Справа № 759/51/18 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2352/2021 Суддя - доповідач в II-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

03 листопада2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю:

прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12

перекладача ОСОБА_13 , ОСОБА_14

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18

обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0004474 від 26.05.2017 за апеляційними скаргами прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва та представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року,
ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Янгієр Республіки Узбекистан, азербайджанця, громадянина Республіки Узбекистан, з середньою освітою, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2012 та 2014 року народження, офіційно не працює, на території України не зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27.07.2016 за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, засуджено:

за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців;
за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років і 5 місяців із конфіскацією майна;
на підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_23 визначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 6 років і 5 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна;
на підставі ст. 71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року та остаточно визначене покарання у виді 6 років і 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна;
згідно ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_23 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 06.11.2017 до набрання вироком законної сили.
ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Мінгечаур Азербайджанської Республіки, азербайджанця, громадянина Азербайджанської Республіки, з середньою освітою, який не одружений, офіційно не працює, на території України не зареєстрований та без визначеного місця проживання, раніше не судимого, засуджено:

за ч.1 ст.119 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;
за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;
за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна;
на підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_19 визначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна;
згідно ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_19 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 15.07.2017 до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Геранбой Азербайджанської Республіки, азербайджанця, громадянина Азербайджанської Республіки, з середньою освітою, який не одружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , без визначеного фактичного місця проживання, раніше судимого: 26.05.2011 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, 69 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 22.09.2011 відповідно до ст. 3 п. «а» Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011,
засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років із конфіскацією майна;
згідно ч. 5 ст. 72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_20 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 15.07.2017 до набрання вироком законної сили;

цивільний позов ОСОБА_24 до ОСОБА_22 та ОСОБА_19 задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_22 та ОСОБА_19 на користь ОСОБА_24 47 152 грн. 68 коп. у відшкодування матеріальної шкоди;
цивільний позов ОСОБА_25 до ОСОБА_22 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_25 20000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 5000 грн. витрат на правову допомогу та 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди;
цивільний позов ОСОБА_26 до ОСОБА_22 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_26 33030 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди;
цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_19 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_10 19166 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди;
цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_19 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_9 12736 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди;
цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_19 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_11 230964 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та 200000 грн. у відшкодування моральної шкоди;
цивільний позов ОСОБА_27 до ОСОБА_22 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_27 29916 грн. 28 коп. у відшкодування матеріальної шкоди;
вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_28 та особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, попередньо домовившись між собою на здійснення нападу із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, близько 01 години, 22.05.2017, помітивши раніше незнайомого їм ОСОБА_27 , який явно перебував в стані алкогольного сп`яніння та вийшов з бару «Портер-Паб», розташованого по пр. Перемоги, 136 в м. Києві, запропонували останньому поспілкуватись та випити разом, на що ОСОБА_27 , будучи напідпитку, погодився. За пропозицією ОСОБА_21 та вищезазначених осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, ОСОБА_27 прослідував разом з ними на протилежний бік пр. Перемоги в м. Києві, де усі разом розташувалися на лавці неподалік від кінотеатру «Екран» по пр. Перемоги, 117 в м. Києві. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, та діючи спільно згідно досягнутої раніше домовленості, ОСОБА_28 та особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, продовжуючи знаходитись по пр. Перемоги, 117 в м. Києві, скориставшись тим, що за їх діями ніхто з оточуючих не спостерігав, додали до спиртного напою, призначеного для ОСОБА_27 , психотропну речовину. Усвідомлюючи небезпечність вживання даної психотропної речовини, поєднаної зі спиртним напоєм, для життя чи здоров`я ОСОБА_27 , який вже перебував в стані алкогольного сп`яніння, та свідомо бажаючи настання вказаних шкідливих наслідків, з метою усунення можливого подальшого опору потерпілого, ОСОБА_28 та особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, пригостили останнього даним спиртним напоєм. Не довідуючись про дійсні наміри ОСОБА_21 та осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, ОСОБА_27 вжив запропонований йому напій, після чого втратив свідомість. Подолавши таким чином можливий опір потерпілого, ОСОБА_28 та особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, викрали майно потерпілого на загальну суму 6 280 грн., завдавши ОСОБА_27 майнової шкоди у вказаному розмірі.

