УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , законного представника потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , представника служби у справах дітей Барської міської ради Вінницької області ОСОБА_10 , представника сектору превенції Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бар Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

УСТАНОВИВ:
03 жовтня 2018 року біля 8 год. 00 хв. в приміщенні відокремленого структурного підрозділу "Барський фаховий коледж транспорту та будівництва Національного транспортного будівництва", що розташований по вул. Г. Майдану, 7/32 в м. Бар Вінницької області між неповнолітніми обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на ґрунті неприязних відносин, після чого того ж дня, біля 14 год. 20 хв., перебуваючи навпроти відділення № 1 ТОВ "Нова пошта", що розташоване по вул. М. Леонтовича в м. Бар Вінницької області, потерпілий ОСОБА_7 підійшов до обвинуваченого ОСОБА_4 , який внаслідок конфлікту, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс удар кулаком правої руки та удар ділянкою ноги вище коліна в область обличчя неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , чим завдав останньому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, тобто умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження.

Від представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 надійшло клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, обґрунтоване тим, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 ґрунтується на висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 81-к від 03 липня 2020 року, який представник потерпілого вважає недопустимим доказом, оскільки експертів не попереджено про кримінальну відповідальність в порядку ч. 3 ст. 223 КПК України, персональний склад експертів, які проводили експертизу, визначено в порушення Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, сторона потерпілого ставить під сумнів методики, застосовані під час проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи, а також неупередженість та об`єктивність експертів. Крім того, під час досудового слідства стороною обвинувачення не було проведено ряд слідчих дій. Тому, з метою встановлення механізму отримання потерпілим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, що може вплинути на кваліфікацію дій обвинуваченого, просить клопотання задовольнити та призначити повторну комісійну судово-медичну експертизу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, просив задовольнити клопотання його захисника про звільнення від кримінальної відповідальності, у порядку встановленому п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 підтримав заявлене ним клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, щодо задоволення клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи заперечував.

В судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 підтримала, просила його задовольнити.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_8 просили клопотання адвоката ОСОБА_9 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи задовольнити, в клопотанні адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - відмовити.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просив відмовити в задоволенні клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, та задовольнити клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи.

В судовому засіданні прокурор Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 просив клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України та в порядку п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження, обґрунтовуючи тим, що це не право, а обов`язок суду.

Щодо задоволення клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 заперечив обґрунтовуючи тим, що під час досудового слідства, а саме 11 лютого 2019 року між потерпілим ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_9 було укладено договір про надання правової допомоги. В рамках даного кримінального провадження було проведено чотири експертизи, що підтверджується висновками експерта Барського районного відділення бюро судово-медичної експертизи Вінницької обласної ради № 78 від 25 червня 2019 року, № 157 від 18 листопада 2019 року, № 172 від 03 січня 2020 року, висновком експертів Обласного бюро судово-медичної експертизи Вінницької обласної ради № 58-к від 10 квітня 2020 року, № 81-к від 03 липня 2020 року, де зроблено відповідні висновки, на підставі яких було кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_4 . Експертизи були проведені на підставі ухвал слідчого судді, експерти були попередженні про кримінальну відповідальність. Щодо сумнівів про методику проведення судово-медичних експертиз, то експерт сам обирає за якою методикою їх проводити. Звернув увагу суду на поведінку потерпілого ОСОБА_7 під час досудового розслідування, який не з`являвся на виклики слідчого, зокрема на допит та слідчі експерименти, які проводилися з усіма учасниками кримінального провадження, після відкриття матеріалів досудового розслідування, не прибув на ознайомлення з ними, тому матеріали кримінального провадження були направлені потерпілому засобами поштового зв`язку, що документально підтверджено. Однак потерпілий, його законний представник та представник адвокат не скористалися наданим правом, не оскаржили дії сторони обвинувачення, не заявили жодних клопотань, в тому числі про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи в порядку, встановленому законом.

Представник служби у справах дітей Барської міської ради Вінницької області ОСОБА_10 , представник сектору превенції Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 щодо вирішення клопотань поклалися на розсуд суду.

Вивчивши клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а саме умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, за яке передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

З урахуванням зазначеного вище, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України є кримінальним проступком.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

- закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК строків;

- відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

- притягнення особи як обвинуваченого;

- згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284 - 288 КПК України).

Відповідно до п. 8 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23 грудня 2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 127/26665/16-к висловився щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та звернув увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
ВС зазначив, що згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.
Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Касаційний Кримінальний Суд у складі Верховного Суду у постанові від 19 листопада 2019 року в справі № 345/2618/16-к, зробив висновок про те, що за змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 126 КК України, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, з дня вчинення кримінального проступку, тобто з 03 жовтня 2018 року, минув дворічний строк давності, обвинувачений не ухилявся від слідства або суду та не вчинив нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, надав згоду щодо звільнення його від кримінальної відповідальності із зазначених вище підстав, тому, суд убачає у кримінальному провадженні наявність правових підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Щодо клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, то суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частин 2, 3, 7, 10 ст. 101 КПК України, кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. Кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку. Незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована. Необхідною умовою допустимості висновку експерта є дотримання процесуального порядку призначення і проведення експертизи, в тому числі має бути перевірена компетентність експерта. Експертну дослідженню можуть піддаватися лише об`єкти, котрі належним чином процесуально оформлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Встановлено, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, надійшло до суду 18 грудня 2020 року, кримінальний проступок вчинено 03 жовтня 2018 року.

19 березня 2021 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження.

08 червня 2021 року представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав клопотання про визнання доказу недопустимим та призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд не може сприяти, а ні стороні захисту, а ні стороні обвинувачення у зібранні нових доказів під час судового розгляду провадження для обґрунтування або спростування обвинувачення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.
Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога Конвенції спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Встановлено, що до початку судового розгляду надійшло клопотання від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження, яке суд має невідкладно розглянути та за наявності законних підстав задовольнити, що і має місце в даному кримінальному провадженні.
Суд бере до уваги те, що у даному кримінальному провадженні, з метою встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, на підставі ухвал слідчого судді, було проведено чотири експертизи; потерпілий, його представник та законний представник не скористалися наданими їм правами, зокрема, щодо звернення з клопотаннями про виконання будь-яких процесуальних дій, в тому числі про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи під час досудового розслідування, не врахували строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, які, у даному випадку закінчилися, тому клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи є безпідставним і у його задоволенні слід відмовити, оскільки з урахуванням процедури розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та його задоволення, що має місце у даному випадку, це призведе до порушення прав обвинуваченого на справедливий суд.

На підставі ч. 2 ст. 12, п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 1 ст. 126 КК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п. 8 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23 грудня 2005 року, керуючись частинами 2, 3, 7, 10 ст. 101, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 1 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288, ч. 1 ст. 332, ч. 3 ст. 371, ст. 372, частинами 1, 5-7 ст. 376, п. 3 ч. 1 ст. 392, п. 1 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

У задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду оголошено 08 вересня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1