Справа № 305/2053/21
Номер провадження 1-кс/305/477/21
УХВАЛА

29.12.2021. Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:
У провадження слідчого судді Рахівського районного суду ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане у рамках кримінального провадження №0000351 від 02.12.2021 за ч.2 ст.332 КК України, в якому вона просить скасувати арешт на грошові кошти в сумі 300 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США кожна, серійні номери: НС47165238ВС3; PF09801008DF6; КК44917558СК11; мобільний телефон марки «iPhone» серійний номер meid: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «НОМІ» ІМЕІ: НОМЕР_2 .

Клопотання обґрунтовує тим, що на підставі ухвали слідчого судді Рахівського районного суду ОСОБА_1 від 06.12.2021 по справі №305/2053/21 було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 та накладено арешт на майно, а саме: 1) грошові кошти в сумі 300 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США кожна, серійні номери: НС47165238ВС3; PF09801008DF6; КК44917558СК11; 2) мобільний телефон марки «iPhone» серійний номер meid: НОМЕР_1 ; 3) мобільний телефон марки «НОМІ» ІМЕІ: НОМЕР_2 . Зазначає, що арешт на майно може бути скасований повністю або частково, якщо в подальшому застосуванні арешту на майно відпала потреба. У даному випадку, враховуючи, що даною ухвалою арешт накладено з метою збереження речових доказів, які ОСОБА_5 зобов`язується зберігати в належному стані до закінчення судового розгляду адвокат ОСОБА_4 вважає, що відпала потреба у подальшому арешті на вищевказане майно. У зв`язку з наведеним, ОСОБА_4 , з посиланням на ст.ст.170, 174 КПК України просила скасувати арешт на майно.

Адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася. Разом з тим, у матеріалах клопотання міститься заява про розгляд клопотання за її відсутності. У якій вона зазначає, що враховуючи, що всі дії з арештованим майном зроблено, про що свідчать протоколи огляду речей, телефони оглянуті та описані, кошти також, вона переконливо просить скасувати арешт на майно.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 у зв`язку з необґрунтованістю. Зазначив, що майно на яке накладено арешт є речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме, у вилучених телефонах міститься переписка між учасниками кримінального правопорушення, а грошові кошти отримані ОСОБА_5 за перевезення іноземців, отже незаконним шляхом. У зв`язку з наведеним потреба у подальшому арешті зазначеного майна не відпала.

Заслухавши пояснення слідчого ОСОБА_3 , та дослідивши подане адвокатом ОСОБА_4 клопотання і документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді представлені. При цьому жодний учасник не позбавлений можливості надати ці докази, а також доводити у судовому засіданні наявність обставин, на які він посилається для підтвердження своїх вимог чи заперечень.

Таким чином, саме заявник повинен довести, що арешт, раніше накладений на майно, є необґрунтованим та/або в застосуванні такого арешту відпала потреба. Заявник повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

При цьому згідно з вимогами ч.3 ст.132 КПК України на слідчого, прокурора покладено лише доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а не доведення наявності підстав для подальшого перебування майна під арештом у разі його накладення.

Разом з тим, ОСОБА_4 звертаючись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на майно, жодних доказів того, що арешт на майно накладено необґрунтовано чи того, що у подальшому арешті відпала потреба, не надала. Так само, як і не долучив до клопотання копії ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на належне ОСОБА_5 майно.

Необхідно відмітити, що до клопотання адвокат ОСОБА_4 долучила лише документи, які посвідчують її право надавати правову допомогу ОСОБА_5 , тобто бути захисником у даному кримінальному провадженні.

При цьому, єдиною підставою для скасування арешту на майно, адвокат ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_5 зобов`язується зберігати у належному стані речі, на які накладено арешт, до закінчення судового розгляду.

Проте, слідчий суддя не може погодитись із таким обґрунтуванням необхідності скасування арешту на майно, оскільки у відповідності до вимог ст.174 КПК України підставами для скасування арешту на майно є те, що особа, яка звернулася з відповідним клопотанням доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вже зазначалося вище, адвокат ОСОБА_4 не довела, що арешт накладено необґрунтовано, чи що відпала така необхідність.

Слідчий суддя, вважає за необхідне також зазначити наступне.

У відповідності до вимог п.1) ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Отже, з наведених положень КПК України можна зробити висновок, що лише речові докази, які не містять на собі слідів кримінального правопорушення, можуть передаватися власнику, при умові, що це не зашкодить кримінальному провадженню.

Разом з тим, у судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 , заперечуючи проти задоволення клопотання про скасування арешту на майно, надав пояснення з яких вбачається, що телефони, арешт яких просить скасувати ОСОБА_4 містять переписку між учасниками кримінального правопорушення, отже мають важливе значення для повного та всебічного з`ясування обставин кримінального провадження. Окрім цього, як зазначив слідчий, вилучені у ОСОБА_5 грошові кошти отримані нею злочинним шляхом.

Підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що адвокатом ОСОБА_4 не наведено у клопотанні переконливих аргументів для скасування арешту майна у зв`язку із тим, що арешт накладено необґрунтовано чи у подальшій його необхідності відпала потреба.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що підстави, наведені в клопотанні про скасування арешту майна є недостатніми та не дають можливості встановити, що арешт накладений необґрунтовано або потреба в подальшому накладенні арешту відпала, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для скасування арешту майна.

За таких обставин клопотання про скасування арешту не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.170, 174, 309, 310 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна - відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження у суді.
Повний текст ухвали проголошений 30 грудня 2021 року о 16 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1