Провадження №1-кп/523/162/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

14.02.2022 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_12 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 ,

представника цивільного відповідача - адвоката ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_17 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000745 від 21.08.2017за обвинуваченням:

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Наугольне Сватівського району Луганської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, пенсіонера за віком, працюючого водієм-експедитором ТОВ «АВ метал-груп», маючого на утриманні дружину інваліда 3-групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

21.08.2017р., приблизно о 10год. 49хв., ОСОБА_18 порушив пункти 2.3.б), 10.1., 10.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), які зобов`язують водія:

-п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов 'язаний:

«Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

-п.10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

-п.10.4. «Перед поворотом праворуч, ліворуч або розворотом водій має завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, встановленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам».

Так, в зазначений день та час, Бандуров працюючи на підставі наказу №1231-к від 17.08.2016р. водієм ТОВ «АВ метал груп», відповідно до своїх трудових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією водія автотранспортного засобу, керуючи на підставі шляхового листа не завантаженим технічно справним автопоїздом у складі тягача «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом-бортовим «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ТОВ «АВ метал груп», рухався в умовах необмеженої видимості по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вул. Миколаївська дорога, з боку пров. Ак.

Векслера в напрямку вул. Лиманній в м. Одесі, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по дві смуги руху у протилежних напрямках і смугу реверсивного руху по середині проїзної частини, які позначені відповідною дорожньою розміткою, у лівій смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 40-50 км/год.

Наближаючись до нерегульованого перехрестя з пров. 1-Лузанівський, Бандуров вирішив виконати на ньому поворот праворуч у напрямку Іллічівського провулку, для чоґо увімкнув відповідний покажчик повороту і почав поступово знижувати швидкість руху, проте невірно оцінив дорожню обстановку яка склалася, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення, а саме виконуючи поворот не з правого крайнього положення, через значні габарити автопоїзда, не переконався, що його маневр буде безпечним і не створить небезпеки для інших учасників дорожнього руху, на дозволений сигнал світлофора виїхав на регульований пішохідний перехід і перехрестя, де зі швидкістю близько 5-7 км/год почав повертати праворуч, виїжджаючи на праву попутну смугу руху, проте, вкрай уважним не був, при відсутності будь яких перешкод технічного або іншого характеру, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався позаду, у попутному напрямку, по смузі руху, на яку він перестроювався та допустив зіткнення правою бічною частиною кабіни керованого тягача із лівою бічною частиною автомобіля «RENAULT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_13 , який зі швидкістю приблизно 78,81 км/год. перетинав перехрестя прямолінійно.

В результаті зіткнення, водій автомобіля «RENAULT» ОСОБА_13 знаходячись у аварійній ситуації, втратив керування та виїхав на правий за ходом руху тротуар, де напроти будинку АДРЕСА_3 дорога скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 .

Згідно із висновками судово-медичних експертиз, в результаті ДТП:

-пішоходу ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження: закриті компресійні переломи XI,XII грудних та І поперекового хребця, черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, синці та садна голови, що не були небезпечними для життя, спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості;

-відповідно пішоходу ОСОБА_19 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з її смертю, а саме: садна обличчя, синці верхніх повік очей, синець підборіддя; травма тулуба: множинні двобічні переломи ребер: правих ребер: 3-11-го по лопаточній лінії, 4,6,8,9-го по середньо-пахвовій лінії, 4-го по білягрудинній лінії. Переломи лівих ребер: 2,3-го по середньо-пахвовій лінії, 4-5-го по задньо-пахвовій лінії, забій лівої легені, крововиливи у судинної ніжки селезінки, поза черевна гематома. Перелом кісток таза: двобічний гілок лонної кістки, сідаліщної кістки зліва, лівого клубово-куприкового зчленування; травма кінцівок: садна, синці, рани верхній та нижніх кінцівок, підшкіряна гематома зовнішньої поверхні правого стегна. Безпосередньою причиною смерті є травматичний та гіповолемічний шок.