Крім цього, ОСОБА_28 , 22.05.2017, в період часу з 01 години 30 хвилин до 09 години 40 хвилин, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, попередньо заволодівши в числі іншого майна кредитною карткою «ПриватБанку» на ім`я ОСОБА_27 , на якій знаходились кошти в сумі 1020 грн., попередньо збільшивши установлений кредитний ліміт та використовуючи вказану кредитну картку, через банкомати за адресами: пр. Перемоги, 136, пр. Перемоги, 94 та вул. Чорнобильській, 3 в м. Києві, повторно, таємно викрали грошові кошти, які належать ОСОБА_27 , на загальну суму 15 400 грн., завдавши ОСОБА_27 майнової шкоди у вказаному розмірі.
Крім цього, ОСОБА_28 , 22.05.2017, в період часу з 10 години 30 хвилин до 11 години 40 хвилин, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, попередньо заволодівши в числі іншого майна кредитною карткою «ПриватБанку» на ім`я ОСОБА_27 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Ельдорадо», розташованого по вул. Ірпінській, 76, в м. Києві, за допомогою запровадженого ПАТ КБ «Приватбанк» сервісу «Оплата частинами», придбали два мобільні телефони загальною вартістю 14 316,57 грн., перерахувавши з карткового рахунку в якості оплати кошти у вказаному розмірі чим повторно, таємно викрали грошові кошти в сумі 14 316,57 грн., які належать ОСОБА_27 .
Крім цього, ОСОБА_28 , 27.05.2017, приблизно о 02 годині, знаходячись по вул. Гната Юри, 9, в м. Києві, за попередньою змовою з особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження з метою відкритого викрадення чужого майна, помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_25 , який знаходячись на зупинці громадського транспорту, розташованій навпроти буд. № 9 по вул. Гната Юри в м. Києві, користувався мобільним телефоном, підійшли до нього та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, повторно, відкрито викрали майно потерпілого ОСОБА_25 , на загальну суму 20000 грн. завдавши останньому майнової шкоди у вказаному розмірі.
Крім цього, ОСОБА_28 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, та особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, попередньо домовившись між собою на здійснення нападу із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, близько 02 години, 02.06.2017, помітивши раніше незнайомого їм ОСОБА_26 , який явно перебував в стані алкогольного сп`яніння та вийшов з бару «Портер-Паб», розташованого по пр. Перемоги, 136 в м. Києві, запропонували останньому поспілкуватись та випити разом, на що ОСОБА_26 , будучи напідпитку, погодився. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, та діючи спільно згідно досягнутої раніше домовленості, ОСОБА_28 та особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, продовжуючи знаходитись в парковій зоні по пр. Перемоги, 136 в м. Києві, скориставшись тим, що за їх діями ніхто з оточуючих не спостерігав, додали до спиртного напою, призначеного для ОСОБА_26 , психотропну речовину, вживши який ОСОБА_26 втратив свідомість. Подолавши таким чином можливий опір потерпілого, ОСОБА_28 та особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, викрали його майно на загальну суму 33 030 грн., завдавши йому матеріальної шкоди у вказаному розмірі.
Крім цього, ОСОБА_28 , 17.06.2017, приблизно о 02 годині 30 хвилин, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, додавши до заздалегідь придбаних слабоалкогольних напоїв психотропну речовину, знаходячись на території розважального комплексу «Колібріс», розташованому по пр. Леся Курбаса, 6-Г в м. Києві, помітили раніше незнайомих їм ОСОБА_24 та ОСОБА_29 , які явно перебували в стані алкогольного сп`яніння, пригостили останніх слабоалкогольними напоями з психотропною речовиною, після вжиття яких потерпілі втратили свідомість. Подолавши таким чином можливий опір потерпілих, ОСОБА_28 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, викрали майно потерпілої ОСОБА_24 на загальну суму 41 925 грн. серед якого була кредитна картка «ПриватБанку» на її ім`я, та потерпілого ОСОБА_29 на загальну суму 13 060 грн.
Крім цього, ОСОБА_28 , 17.06.2017, приблизно о 14 годині 20 хвилин, знаходячись в приміщенні супермаркету «Фокстрот», розташованого по пр. Перемоги, 87 в м. Києві, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження маючи умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, попередньо заволодівши в числі іншого майна кредитною карткою «ПриватБанку» на ім`я ОСОБА_24 , за допомогою запровадженого ПАТ КБ «Приватбанк» сервісу «Оплата частинами», придбали мобільний телефон вартістю 5 227,68 грн., чим завдали ОСОБА_24 майнової шкоди у вказаному розмірі.
