У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000660 від 04.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000660 від 04.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290КК України.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що у СДВП №2 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області знаходяться матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000571 від 22.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до ВП № 2 Полтавського РУП надійшло повідомлення від старшого судового експерта Полтавського НДКЦ, про те, що в результаті дослідження автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску в кузові синього кольору, що належить ОСОБА_4 , було виявлено, що позначення кузова піддавалося зміні не в умовах заводу виробника.

03.11.2021 року, було проведено огляд та вилучено: транспортний засіб марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , та реєстраційний документ ТЗ « НОМЕР_2 ».
04.11.2021 року дізнавачем СД ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000660, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України та розпочато досудове розслідування.

На даний час в органу досудового розслідування є об`єктивна потреба встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, для чого необхідним накладення арешту вказаного майна.
Таким чином, з метою належного забезпечення збереження речового доказу, проведення відповідних слідчих дій з даним автомобілем, а у разі його повернення може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження,прокурор просить накласти арешт на вилучене майно.

В судове засідання прокурор не з`явився, від дізнавача ОСОБА_5 надійшла до суду заява в якій вона підтримала клопотання про арешт майна, просила справу розглядати без її участі.
Володілець майна ОСОБА_4 повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомлено.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Встановлено, що у провадженні СДВП №2 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000660 від 04.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290КК України.
До ВП № 2 Полтавського РУП надійшло повідомлення від старшого судового експерта Полтавського НДКЦ, про те, що в результаті дослідження автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску в кузові синього кольору, що належить ОСОБА_4 , було виявлено, що позначення кузова піддавалося зміні не в умовах заводу виробника.

03.11.2021року, було проведено огляд під час якого вилучено: транспортний засіб марки VolkswagenPassat д.н.з. НОМЕР_1 , та реєстраційний документ ТЗ « НОМЕР_2 ».
Постановою дізнавача від 04.11.2021 року в кримінальному провадженні № 0000660 від 04.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290КК України автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 та реєстраційний документ ТЗ « НОМЕР_2 » визнано речовими доказами.
Дізнавачем доведено, що вищевказане майно, а саме: автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 та реєстраційний документ ТЗ « НОМЕР_2 » мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу огляду від 03.11.2021 року майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000660 від 04.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290КК України- задовольнити.
Накласти арешт на майно вилучене під час огляду місця події 0 3.11.2021 року, а саме на автомобіль Volkswagen Passa tд.н.з. НОМЕР_1 та реєстраційний документ ТЗ « НОМЕР_2 »,який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1