Згідно з висновком судової авто-технічної експертизи, водій автопоїзда у складі тягача з напівпричепом-бортовим, належним виконанням вимог п.п.10.1.,10.4. ПДР, мав технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів і саме його дії знаходяться у причинному зв`язку із ДТП, оскільки водій автомобіля «RENAULT», з моменту початку маневрування автопоїзда, належним виконанням вимог пункту 12.3. ПДР, не мав технічної можливості запобігти зіткненню.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_20 свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні визнав частково, при цьому пояснив, що не вважає себе виним у смерті людини, а вважає винним водія автомобіля марки «RENAULT», та окрім того, просив застосувати до нього норми Закону «Про Амністію» та відповідно не заперечував проти цього і надав згоду суду в усній формі, окрім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_20 позовні вимоги не визнав.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_20 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд вважає, що його вина у вчиненні даного злочину за обставин, викладених у вироку, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_21 , який пояснив суду, що коли знаходився у відділенні «Нової пошти», яке знаходиться, біля автосалону «Оскар», на вул. Миколаївська дорога, почув сильний хлопок та ще різного роду шуми, після чого, він та інші люди вийшли на вулицю, де побачили наслідки ДТП. Далі, свідок пояснив, що бачив як різні люди надавали допомогу потерпілим, при цьому синій автомобіль марки «RENAULT» знаходився біля машини свідка, а автопоїзд перебував на перехресті, у другій смузі руху, при цьому його передня частина була повернута в бік заїзду в провулок. Крім того, свідок додав, що у автопоїзду пошкодження були з правого боку (з боку пасажира), при цьому підніжка була відірвана та знаходилась на узбіччі», легковий автомобіль мав пошкодження з обох боків. Стан потерпілих свідку був невідомий, так як він бачив, що люди вже надавали їм допомогу, тому він до потерпілих не підходив, але пам`ятає, що потерпілих було троє, одна з яких дівчинка, яка знаходилась попереду усіх машин, а жінка - біля будівлі відділення «Нової Пошти»;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що як слідчий здійснював досудове розслідування даного кримінального провадження, щодо присутності безпосередньо на місці ДТП та після його скоєння, зазначив, що там не був, тому фото-таблицю до протоколу огляду місця події була складена їм по фотознімкам, отриманим від слідчого, який оформлював першочергові матеріали ДТП;

- показаннями свідка ОСОБА_23 про те, що з середини серпня 2017р. він був прикомандирований до слідчого відділу головного слідчого управління. 21.08.2017р. він ніс службу в складі наряду СОГ та саме він здійснював огляд місця події, під час оформлення матеріалів ДТП обидва водія були присутні при їх складанні та в подальшому ознайомленні з ними; транспортні засоби на стоянку тимчасового тримання не супроводжав та будь-яких дій з останніми не здійснював;

- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що 21.08.2017р., приблизно о 09год. 30хв., він рухаючись по Микалоївській дорозі, зі сторони «пос. Котовського» в бік «Пересипського мосту», в районі «Дома Павлових», перестроївся в праву полосу руху, наближаючись до автосалону «Оскар» зліва від себе по ходу свого руху побачив вантажний автомобіль та наближаючись до пішохідного переходу біля автосалону, побачив як цей вантажний автомобіль почав повертати праворуч, внаслідок чого, сталося зіткнення автомобілів - а саме лівим переднім колесом його автомобіля та правою передньою частиною вантажівки, після чого, автомобіль під його керуванням виштовхнуло на узбіччя проїзної частини, на якому в той час знаходилась жінка з дівчиною, яких він збив не керованим автомобілем, при цьому, на узбіччі знаходився автомобіль білого кольору, з яким також відбулось зіткнення. Після зіткнення автомобілів, свідок одразу підійшов до постраждалих людей та почав оказувати першочергову допомогу, та викликати поліцію;

- показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що 21.08.2017р. вона разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_19 , знаходилась на зупинці громадського транспорту, де бачила як вантажівка, яка рухалась по Миколаївські дорозі в другій полосі для руху, почала виконувати поворот праворуч по ходу свого руху, переткнувши при цьому, передньою частиною ј частини правої полоси руху, після чого, свідок відвернулась до вантажівки спиною, та через декілька секунд відчула удар, втративши при цьому свідомість. Коли свідок прийшла до тями, працівники поліції витягали її з-під автомобіля і вона побачила наслідки ДТП. Окрім того, свідок додала, що не бачила звідки з`явилась інша машина, як і сам момент зіткнення автомобілів;

- свідок ОСОБА_7 по суті обставин ДТП нічого не поясняв, оскільки не був очевидцем скоєного, додав тільки, що його сповістили про ДТП та про те, що дружина ОСОБА_9 перебуває в медичному закладі;