Крім цього, ОСОБА_30 , 17.06.2017, в нічний час, зустрівся з ОСОБА_31 та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, від яких отримав кредитну карту «ПриватБанку» на ім`я ОСОБА_24 , якою ОСОБА_28 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження незаконно заволоділи цієї ж ночі. Після цього, ОСОБА_30 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, 17.06.2017, приблизно в 06 годин 10 хвилин, прибув до будівлі ТЦ «Дитячий Світ», розташованого по вул. Гната Юри, 7 в м. Києві, де, попередньо збільшивши установлений кредитний ліміт на кредитній картці ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_24 , через банкомат таємно викрав грошові кошти в сумі 8 800 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_24 майнової шкоди у вказаному розмірі.
Крім цього, ОСОБА_30 , з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом розбою, близько 02 години 30 хвилин, 24.06.2017, помітив раніше незнайомих йому ОСОБА_32 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які явно перебували в стані алкогольного сп`яніння та перебували біля зупинки громадського транспорту «Станція метро «Житомирська», розташованої навпроти будівлі № 136 по пр. Перемоги в м. Києві, представившись таксистом, запропонував останнім скористатись його послугами, на що останні, будучи напідпитку, погодились. У подальшому, слідуючи по Кільцевій дорозі в м. Києві, ОСОБА_33 запропонував ОСОБА_34 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 випити кави, на що останні погодились. Прибувши на територію однієї з автозаправних станцій, ОСОБА_33 прослідував до крамниці, де придбав 3 стаканчики з кавою та скориставшись тим, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігав, ОСОБА_33 , всипав до зазначених трьох стаканчиків з кавою подрібнені таблетки лікарського засобу «Азалептол», після чого усвідомлюючи небезпечність для життя чи здоров`я ОСОБА_32 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , що вже перебували в стані алкогольного сп`яніння, вживання лікарського засобу «Азалептол», та свідомо бажаючи настання шкідливих наслідків, з метою усунення можливого подальшого опору потерпілих, ОСОБА_33 передав останнім стаканчики з кавою, яку ОСОБА_35 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 почали вживати. Приблизно о 03 годині 50 хвилин, 24.06.2017, слідуючи по пр. Перемоги в м. Києві, ОСОБА_33 звернув увагу на те, що ОСОБА_35 після вживання лікарського засобу втратив свідомість, а ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , будучи дезорієнтованими не спостерігали за його діями. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, ОСОБА_33 зупинив автомобіль біля буд. № 89-А по пр. Перемоги в м. Києві, де витягнувши ОСОБА_32 з салону автомобіля на заасфальтовану доріжку заволодів мобільним телефоном останнього вартістю 20 000 грн. Приблизно о 04 години 20 хвилин, 24.06.2017, ОСОБА_33 , під`їжджаючи до території розважального комплексу «Колібрис», розташованого по пр. Леся Курбаса, 6-Г в м. Києві, виявив, що ОСОБА_9 після вживання лікарського засобу втратив свідомість, та з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, ОСОБА_33 зупинив автомобіль на території парку Інтернаціональної дружби, розташованого по пр. Леся Курбаса, 6-Г в м. Києві, де витягнувши ОСОБА_9 з салону автомобіля заволодів майном останнього на загальну суму 10 375 грн. завдавши останньому майнової шкоди у вказаному розмірі. Приблизно о 04 годині 40 хвилин, 24.06.2017, ОСОБА_33 , слідуючи по пр. Леся Курбаса в м. Києві, виявив, що ОСОБА_36 після вживання лікарського засобу втратив свідомість та з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, ОСОБА_33 зупинив автомобіль неподалік від буд. № 7 по вул. Академіка Корольова в м. Києві, де витягнувши з салону непритомного ОСОБА_10 заволодів майном останнього на загальну суму 17 305 грн. завдавши останньому майнової шкоди у вказаному розмірі.
Згідно висновку експерта №1938 від 12.08.2017 року, смерть ОСОБА_32 настала від комбінованого отруєння медикаментами (клозапін, група нейролептиків) і етиловим спиртом.
