Справа № 1-368/11
Провадження № 1-в/595/32/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року

м. Бучач

Колегія суддів Бучацького районного суду Тернопільської області в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 , засудженого 29 січня 2013 року Печерським районним судом м. Києва до довічного позбавлення волі, про приведення вироку у відповідність до ст. 48 КК України (1960), -

ВСТАНОВИЛА:

10 листопада 2021 року до Бучацького районного суду Тернопільської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до ст. 48 КК України (1960 року). У вказаному клопотанні засуджений зазначає, що він засуджений вироком Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року до довічного позбавлення волі за ст. 93 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року). Згідно ухвали апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року вирок набрав законної сили і його доставлено в Державну установу «Чортківська установа виконання покарань № 26» для відбування строку покарання. На підставі листа ВССУ від 19 серпня 2016 року ОСОБА_4 переведено до Київського слідчого ізолятора на час перегляду касаційної скарги, де він перебуває на час звернення до суду із зазначеним клопотання. Вважає, що вирок суду першої інстанції від 21 січня 2013 року в частині міри покарання, призначеної за ст. 93 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року), не відповідає вимогам закону. В цій частині вироку відносно нього має бути застосовано давність притягнення до відповідальності, положення Кримінального закону, щодо якої не допускають застосування покарання у виді довічного позбавлення волі. Датою вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину є 16 вересня 2000 року, вирок відносно нього було ухвалено 29 січня 2013 року, а набрав він законної сили 06 січня 2016 року. Тобто з моменту вчинення злочину до часу постановлення вироку сплинуло більше десяти років, а до набрання вироком законної сили більше п`ятнадцяти років. Правові висновки про правильне застосування норми кримінального закону щодо вирішення питання про обчислення строків давності за вчинене до 01 вересня 2001 року умисне вбивство викладене в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року в справі №5-1кс15. Згідно цієї постанови строк давності за умисне вбивство при обтяжуючих обставинах, вчинене до 01 вересня 2001 року кваліфіковане за ст. 93 Кримінального кодексу України 1960 року, становить 10 років, кінцевий термін вказаного строку має настати до набрання законної сили вироком суду. Будь-які процесуальні дії щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності не зупиняють спливу строків давності. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, яка скоїла злочин, ухиляється від досудового слідства або суду. ОСОБА_4 вказує на те, що від органів слідства та суду він не ухилявся та не переховувався, не перешкоджав здійсненню правосуддя. В клопотанні ОСОБА_4 зазначає на правові підстави для звернення до суду: п. 14 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України. Просить скасувати вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року в частині покарання, призначеного ст. 93 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року). За ст. 93 Кримінального кодексу України 1960 року у відповідності до ст. 48 цього Кодексу застосувати давність притягнення до кримінальної відповідальності, а в разі неможливості застосувати давність призначити покарання в межах 15 років позбавлення волі.

Як слідує з матеріалів клопотання, згідно вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року (справа № 1-368/11) ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 364 КК України і ч. 3 ст. 166 та п. п. «в»,«і» ст. 93 КК України 1960 року та йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 365 КК України - позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на три роки;

- за ч. 3 ст. 364 КК України - позбавлення волі строком на 9 років з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на три роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч. 3 ст. 166 КК України 1960 року - позбавлення волі строком на 12 років з позбавленням права займати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на три роки;

- за п. п. «в», «і» ст. 93 КК України 1960 року - довічне позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_4 за сукупністю злочинів покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на три роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_4 спеціального звання - генерал-лейтенант міліції.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 21 липня 2009 року, зарахувавши строк перебування під вартою з 22 жовтня 2003 року по 05 листопада 2003 року.

06 січня 2016 року ухвалою апеляційного суду м. Києва в порядку ст. 365 КПК України 1960 року вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року відносно ОСОБА_4 змінено. Уточнено, що ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 265 КК України 2001 року в редакції статті від 05 квітня 2001 року, за ч. 3 ст. 364 КК України 2001 року в редакції статті від 15 квітня 2008 року, за ч. 3 ст. 166 КК України 1960 року в редакції статті від 11 липня 1995 року, за п. п. «в», «і» ст. 93 КК України 1960 року в редакції статті від 22 лютого 2000 року. Перекваліфіковано дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 364 КК України 2001 року на ч. 2 ст. 357 КК України 2001 року та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України 2001 року, звільнено ОСОБА_4 від призначеного за ч. 2 ст. 357 КК України 2001 року покарання у зв`язку із закінченням строків давності. На підставі ст. 5 КК України пом`якшено призначене ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 166 КК України 1960 року основне покарання до 10 років позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, на строк три роки. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України 2001 року, ч. 3 ст. 166, п. п. «в», «і» ст. 93 КК України 1960 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_4 засудженим до покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на три роки. В решті вирок Печерського районного суду в м. Києві від 29 січня 2013 року відносно ОСОБА_4 залишити без зміни.

Вирок набрав законної сили і ОСОБА_4 доставлено в Державну установу «Чортківська установа виконання покарань № 26» для відбування вироку.

На підставі листа ВССУ від 19 серпня 2016 року його переведено до Київського слідчого ізолятора на час перегляду касаційної скарги, де він перебуває на час розгляду клопотання, про що зазначає в клопотанні про приведення вироку у відповідність до ст. 48 Кримінального кодексу України.

02 липня 2021 року касаційна інстанція залишила рішення попередніх інстанцій без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 539 Кримінального кодексу України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1,10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Здійснення судового провадження судом у першій інстанції, яким є Бучацький районний суд Тернопільської області, регулюється розділом IV Кримінального процесуального кодексу України. До його компетенції не належить розгляд питання про скасування вироку, про що просить в клопотанні засуджений ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити вирок або ухвалу без змін; 2) змінити вирок або ухвалу; 3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; 4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; 5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції ч. 1 ст. 407 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Статтею 436 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

ОСОБА_4 засуджений вироком Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року до довічного позбавлення волі за ст. 93 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року). 06 січня 2016 року ухвалою апеляційного суду м. Києва вирок залишено в силі, з того часу він набрав законної сили. Вказані судові рішення оскаржені в касаційному порядку, які 02 липня 2021 року касаційною інстанцією залишені без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У зв`язку з вищевикладеним Бучацький районний суд Тернопільської області не наділений повноваженнями на скасування вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та застосування строків давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст. 93 КК України в редакції 1960 року або заміни йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді 15 років позбавлення волі у зв`язку зі спливом строків давності, тому клопотання підлягає поверненню особі, яка його подала, як таке, що не підлягає розгляду в цьому суді.
Окрім цього, суд роз`яснює засудженому, що він має право з даним клопотанням
звернутися до Печерського районного суду м. Києва.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 7, 9, 26, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_4 , засудженого 29 січня 2013 року Печерським районним судом м. Києва до довічного позбавлення волі, про приведення вироку у відповідність до ст. 48 КК України (1960), - повернути особі, яка його подала.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а для особи, яка тримається під вартою, з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3