- показаннями свідка-експерта ОСОБА_24 про те, що в даному кримінальному провадженні він проводив чотири експертизи: судові автотехнічні експертизи автомобілів, судову транспортно-трасологічну експертизу; судову автотехнічну експертизу з дослідженням обставин та механізму ДТП, для проведення яких використовувалось відео, яке було надано слідчим; фотофіксація пошкоджень транспортних засобів проводив власноручно, в присутності власників автомобілів. Щодо обставин ДТП, свідок ОСОБА_24 пояснив, що водій «Рено» рухався з перевищенням швидкості, яка була близько 78,8км/год., проте при такій та допустимій Правилами дорожнього руху швидкості, водій «Рено» з початку маневру вантажівки, не мав технічної можливості зупинити свій автомобіль у тій полосі руху по якій рухався;

- витягом з ЄРДР від 21.08.2017р., згідно якого, в останньому зазначені обставини скоєного кримінального правопорушення (на 1арк.);

- протоколом огляду місця ДТП із фототаблицею до нього від 21.08.2017р., згідно якого, місцем огляду є ділянка дороги та тротуару за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, напроти будинку №243, на якій знаходяться автомобілі марок «Renault» та сідловий тягач «Daf» з напівпричепом, та які відповідно мають механічні ушкодження (на 8арк.);

- висновком щодо результатів медогляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.08.2017р., згідно якого, у Бандурова ознак сп`яніння не виявлено (на 1арк.);

- дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з цифрових носіїв, а саме відеокамер зовнішнього спостереження автосалону «Оскар», відповідно до яких, камери фіксують, як відбуваються події за участю транспортних засобів та пішоходів (на 1арк.);

- довідкою медичного закладу від 21.08.2017р., відповідно до якої, ОСОБА_25 доставлена до медичного закладу з діагнозом «сочетаная травма, тяжелая черепно-мозговая травма, ушиб головного мозга, перелом оснований черепа, закрытый перелом костей таза, ушиб легких» (на 1арк.);

- протоколом огляду трупа від 21.08.2017р., згідно якого, об`єктом огляду є ОСОБА_25 , 1968 року народження (на 1арк.);

- лікарським свідоцтвом про смерть №495 та довідкою про причини смерті №495 від 22.08.2017р., згідно яких, пішохід ОСОБА_19 травмована (множинні переломи, які охоплюють декілька ділянок тіла), внаслідок зіткнення з легковим автомобілем (на 1арк.);

- свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 23.08.2017р., згідно якого, Новоукраїнським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області складено відповідний актовий запис №269 про смерть ОСОБА_19 (на 1арк.);

-постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 22.08.2017р., згідно яких, до матеріалів кримінального провадження, в якості речових доказів приєднано транспортні засоби-автомобілі марок «Renault», «Daf», напівпричеп «Schmitz» (на 1арк.);

- висновком експерта №17-3987 від 03.11.2017р., згідно якого, гальмівна система, рульове керування й ходова частина автомобіля «Renault перебували в працездатному стані, дозволяли здійснювати рух, знижувати швидкість, не мали несправностей (на 3арк.);

- висновком експерта №17-3986 від 03.112017р., згідно якого, гальмівна система, ходова частина, система керування тягача «Daf» з напівпричепом були працездатні, дозволяли здійснювати рух, ефективно знижувати швидкість аж до зупинки, не мали несправностей (на 3арк.);

- висновком експерта №17-3985/5425 від 03.11.2017р., згідно якого, в передній частині автомобіля «Renault» зафіксовані сліди утворені, в результаті контактування з тілом пішохода, контактування з пішоходом мало місце передньою частиною автомобіля. Первинний контакт мав місце передньою лівою кутовою частиною та лівим бортом автомобіля з правим бортом тягача; в момент контактування, автопотяг рухався та зміщався вправо (на 6арк.);

- постановою про визнання та приєднання речових доказів від 01.09.2017р., відповідно до якої, до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів приєднано диски «CD-R», «DWD-RW» із відео-файлами записів подій за участю водіїв Бандурова та ОСОБА_13 (на 1арк.);

- протоколом огляду речових доказів від 01.09.2017р., згідно якого об`єктом огляду є диск з відеофайлами, якими відповідно зафіксовано обставини скоєння ДТП (на 2арк.)