Крім цього, ОСОБА_33 та ОСОБА_37 , за попередньою змовою між собою, з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом розбою, приблизно 01 годині, 15.07.2017 помітили раніше незнайомих їм ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , які явно перебували в стані алкогольного сп`яніння та перебували біля зупинки громадського транспорту «Станції метро «Житомирська», розташованої навпроти будівлі № 136 по пр. Перемоги в м. Києві та підійшовши до них запропонували останнім взяти участь у святкуванні дня народження ОСОБА_40 , на що ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , будучи напідпитку, погодились. За пропозицією ОСОБА_43 та ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , сіли в салон автомобіля «Opel-Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_44 , який не був обізнаний про дійсні плани ОСОБА_43 та ОСОБА_40 , після чого усі разом прибули до буд. № 68/2 по вул. Зодчих в м. Києві. Запропонувавши ОСОБА_45 та ОСОБА_46 вжити кави з коньяком, ОСОБА_33 прослідував до розташованої неподалік нічної крамниці ТОВ «Аста Плюс», розташованої за адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 70, де придбав пляшку коньяку «Shustoff», місткістю 0,25 л, та 4 стаканчики з кавою. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, та діючи згідно досягнутої раніше з ОСОБА_47 домовленості, ОСОБА_33 , скориставшись тим, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігав, висипав до двох стаканчиків з кавою подрібнені таблетки лікарського засобу «Азалептол», після чого повернувся з придбаним до автомобіля передавши ОСОБА_48 стаканчики з кавою та пляшку коньяку «Shustoff», місткістю 0,25 л, який у свою чергу, не будучи поінформованим про те, що ОСОБА_33 додав до напоїв, призначених для ОСОБА_38 та ОСОБА_49 , лікарський засіб, скориставшись тим, що останні за його діями не спостерігали, самостійно також всипав до двох стаканчиків з кавою подрібнені таблетки лікарського засобу «Азалептол». Не довідуючись про дійсні наміри ОСОБА_43 та ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , вжили запропоновані їм напої, після чого скориставшись тим, що ОСОБА_41 після вживання лікарського засобу втратив свідомість, а ОСОБА_42 , будучи дезорієнтованим та не маючи можливості чинити опір, викрали майно ОСОБА_50 на загальну суму 16 170 грн., а також майно ОСОБА_49 на загальну суму 8 181 грн., завдавши потерпілим матеріальної шкоди у вказаному розмірі.
В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що суд, у порушення вимог ст.50 та ст.65 КК України, призначаючи ОСОБА_23 покарання за ч.2 ст.187 КК України незаконно і невмотивовано застосував до нього положення ч.1 ст.69 КК України, внаслідок чого призначив явно несправедливе та невиправдано м`яке покарання. На переконання прокурора, вирок не містить обґрунтованих мотивів того, яким чином приведені обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, знижують суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину. Приведені обставини, на думку апелянта могли сприяти призначенню покарання в межах санкції ч.2 ст.187 КК України, однак не давали підстав для призначення покарання нижче нижчої межі санкції статті. Крім цього, на думку прокурора суд необґрунтовано застосував до обвинувачених положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону, яка передбачала зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі. Зокрема, редакції Закону ч.5 ст.72 КК України, що діяла на момент вчинення ОСОБА_19 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України передбачала зарахування попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому, ОСОБА_19 був затриманий 15.07.2017 безпосередньо після вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, у зв`язку із вчиненням якого останньому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а за ч.1 ст.185 КК України запобіжний захід останньому не обирався. На переконання прокурора, на момент вчинення ОСОБА_19 24.06.2017 злочинів, передбачених ч.2 ст.119, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК України, ч.5 ст.72 КК України діяла в редакції Закону від 21.06.2017 та передбачала, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання день за день. Крім цього, на момент вчинення ОСОБА_20 15.07.2017 злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, ч.5 ст.72 КК України також діяла в редакції Закону від 21.06.2017 та передбачала, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання день за день. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання ОСОБА_23 , а також в частині необґрунтованого застосування до обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_20 положень закону України про кримінальну відповідальність щодо зарахування обвинуваченим в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_23 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців; за ч.2 ст.187 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років із конфіскацією майна; на підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_23 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна; на підставі ст. 71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року та остаточно визначити покарання у виді 9 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 зарахувати в строк відбування покарання строк їх попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, з 15.07.2017.

