Номер провадження: 11-кп/813/1199/21
Номер справи місцевого суду: 504/4161/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційнускаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.02.2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Котовськ Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК Україниу кримінальному провадженні №0001221 від 24.10.2020 року

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.02.2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК Українита йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. У відповідності до ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Вирішено питання речових доказів, судових витрат та вжитих заходів забезпечення.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 23.10.2020 року о 19:45 годині, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача «Renault Magnum AE 430», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом контейнеровозом «Schwarzmuller», номерний знак НОМЕР_2 , рухався в темний час доби по асфальтованому сухому дорожньому покриттю Південної дороги в с. Крижанівка Лиманського району Одеської області, з боку вулиці Ярошевської у напрямку вулиці Семена Палія в м. Одеса, де організований двосторонній рух і проїзна частина має три смуги для руху: дві попутні у напрямку руху цього автомобіля і одну зустрічного напрямку руху, що позначені горизонтальною дорожньою розміткою 1.1. (вузька суцільна лінія, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах) і 1.5. (переривчаста лінія, яка позначає межі смуг руху, за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку), у першій смузі свого напрямку руху.
Наблизившись до розташованого напроти будинку №5 по Південній дорозі нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», водій ОСОБА_7 , в порушення вимог Правил дорожнього руху, частково виїхав передньою частиною тягача на цей пішохідний перехід і зупинився на ньому, оскільки попереду, в його смузі, також зупинились транспортні засоби перед регульованим перехрестям з вулицею Семена Палія, утворивши незначний автомобільний затор, чим створив перешкоду для пішоходів, які мали перевагу в русі на пішохідному переході.
Під час відновлення руху вперед, перетинаючи нерегульований пішохідний перехід, на освітленій вуличним ліхтарним освітленням ділянці проїзної частини, яка потребувала від водіїв особливої уваги, ОСОБА_7 зобов`язаний був переконатись, що його маневр буде безпечним і не створить небезпеки для інших учасників дорожнього руху, проте, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, не вжив, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.
Як наслідок, при відсутності будь яких перешкод технічного або іншого характеру, водій ОСОБА_7 , через неуважність і невиправданий маневр зупинки на пішохідному переході, позбавив себе можливості своєчасно зреагувати на небезпечну зміну дорожньої обстановки у вигляді пішохода ОСОБА_9 , який вступив на проїзну частину Південної дороги і почав її перетинати по нерегульованому пішохідному переходу, рухаючись у темпі кроку, з правого боку ліворуч за ходом руху автопоїзда, у безпосередній близькості перед переднім бампером тягача і, відновивши рух вперед, допустив наїзд передньою частиною керованого тягача «Renault Magnum AE 430», номерний знак НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_9 , який знаходився вже на середині смуги руху цього автомобіля, під час якого потерпілий упав на проїзну частину і потрапив під ліві колеса тягача, з наступним переїздом ними через тіло пішохода.
В результаті дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у причинному зв`язку з його смертю на місці пригоди, а саме:
а) закрита черепно лицева травма та травма шиї: масивна ділянка осаднення голови та шиї; забійні рани голови; рвано забійна рана потиличної ділянки зі «спилюванням» частини потиличної кістки; перелом нижньої щелепи в ділянці суглобових поверхонь; травматична екстракція 1 го зуба верхньої щелепи зліва; травматична екстракція 2,3 го зубів верхньої щелепи справа; травматична екстракція 1,2 го зубів нижньої щелепи справа та 1-4 го зубів зліва; крововилив в м`які тканини голови; крововилив під м`яку мозкову оболонку правої скроневої частки;
б) відкрита травма тулуба: садно передньої поверхні грудної клітки зліва на рівні 1-3 го ребер, поміж передньо серединною та передньо пахвовою лініями, в центрі якого розташована рвана рана; синець та садна на боковій поверхні грудної клітки справа, поміж передньою та середньо пахвовими лініями, на рівні 5-7 го ребер; розрив калитки з переходом до середини промежини, який проникає в черевну порожнину; садно задньої поверхні грудної клітки зліва з переходом в ділянку лівого плечового суглоба; садно задньої поверхні грудної клітки справа в проекції 2-6 го ребер поміж задньо серединною і лопатковою лініями; садно правого надпліччя; садна поперекової ділянки; масивний крововилив по задній поверхні грудної клітки; переломи остистих відростків 4,5,6,7 го хребців грудного відділу хребта; багатоуламкові переломи обох лопаток; багатоуламкові переломи 1-12 го правих та лівих ребер по всіх поверхнях з розривами пристінкової плеври та випинанням зламаних ребер в плевральні порожнини; розрив міжхребцевого диска поміж 1 м і 2 м хребцями грудного відділу з крайовим переломом переднього верхнього краю 2 го хребця з розміжченням спинного мозку; розрив міжхребцевого диска поміж 6 м і 7 м хребцями грудного відділу з крайовим переломом переднього нижнього краю 6 го грудного хребця та забоєм спинного мозку; розрив лобкового з`єднання; перелом верхньої гілки правої лобкової кістки; перелом правої клубової кістки в ділянці крижо клубового з`єднання; повний відрив лівої легені в ділянці кореня; множинні ділянки розривів та розміжчення легень; розрив перикарда та серця; розтрощення печінки та селезінки; крововиливи в ділянках судинних ніжок обох нирок;
в) травма кінцівок: садно в ділянці правого плечового суглоба; садно в ділянці правого променево зап`ясткового суглоба з переходом на кисть; рвана рана в ділянці правого променево зап`ясткового суглоба; три садна на правій кисті у основи 3 і 4 го пальців; множинні садна лівого плеча; осаднення лівого передпліччя; садно в ділянці лівого променево зап`ясткового суглоба; синець та два садна лівої кисті; садно в ділянці правого кульшового суглоба; садна в ділянці правого колінного суглоба з переходом на гомілку; рвана рана правої гомілки; садно в ділянці внутрішньої кістки правої гомілки; синець правої стопи; рвана рана правої стопи по підошовній поверхні; три садна в ділянці лівого колінного суглоба; два садна лівої гомілки; рвана рана 2 го пальця лівої стопи з розривом зв`язкового апарату поміж дистальною та медіальною фалангами, з травматичною екстракцією нігтьової пластини; рвана рана по задній поверхні лівого стегна; садно в ділянці правого колінного суглоба; крововилив в ділянку колінного суглоба та на задню поверхню правої гомілки до середньої третини; відкритий уламковий перелом лівої стегнової кістки у нижній третині.
Після наїзду на пішохода водій ОСОБА_7 , на вимогу перехожих, які побачили на проїзній частині тіло пішохода ОСОБА_9 , та криками почали привертати уваги водія, зупинив свій автопоїзд на проїзній частині вулиці Семена Палія, вийшов з кабіни тягача, підійшов до постраждалого, після чого швидко повернувся до свого транспортного засобу і з місця пригоди зник, при цьому, не повідомив про ДТП в орган поліції, не записав дані очевидців, як учасник пригоди не залишився на місці до прибуття поліцейських, не вжив заходів для збереження слідів правопорушення, чим грубо порушив вимоги пункту 2.10. а), б), в), д), е) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, які зобов`язують водія:
п. 2.10. У разі причетності до дорожньо транспортної пригоди водій зобов`язаний:
а) негайно зупинити транспортний засіб;
б)увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих правил;
в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;
д) повідомити про дорожньо транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;
е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди».
Отже, водій автопоїзда у складі сідлового тягача «Renault Magnum AE 430», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом контейнеровозом «Schwarzmuller», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б); 4.16 а); 10.1.; 15.9 г); 18.6. Правил дорожнього руху гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і саме його фактичні дії знаходяться у зв`язку з настанням події цієї пригоди.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та розміру призначеного йому покарання, вважає, що вказаний вирок суду підлягає скасуванню в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає тяжкості скоєного злочину.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом з випробуванням, яке підлягає реальному виконанню.