- висновком експерта №55(495) від 27.09.2021р., згідно якого, на трупі ОСОБА_19 виявлені тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми: 1)садна обличчя, синці верхніх повік очей, синець підборіддя; 2) травма тулуба: множинні двобічні переломи ребер: правих ребер: 3-11-го по лопаточній лінії, 4,6,8,9-го по середньо-пахвовій лінії, 4-го по білягрудинній лінії. Перелом лівих ребер: 2,3-го по середньо-пахвовій лінії, 4-5-го по задньо-пахвовій лінії, забій лівої легені. Крововиливи у судинної ніжки селезінки, позачеревна гематома. Перелом кісток таза: двобічний гілок лонної кістки, сідаліщної зліва, лівого клубово-куприкового зчленування; 3)травма кінцівок: садна, синці, рани верхній та нижніх кінцівок, підшкіряна гематома зовнішньої поверхні правого стегна. Множинність, поєднаність, поліморфізм та локалізація ушкоджень у ОСОБА_19 свідчать про те, що вони могли утворитися внаслідок транспортної травми, а саме при зіткненні рухаючого транспортного засобу з пішоходом. Смерть ОСОБА_19 знаходиться у причинному зв`язку з поєднаною травмою голови, тулуба та кінцівок, яка виникла при дорожньо-транспортній пригоді. Безпосередньою причиною смерті є травматичний та гіповолемічний шок (на 8арк.);

- висновком експертів №17-4148/4251 від 24.11.2017р. та фототаблицею до нього, згідно якого, водій автопотяга належним виконанням вимог п.п.10.1,10.4 Правил дорожнього руху мав технічну можливість запобігти розглянутій події; водій автомобіля «Рено» з моменту початку маневрування автопотяга належним виконанням вимог п.12.3 ПДР, не мав технічну можливість запобігти зіткненню; відповідно в причинному зв`язку з розглянутою подією знаходиться дії водія автопотяга (на 7арк.);

- висновком експерта №2462 від 01.11.2017р., згідно якого, у ОСОБА_11 малися тілесні ушкодження: закрита травма органів черевної порожнини у вигляді розриву селезінки та крововиливу у черевну порожнину, ЗЧМТ в формі струсу головного мозку, забої лівої легені та лівої нирки, садна правого плеча, області правого ліктьового суглобу, лівого передпліччя, шиї, області обох лопаток, області обох колінних суглобів. Вказані ушкодження утворились від дії тупих предметів, якими могли бути частини кузова рухаючогося транспортного засобу в момент контактування з тілом останньої, а також внаслідок її подальшого падіння на дорожнє покриття. Дані ушкодження не були небезпечними для життя, а викликали розлад здоров`я строком понад 6-днів, але не більше трьох тижнів і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (на 3арк.);

- висновком експерта №2463 від 21.09.2017р., згідно якого, у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження: закриті компресійні переломи 11,12-го грудних та 1-го поперекового хребця, ЧПТ в формі струсу головного мозку, синці та садна голови. Компресійні переломи 11,12-го грудних та 1-го поперекового хребця спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості; ЗЧМТ спричинила короткочасний розлад здоров`я строком понад 6-ть, але не більше як 21день і за цим критерієм відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, зо спричинили короткочасний розлад здоров`я (на 3арк.).

Тому, часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_20 своєї вини у скоєному кримінальному правопорушенні, розцінюється судом як лінія захисту обвинуваченого з метою уникнення кримінальної відповідальності, та яка спростовується вищезазначеними дослідженими в судовому засіданні доказами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина Бандурова у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та його дії кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України - Порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_20 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом враховується особа Бандурова, який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та яке вчинив з необережності, офіційно працюючого, за місцем роботи характеризується позитивно, є пенсіонером за віком, одружений, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно та де проживає із дружиною, яка є інвалідом 3-групи.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_20 , суд визнає добровільне часткове відшкодування потерпілим матеріальних збитків, спричинених внаслідок неправомірних дій обвинуваченого.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу Бандурова, який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та яке вчинив з необережності, офіційно працюючого, за місцем роботи характеризується позитивно, є пенсіонером за віком, одружений, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно та де проживає із дружиною, яка є інвалідом 3-групи, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання - добровільне часткове відшкодування потерпілим матеріальних збитків, спричинених внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, з метою запобігання вчиненню обвинуваченими нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі та із застосування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки внаслідок непрофесійного керування обвинуваченим транспортним засобом та грубого порушення ПДР України настали тяжкі наслідки.

