УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 638/19282/21

провадження № 1-кс/638/2811/21

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002242 (далі - ЄРДР) від 08 грудня 2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першої статті 186 КК України,

у с т а н о в и в:

17 грудня 2021 року прокурор Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002242 від 08 грудня 2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першої статті 186 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 08 грудня 2021 року до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 08 грудня 2021 року приблизно о 01-30 год перебуваючи за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1, вокзал Харків-Пасажирський на платформі, невстановлена особа відкрито заволоділа її майном.

Відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог частин першої, четвертої статті 214 КПК України внесено слідчим СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 08 грудня 2021 року за № 0002242 за попередньою кваліфікацією частини першої статті 186 КК України.

Так, 08 грудня 2021 року в ході складання протоколу огляду місця події з 04-00 год до 04-35 год за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1, гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав майно, яким відкрито заволодів перебуваючи за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1, вокзал Харків-Пасажирський, а саме, гаманець темно-зеленого кольору з написом « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Також, 08 грудня 2021 року в ході складання протоколу огляду місця події з 04-44 год до 05-10 год за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 62-Б, гр. ОСОБА_6 , добровільно видав майно, яким відкрито заволодів перебуваючи за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1, вокзал Харків-Пасажирський, а саме:

- купюру номіналом 500 гривень серії ЦА 5022795;

- купюру номіналом 500 гривень серії ЄЖ 1169914;

- купюру номіналом 500 гривень серії ГБ 2929089;

- купюру номіналом 10 доларів США серії MF 46556397 Е;

- банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_1 дійсну до 04/22.

Вищевказане майно, яке добровільно видав ОСОБА_6 належить потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Прокурор у клопотанні зазначає, що зважаючи на викладене вище, наявні підстави вважати про існування ризиків та реальних загроз знищення тимчасово вилученого майна, а тому слідчим на підставі частини другої статті 100, частини першої статті 98, частини третьої статті 110 КПК України винесено постанову про визнання вищевказаного майна речовими доказами.

Виходячи з цього, з метою забезпечення збереження вилучених речових доказів, здійснення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, а також встановлення істини у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду клопотання був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час та місце була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

На підставі частини четвертої статті 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини п`ятої статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено . У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Окрім вказаного, відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з пунктом сьомим частини другої статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини п`ятої статті 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого ,засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимог частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом частини третьої статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1частиної 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з частиною одинадцятою статті 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (частини першої статті 173 КПК України).

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (частини десятої статті 170 КПК України).

Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими статтею 167 частиною другою пунктом першим КПК України, для арешту тимчасово вилученого під час огляду місця події майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 40, 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002242 (далі - ЄРДР) від 08 грудня 2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першої статті 186 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене в ході проведення огляду місця події 08 грудня 2021 року за адресами: м. Харків, площа Привокзальна, 1, та АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- купюру номіналом 500 гривень серії ЦА 5022795;

- купюру номіналом 500 гривень серії ЄЖ 1169914;

- купюру номіналом 500 гривень серії ГБ 2929089;

- купюру номіналом 10 доларів США серії MF 46556397 Е;

- банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_1 дійсну до 04/22;

- гаманець темно-зеленого кольору з написом «Forever Lovely».

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 20 грудня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1