В апеляційній скарзі представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зокрема, на думку апелянта суд безпідставно застосував до ОСОБА_19 положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.04.2017 щодо покарання за злочини, вчинені останнім після внесених змін до вказаних положень закону. Вважала, що поза увагою суду залишилось те, що пред`явлене ОСОБА_19 обвинувачення за ч.1 ст.185 КК України враховувалось судом під час продовження строку тримання під вартою виключно в період з 11.09.2017 по 04.01.2018, у зв`язку із цим положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.04.2017 могли бути застосовані тільки за вказаний період попереднього ув`язнення обвинуваченого. Апелянт звернула увагу на те, що на момент вчинення ОСОБА_19 15.07.2017 злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та 24.06.2017 злочинів, передбачених ч.1 ст.119, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК України, ч.5 ст.72 КК України діяла в редакції Закону від 21.06.2017 та передбачала, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання день за день. При цьому, затримано обвинуваченого та обрано запобіжний захід було за фактом вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України подія якого мала місце 15.07.2017. Крім цього, на думку апелянта суд, у порушення вимог ст.50 та ст.65 КК України, призначаючи ОСОБА_19 покарання належним чином не врахував обставини вчинення злочину в їх сукупності, який вчинив декілька злочинів щодо шістьох осіб. При цьому, злочини вчинені щодо п`ятьох осіб є умисними тяжкими злочинами. Крім цього, ОСОБА_19 вчинено вбивство через необережність. Апелянт звернула увагу також і на спосіб вчинення ОСОБА_19 злочинів, який характеризувався приведенням потерпілих у безпорадний стан шляхом використання хімічного препарату. Потерпілого ОСОБА_32 обвинувачений залишив непритомним просто неба у темний час доби у небезпеці, який загинув внаслідок дії препарату не маючи можливості на отримання будь-якої допомоги. Суд не звернув уваги також на особу ОСОБА_19 , який не маючи місця роботи, обрав для себе спосіб заробляти на життя шляхом вчинення корисливих злочинів. Свою вину останній не визнав, повідомляв неправдиві анкетні дані, спричинену матеріальну та моральну шкоду потерпілим не відшкодував. Окрім наведеного, апелянт вважав необґрунтованою відмову у задоволенні позовних вимог потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо стягнення з ОСОБА_19 сум моральної шкоди у розмірах 300 000 грн та 1 000 000 грн відповідно. Задоволені позовні вимоги ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди у розмірі 200 000 грн не є спів розмірною компенсацією за нанесені страждання сім`ї загиблого, у якій залишились без батька троє малолітніх дітей, один з яких народився після його смерті. Просила вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визначити ОСОБА_19 остаточне покарання за ч.1 ст.119, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.1 ст.185 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_19 зарахувати в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 11.09.2017 по 04.01.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Задовольнити заявлені потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_19 сум моральної шкоди у розмірах по 300 000 грн на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та 1 000 000 грн на користь ОСОБА_11 .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги поданої прокурором апеляційної скарги та підтримав вимоги апеляційної скарги представника потерпілих,
думку представника потерпілих, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та підтримала апеляційну скаргу прокурора,
думку захисників та обвинувачених, які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг прокурора та представника потерпілих,
перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, апеляційна скарга представника потерпілих підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Вирок в частині фактичних обставин справи, доведеності вини ОСОБА_22 та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, доведеності вини ОСОБА_19 та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 119, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України та доведеності вини і правильності кваліфікації дій ОСОБА_20 за ч.2 ст. 187 КК України учасниками судового провадження не оспорюється. У звязку із цим вирок у цій частині, відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевірявся. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є, у тому числі, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Також підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За змістом ч.1 ст. 420 КПК України, підставою для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції є, зокрема, необхідність застосування більш суворого покарання.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд, призначаючи ОСОБА_23 покарання за ч.2 ст.187 КК України безпідставно застосував до нього положення ч.1 ст.69 КК України та внаслідок цього призначив йому покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є обгрунтованими.
За змістом ч.1 ст. 69 КК України при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається з вироку, суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_51 основного покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст. 187 КК України врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_21 , якими суд визнав щире каяття обвинуваченого та наявність хворої дружини та малолітніх дітей, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, та прийшов до висновку про можливість застосування до призначеного за ч.2 ст. 187 КК України покарання положень ст. 69 КК України шляхом призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст. 187 КК України.

Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_51 покарання за ч.2 ст. 187 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, належним чином не мотивував свого рішення та не дотримався вимог кримінального закону. Внаслідок цього обвинуваченому було призначено більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

Так, суд першої інстанції, незважаючи на прийняті ним до уваги дані про особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання, належним чином не врахував того, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; спосіб вчиненого розбійного нападу, а саме із використанням лікарського засобу «Азалептол» , також судом неналежно враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_21 , який не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вказаний злочин вчинив під час іспитового строку, тобто належних висновків для себе не зробив, та продовжив свою злочинну діяльність, у даному провадженні засуджений за вчинення декількох злочинів проти власності. Крім того, судом першої інстанції не обгрунтовано те, яким чином наявність у обвинуваченого хворої дружини та малолітніх дітей та його щире каяття настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення обвинуваченому навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.
Конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, які містяться в матеріалах провадження, поведінка обвинуваченого до та після вчинення розбійного нападу, спосіб та характер вчиненого, на думку колегії суддів, вказують на підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_21 та неможливість досягнення мети покарання, зокрема виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів за умов призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_51 покарання за ч.2 ст. 187 КК України в межах санкції вказаної частини статті, а саме у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде сприяти меті покарання, яка визначена ч.2 ст. 65, ч.2 ст. 50 КК України, тобто саме це покаранням є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Оскільки вирок в частині призначеного ОСОБА_51 виду і розміру покарання за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України та правильності застосування принципу поглинення покарань за ст. 70 КК України і порядку призначення покарання за сукупністю вироків відповідно до положень ст. 71 КК України учасниками судового провадження не оскаржується, колегією суддів вирок в цій частині не переглядається.
Також грунтуються на вимогах закону доводи прокурора щодо безпідставного застосування до ОСОБА_20 положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838 від 26.11.2015р.
Так, 26.11.2015 року було прийнято Закон №838-VIII. В редакції вказаного Закону частиною 5 ст.72 КК України було визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосоване попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
21.06.2017 року набрав чинності Закон №2046-VIII, яким змінено ч.5 ст.72 КК України та викладено цю норму в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року (справа №663/537/17), зроблено висновок, зокрема про те, що якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватись заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII.
Як вбачається з вироку, злочин, передбачений ч.2 ст. 187 КК України було вчинено ОСОБА_20 15.07.2017р. та саме з вказаної дати щодо нього застосовувались заходи попереднього ув`язнення. Отже під час зарахування ОСОБА_20 попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягала ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIII, а саме, попереднє ув`язнення повинно зараховуватись судом у строк покарання день за день.

