Справа № 308/1171/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000255 від 20.12.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст. 361, ч.2 ст.362, ч.1 ст.200, ч.2 ст.200 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

До початку судового засідання через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 терміном на 2 місяці.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст. 361, ч.2 ст.362, ч.1 ст.200, ч.2 ст.200 Кримінального кодексу України.
13 жовтня 2021 року о 09.05 годині ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 190, ч. 2 с. 15 - ч. З ст. 190, чч.1,2 ст. 361, чч.1,2 200 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення громадянки ОСОБА_4 ; протоколами допиту потерпілої ОСОБА_4 ; висновком товарознавчої експертизи №СЕ/19/107-21/247-ТВ від 20.01.2021; розпискою, написаною ОСОБА_5 про повернення викраденого мобільного телефону; протоколом тимчасового доступу до документів, які знаходяться у володінні AT «Оксі Банк» від 14.09.2021; протоколом тимчасового доступу до документів, які знаходяться у володінні ПрАТ «ВФ Україна» від 07.09.2021; рухом коштів наданим потерпілою ОСОБА_4 ; іншими матеріалами кримінального провадження.
На думку сторони обвинувачення докази, які зібрані на даному початковому етапі слідства в достатній для обрання запобіжного заходу мірі обґрунтовують підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого діяння.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінують ОСОБА_5 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Так, після вручення ОСОБА_5 13 жовтня 2021 року повідомлення про підозру у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, останній до відділу поліції №1 для проведення слідчих дій не з`являвся, хоча був повідомлений про дату та час прибуття у встановленому законом порядку, після чого його місце знаходження було невідоме, у зв`язку з чим ОСОБА_5 було оголошено в розшук, а кримінальне провадження зупинено, до встановлення місцезнаходження останнього, що дає підстави вважати про обґрунтованість ризику переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного в подальшому.
Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжких злочинів, може переховуватися від органу досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.
2. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Знаходячись на волі, ОСОБА_5 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.
3. Незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні: Так підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі матиме реальну можливість впливати на потерпілу в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з метою добитися зміни наданих нею раніше показів а також впливати на свідків, зокрема ОСОБА_8 , з якою ОСОБА_5 перебуває в тісних стосунках, маючи таким чином можливість впливати на надані нею покази.
4. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Так, враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення та те що він раніше судимий, наявні підстави вважати, що останній будучи на волі може вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень. Таким чином, підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.
Як вказує сторона обвинувачення, ОСОБА_5 на підставі вагомих доказів обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які йому у випадку визнання винним, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років; є особою, стан здоров`я якого не перешкоджає утриманню під вартою. Таким чином, інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
У судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання та просив задовольнити таке з підстав, викладених у клопотанні.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого заперечував проти клопотання сторони обвинувачення та просив суд відмовити в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, натомість застосувати до його підзахисного домашній арешт.
У судовому засіданні обвинувачений зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання прокурора та підтримує позицію захисника.
Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, та матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд встановив наступне.
Згідно з ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цих питань судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
На виконання вказаних вимог стороною обвинувачення подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 терміном на 2 місяці.
Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Аналізуючи за змістом наведені правові норми та встановивши фактичні обставини справи, суд, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст. 361, ч.2 ст.362, ч.1 ст. 200, ч.2 ст.200 Кримінального кодексу України.
Обґрунтованість підозри не спростована належними та допустимими доказами та стверджується наявними в матеріалах справи документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.
При цьому суд зазначає, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, наявний ризик щодо можливості переховування обвинуваченим від органів досудового розслідування та/або суду. Обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у результаті визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може переховуватись від слідства та суду, що також стверджується оголошенням в розшук останнього на стадії досудового розслідування.
При оцінці вказаних обставин, суд керується практикою Європейського суду з прав людини, у розумінні якого тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Щодо ризику незаконного впливу на свідків, потерпілу, то суд бере до уваги той факт, що у вказаному кримінальному провадженні не проведено допит потерпілої, свідків та інших учасників справи, що у свою чергу збільшує ризик ймовірного впливу обвинуваченого на останніх.
Водночас є реальним ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який може відобразитись у тому, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення. Існування такого ризику обґрунтовується характером протиправних дій, спосіб вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним.
При оцінці ризику можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому останній обвинувачується, судом враховується той факт, що обвинувачений є раніше судимим.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Найтяжче з кримінальних правопорушень, інкриміноване ОСОБА_5 , зокрема передбачене ч.3 ст. 190 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
На виконання вказаних вимог судом враховуються: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст. 361, ч.2 ст.362, ч.1 ст. 200, ч.2 ст.200 Кримінального кодексу України, зокрема те, що найтяжча санкція за вказані правопорушення передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Судом враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність в обвинуваченого постійного місця роботи, наявність судимості.
За таких обставин, виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України та з огляду на тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу обвинуваченого, суд вважає, що належний контроль за поведінкою ОСОБА_5 та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відтак, приймаючи до уваги обставини вчиненого злочину та особу обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема його майновий стан, суд вважає за можливе визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначивши розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру застави суд виходить з вимог ч.5 ст.182 КПК України та вважає за необхідне визначити розмір такої - двадцять п`ять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме цей розмір застави є необхідним та достатньою мірою гарантуватиме виконання останнім покладених на нього обов`язків.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі провадження, не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права останнього, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Отже, на думку судді, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 , інкримінованих йому кримінальних правопорушень, ризики, передбачені ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, приходить до висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення. Застосування інших запобіжних заходів, в даному випадку, не зможе запобігти наявним ризикам та досягнути мети застосування запобіжного заходу. Відтак забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, можливо шляхом застосування відносно останнього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім того, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 на даний час перебуває в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», а курсування планових залізничних, автошляхових варт та особливих варт у спеціальних вагонах і автомобілях, а також призначену варту з екстрадиції відмінено, що виключає його доставку в судове засідання із вказаної установи, суд відповідно до положень ст. 336 КПК України з метою забезпечення оперативності судового провадження вважає за необхідне провести наступне судове засідання у режимі відеоконференції між Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області та ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».
Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 184, 186, 194, 196, 199, 336, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.
Обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 06 травня 2022 року.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , покладених на нього обов`язків передбачених Кримінально-процесуальним Кодексом України двадцять п`ять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 62 025 (шістдесят дві тисячі двадцять п`ять) грн. 00 коп.
Роз`яснити, що обвинувачений ОСОБА_5 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до суду на його першу вимогу;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- залишити на зберіганні у відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну. Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст. 361, ч.2 ст.362, ч.1 ст. 200, ч.2 ст.200 Кримінального кодексу України, призначене на 14 год. 00 хв. 28.03.2022, провести у режимі відеоконференції між Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області та ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» за участю обвинуваченого ОСОБА_5 .
Про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції повідомити учасників процесу.
Копію ухвали надіслати до Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».
Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 10.03.2022 о 14 год. 00 хв.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1