Враховуючи наведене, прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортним засобом строком 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2, ч.1, п. 2 ч.2 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу; думку обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

З огляду на те, що вирок суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, кваліфікацію дій обвинуваченого ніким не оскаржується, апеляційний суд не перевіряє вирок в цій частині.
Що стосується доводу апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, його молодий вік, те, що він являється раніше не судимим, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, скоїв необережне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких відповідно до ст.12 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст.66 КК України суд першої інстанції визнав щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, обставин що обтяжують покарання, згідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.
З урахуванням ступеню тяжкості, обставин злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначаючи покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті передбаченої ч.2 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами, суд вважав можливим застосувати ст.75 КК України, тобто звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України та такий висновок суду першої інстанції щодо можливості застосування до обвинуваченого вимог ст.75 КК України ніким не оскаржується.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, врахував наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 та відсутність обставин, що його обтяжують, та вважає вірним висновок районного суду про те, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів буде призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами з можливістю виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання у виді позбавлення волі.
Проте, апеляційний суд, визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне звільнення обвинуваченого судом першої інстанції від відбування додаткового покарання з випробуванням у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом.
Так, згідно резолютивної частини оскаржуваного вироку, суд першої інстанції ухвалив визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. У відповідності до ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Тобто суд першої інстанції на підставі ст.75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування як основного покарання у вигляді обмеження волі, так і від додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Разом з тим, згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» cудам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання з цією нормою закону не допускається. При звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст.77 КК України може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Додаткові покарання підлягають реальному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції застосовуючи положення ст.75 КК України не тільки до основного, а також й до додаткового покарання, не врахував зазначених приписів ст.77 КК України та п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в зв`язку з чим безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
У відповідності до приписів п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно до п.2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Враховуючи наведене, відповідно до приписів п.4 ч.1 ст.409 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання підлягає скасуванню в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з винесенням нового вироку в цій частині.
Керуючись ст. 370, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив
Апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.02.2021 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.
На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.3 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4