Водночас, у відповідності з пунктом «г» ст.1 та ст.11 Закону України «Про амністію у 2016 році» (далі - Закону) підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, засуджені за необережний злочин, який не є особливо тяжким, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом (ч.1 ст.15 Закону).

Цей закон набрав чинності 07 вересня 2017 року, в зв`язку із чим, вчинене Бандуровим діяння за часом підпадає під його дію.

Оскільки санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, то зазначений склад злочину ст.12 цього ж Кодексу віднесено до тяжких злочинів з необережною формою вини.

Будь-які докази про можливе вчинення ОСОБА_20 зазначеного діяння у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, стороною обвинувачення суду не подані.

На момент розгляду справи в суді будь-яких обставин, передбачених ст.9 цього ж Закону, що перешкоджали б застосуванню амністії, не встановлено.

Крім того, про згоду на застосування акту амністії ОСОБА_20 заявив в суді усно.

За таких обставин, відповідно до положень ст.44 КК України, п.2 ч.4 ст.374 КПК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», встановивши в стадії судового розгляду кримінального провадження наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування основного та додаткового покарань.

Цивільний позов прокуратури Одеської області в інтересах держави у особі КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» до ОСОБА_18 про стягнення витрат, пов`язаних із стаціонарним лікуванням в розмірі 11803,02грн. - підлягає задоволенню, оскільки підтверджений документально.

Цивільний позов прокуратури Одеської області в інтересах держави у особі КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» до ОСОБА_18 про стягнення витрат, пов`язаних із стаціонарним лікуванням в розмірі 17980,69грн. - підлягає задоволенню, оскільки підтверджений документально.

Цивільний позов ОСОБА_13 до ТОВ «АВ метал груп» та Бандурова про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди - підлягає задоволенню частково, оскільки підтверджений документально. Так, в обґрунтування вимог щодо стягнення матеріальної шкоди, цивільним позивачем надано розрахунки вартості матеріальної шкоди, товарні та касові чеки, квитанції, довідки, акти виконаних робіт. Окрім того, суд вважає, що в частині стягнення моральної шкоди цивільний позов також підлягає задоволенню, оскільки внаслідок ДТП, був пошкоджений автомобіль ОСОБА_13 , у зв`язку із пошкодженням останнього, позивачу спричиненні душевні страждання, він відчуває незручності в своєму житті, оскільки немає грошових коштів для придбання нового транспортного засобу. В частині стягнення моральної шкоди з Бандурова на користь ОСОБА_13 , цивільний позов слід залишити без задоволення, оскільки відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В ході розгляду справи судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_20 знаходився в трудових відносинах з ТОВ «АВ метал груп» та під час ДТП виконував службові обов`язки.

Далі, цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 до ОСОБА_18 , ТОВ «АВ метал груп» та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про стягнення моральної та матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому вони просили стягнути з обвинуваченого Бандурова, ТОВ «АВ метал груп» та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь: ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 200000грн., ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 200000грн., ОСОБА_9 моральну шкоду-300000грн. та матеріальну шкоду-45061грн., ОСОБА_11 моральну шкоду- 500000грн. та матеріальну шкоду-5795грн.

За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_20 знаходився в трудових відносинах з ТОВ «АВ метал груп», та під час ДТП виконував службові обов`язки.

За загальними правилом ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч.1 ст.1188 ЦК України).

У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення ч.2 ст.1188 ЦК України.

Згідно з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка

є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.

Аналіз положень ст.ст.1166,1167,1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України та ч.2 ст.1187 ЦК України.

Положення ч.1 ст.1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст.1187 ЦК України).

В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Таким чином, положення ст.ст.1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Вказані висновки були також зазначені в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа №6-108 цс 13).

