ОСОБА_15 , та запропонував роботу з переправлення мігрантів з Турції на територію Італії.
Окрім того вбачаються безпідставними посилання прокурора на матеріали НСРД, оскільки протягом трьох місяців досудового розслідування та перебування підозрюваного під вартою такі матеріали не були розсекречені та при обґрунтуванні клопотання слідчому судді не надані, що свідчить про неефективність проведення досудового розслідування.
Окрім того судом враховано те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні ненасильницького злочину, є особою раніше не судимою в силу ст. 89 КК України, має постійне місце мешкання, де проживає з цивільною дружиною, матір`ю та сестрою, що свідчить про достатню міцність соціальних зв`язків, в той же час з боку сторони обвинувачення не надано доказів щодо наявності у підозрюваного родичів за кордоном, або значних майнових можливостей до тривалого переховування.
Сукупність наведених обставин дає підстави вважати про суттєве зменшення ризику переховування та інших раніше встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що за умови неефективного проведення досудового розслідування свідчить про недоцільність подальшого утримування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, що є підставою до зміни запобіжного заходу на домашній арешт із покладенням обов`язків повідомляти про зміну засобів зв`язку, утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні, не залишати місце мешкання в період з 20:00 год. до 07:00 год. наступного дня, що буде запорукою належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Керуючись ст. 181, 183, 199 КПК України, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання відмовити.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити запобіжний захід на домашній арешт до 21.02.2022р. включно з покладенням обов`язків: не залишати місце мешкання за адресою АДРЕСА_1 в період з 20:00г. до 07:00г. наступного дня, утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, повідомляти про зміну засобів зв`язку.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення повного тексту.

Слідчий суддя ОСОБА_1