Застосування судом першої інстанції щодо ОСОБА_20 Закону №838 від 26.11.2015 року є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну вироку в цій частині.

Також є обгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та представника потерпілих щодо безпідставного застосування до обвинуваченого ОСОБА_19 положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838, яка передбачала зарахування в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Так, законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII (в подальшому Закон № 838-VIII) були внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України, відповідно до яких строк попереднього ув`язнення зараховувався у строк покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Цей Закон фактично був скасований Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 року № 2046-VIII (в подальшому Закон № 2046-VIII), що набрав чинності 21.06.2017 року. Цим Законом в ч.5 ст.72 КК були внесені зміни, відповідно до яких строк попереднього ув`язнення зараховується у строк покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Аналіз положень цих законів у поєднанні із положеннями ст. 4 і ст.5 КК України дає підстави стверджувати те, що порядок зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, який був передбачений Законом №838-VIII, має застосовуватись у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені до 21.06.2017 року у яких до особи застосовувалось попереднє ув`язнення саме у зв`язку із вчиненням цих злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження злочини, передбачені ч.1 ст. 187 та ч.1 ст. 119 КК України були вчинені ОСОБА_19 24.06.2017р., тобто під час дії ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №2046.

Також, як вбачається із матеріалів кримінального провадження до 21.06.2017 року ОСОБА_19 був вчинений злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України. Запобіжний захід у зв`язку із вчиненням цього злочину ОСОБА_19 не обирався. Злочин, передбачений ч.2 ст. 187 КК України ОСОБА_19 був вчинений 15.07.2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII і саме у зв`язку із вчиненням цього злочину щодо ОСОБА_19 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. Враховуючи те, що за злочин, вчинений до 21.06.2017 року до ОСОБА_19 попереднє ув`язнення не застосовувалось, а було застосоване за злочини, які вчинені після 21.06.2017 року, до останнього не може бути застосований порядок зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, який був передбачений Законом №838-VIII, тобто із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а підлягає застосуванню порядок, передбачений Законом № 2046-VIII, тобто зарахування попереднього ув`язнення у строк відбутого покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання суд першої інстанції застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і підставою для зміни вироку відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України. Із урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року щодо ОСОБА_19 в частині зарахування попереднього ув`язнення у строк покаранні, зарахувавши такий строк із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Слушними є і доводи апеляційної скарги представника потерпілих щодо необхідності застосування принципу часткового складання покарань при призначенні обвинуваченому ОСОБА_19 остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і

обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
Як вбачається з вироку, обвинувачений ОСОБА_19 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119, ч.1 ст.185, ч.1 ст.187 , ч.2 ст.187 КК України. Так, злочини, передбачені ч.ч.1,2 ст. 187 КК України є умисними тяжкими, злочин, передбачений ч.1 ст. 119 КК України є нетяжким злочином, також обвинуваченим вчинений кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 185 КК України. На думку колегії суддів, судом першої інстанції не надано належної оцінки встановленим судом конкретним обставинам події, способу та характеру вчинення кримінальних правопорушень, аналізу даних про особу винного - як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, а також наслідкам вчинених кримінальних правопорушень у виді завдання матеріальної шкоди потерпілим та смерті потерпілого ОСОБА_52 .

Із урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх кількості та кримінально-правової характеристики кожного кримінального правопорушення, тяжкості наслідків цих кримінальних правопорушень застосування принципу поглинення менш суворих покарань більш суворим неминуче призведе до призначення обвинуваченому остаточного покарання, яке не відповідатиме положенням ч.2 ст. 50 та ч.2 ст. 65 КК України, за своїм розміром не буде відповідати особі обвинуваченого та тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень внаслідок його м`якості. У звязку із цим колегія суддів вважає за необхідне при призначенні обвинуваченому ОСОБА_19 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень застосувати принцип часткового складання призначених покарань, посиливши тим самим це покарання, що є підставою для ухвалення нового вироку.
При призначенні ОСОБА_23 та ОСОБА_19 покарання за ч.2 ст.187 КК України колегія суддів вважає за необхідне призначити і додаткове покарання у виді конфіскації майна, зазначивши те, що конфіскації підлягає усе майно, яке належить кожному з обвинувачених на праві власності.

Поряд із цим доводи апеляційної скарги представника потерпілих щодо невірного розв`язання цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в частині відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином колегія суддів вважає не обгрунтованими. Розмір відшкодування завданої потерпілим моральної шкоди, що визначений судом першої інстанції колегія суддів визнає таким, який відповідає засадам розумності та достатності, є адекватним ступеню моральних страждань потерпілих. Належних доводів, які би указували на незаконність, не обгрунтованість чи не вмотивованість вироку у цій частині представником потерпілих не наведено. У звязку із цим колегія суддів вважає, що вирок у цій частині не підлягає зміні, а апеляційна скарга представника потерпілих у цій частині не підлягає до задовлення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва задовольнити.

Апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року в частині призначеного ОСОБА_23 та ОСОБА_19 покарання скасувати.

Постановити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_23 покарання
за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців;
за ч.2 ст.187 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років із конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.
На підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_23 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного судом покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року та остаточно визначити ОСОБА_23 покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_23 зарахувати в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 06.11.2017 по 25.02.2021р. включно.
Строк відбування покарання ОСОБА_23 рахувати з моменту затримання в ході звернення вироку до виконання.
Призначити ОСОБА_19 покарання
за ч.1 ст.119 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки;
за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;
за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_19 визначити шляхом часткового складання призначених покарань у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_19 зарахувати в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 15.07.2017 по 03.11.2021року включно.
Строк відбування покарання ОСОБА_19 рахувати з 15.07.2017року.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року щодо ОСОБА_20 змінити.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 18.05.2017 року № 2046-VIII ОСОБА_20 у строк покарання зарахувати попереднє ув`язнення із 15.07.2017 по 03.11.2021 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_20 рахувати з 15.07.2017р.

В решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року щодо ОСОБА_22 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженими, які перебувають під вартою - у той же строк із моменту отримання копії вироку.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4