Порядок страхового відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом, цивільно -правова відповідальність власника якої була застрахована, регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у справі №785/18006/15-ц від 04.07.2018р., відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив

страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналізуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вищевказаного цивільного позову, який пред`явлений до обвинуваченого Бандурова, ТОВ «АВ метал груп» та до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з урахуванням часткового відшкодування з боку Бандурова грошових коштів на користь потерпілих, відповідно до розписок, які містяться в матеріалах справи, а саме матеріальних збитків, спричинених внаслідок неправомірних дій обвинуваченого у розмірі 28450грн. на лікування ОСОБА_9 , 37450грн. на поховання ОСОБА_19 , 8100грн. на лікування ОСОБА_11 та 40000грн. моральної шкоди.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру моральної шкоди, на яку претендують потерпілі, суд враховує положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а саме, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Так, внаслідок ДТП, ОСОБА_9 утримала моральну шкоду у вигляді погіршення сну, апетиту, появі головного болю, порушенні життєвого укладу, неможливість самостійно рухатись та ходити внаслідок перелому хребту; ОСОБА_8 отримала істотну моральну шкоду внаслідок смерті доньки ОСОБА_19 та внаслідок завдання тілесних ушкоджень невістці ОСОБА_9 ; ОСОБА_11 отримала моральну шкоду у вигляді погіршення сну, апетиту, появі головного болю, порушенні життєвого укладу та втрати матері ОСОБА_19 .

Окрім того, дослідивши докази, надані в підтвердження цивільного позову ОСОБА_7 , суд не погоджується з моральною шкодою, яка була спричинена ОСОБА_7 внаслідок смерті сестри ОСОБА_19 та внаслідок завдання тілесних ушкоджень дружині ОСОБА_9 , оскільки потерпіла ОСОБА_9 та ОСОБА_7 мешкають однією родиною, і дружина є потерпілою і позивачем по цьому кримінальному провадженню, як і те, що позивачем є мати загиблої ОСОБА_19 - ОСОБА_8 , суд вважає за доцільне вказаний позов останнього залишити без задоволення.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру, обсягу та тривалості фізичних, душевних та психічних страждань, пов`язаних з ушкодженням здоров`я потерпілих, порушенням життєвих зв`язків та нормального спілкування з оточуючими, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог потерпілих щодо стягнення моральної шкоди.

Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим, процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого Бандурова.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.127-129, 370, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_18 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Відповідно до вимог ст.1 п.«г» Закону України «Про амністію у 2016 році», на підставі ст.44 КК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», пункту «г» ст.1, ст.11 та ч.1 ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити засудженого ОСОБА_18 від відбування основного та додаткового покарань.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 2476грн., 2476грн., 2476грн., 2476грн., 2476грн. за проведення експертних досліджень - стягнути з ОСОБА_18 у повному обсязі, на користь держави.

Речові докази: автомобіль марки «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричеп реєстраційний номер НОМЕР_2 - вважати повернутими за належністю ОСОБА_26 , автомобіль марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_5 - вважати повернутим за належністю ОСОБА_13 , арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2017р. на вказані транспортні засоби - скасувати; диски з відеофайлами - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі КБУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» до ОСОБА_18 - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_18 на користь КБУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» матеріальні витрати в розмірі 11803,02грн.

Цивільний позов прокуратури Одеської області в інтересах держави у особі КБУ «Одеська обласна клінічна лікарня» до ОСОБА_18 - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_18 на користь КБУ «Одеська обласна клінічна лікарня» матеріальні витрати в розмірі 17980,69грн.

Цивільний позов ОСОБА_13 до ТОВ «АВ метал груп» - задовольнити частково. Стягнути з ТОВ «АВ метал груп» на користь ОСОБА_13 матеріальні збитки в розмірі 31897,90грн. та моральну шкоду в розмірі 20000грн. Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди з Бандурова на користь ОСОБА_13 -залишити без задоволення.

Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 до ОСОБА_18 , ТОВ «АВ метал груп» та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про стягнення моральної та матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «АВ метал груп» на користь: ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 51500грн., на користь ОСОБА_8 - 62550грн., на користь ОСОБА_11 - 60000грн.

Стягнути з ТОВ «АВ метал груп» на користь ОСОБА_11 - 5795грн. щомісячного грошового утримання до досягнення останньою 23 років, а також стягнути грошове утримання на навчання до досягнення ОСОБА_11 23 років в розмірі 3200грн.

Стягнути з ТОВ «АВ метал груп» моральну шкоду на користь: ОСОБА_9 - в розмірі 80000грн., на користь ОСОБА_8 - 100000грн., на користь ОСОБА_11 - 100000грн.

В частині стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_7 - відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1