Дата документу 13.09.2021 Справа № 333/883/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1264/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/883/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.199 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 травня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.199, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.199, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199, ч.1 ст.309 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку с.Володимирівське Запорізької області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_5 ,

визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.199, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.3 ст.199 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.3 ст.199 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винуватими і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою незаконного збагачення, організували злочинну групу, до якої були залучені у різний період часу ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та невстановлена в ході досудового слідства жінка на ім`я ОСОБА_15 , здійснювали незаконне зберігання, перевезення, з метою збуту та збут, а ОСОБА_8 також виготовлення підроблених грошей організованою групою.

Приблизно в серпні 2017 ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимими, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ст.199 КК, судимість в встановленому законом порядку за які не знята та не погашена, на шлях виправлення не стали та знову вчинили наступний злочин.

Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , не маючи постійного джерела доходу, з метою швидкого і незаконного збагачення, прийняли рішення про організацію виготовлення підроблених грошей НБУ, за допомогою технічних засобів у виді комп`ютерної та розмножувально-копіювальної техніки з повно-кольоровим відтворенням зображень, не за технологією підприємства, що здійснює випуск національної валюти України.

При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що удвох здійснювати таку злочинну діяльність буде важко, вирішили організувати на території Запорізької області стійку і згуртовану злочинну групу, до складу якої залучили, як її активних учасників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлену в ході досудового слідства жінку на ім`я ОСОБА_15 , які за складом характеру, індивідуальними навичками та підприємницькими можливостями здатні були виконувати їх накази, направлені на виготовлення та збут підроблених грошей НБУ, об`єднавши всіх перелічених осіб єдиним умислом, з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого їм учасникам групи.

Для здійснення свого злочинного наміру, спрямованого на виготовлення підроблених грошей НБУ, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визначили за собою роль керівників злочинної групи, до функцій яких входить: організація та визначення місця виготовлення, забезпечення його необхідним обладнанням для забезпечення можливості виготовлення нового виробництва підроблених грошей, визначення, планування і організація конкретних злочинів, а саме підшукування місць, де будуть збуватись підроблені грошові кошти, розподіл ролей і координація дій співучасників, залучення нових учасників злочинної групи, підшукання знарядь вчинення злочинів, участь у розподілі грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, а також безпосереднє прийняття активної участь у скоєнні злочинів.

Так, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 обрали місцем, де будуть виробляти підроблені грошові кошти НБУ, квартиру АДРЕСА_7 , що належить матері ОСОБА_7 - ОСОБА_16 .

Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залучили у різний час до складу злочинної групи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Згідно з розподілом ролей на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 була відведена роль безпосереднього збуту підроблених банкнот НБУ на території Запорізької області під легендами, які заздалегідь готували для них та в місцях, які будуть обрані ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Крім того, останнім було доведено, що місця збуту будуть обиратись в більшості випадків ОСОБА_7 , який буде їздити з ними, координувати дії, а також безпосередньо приймати участь у збуті підроблених банкнот НБУ.

ОСОБА_8 згідно з злочинним планом відвів собі роль виготовлення підроблених банкнот Національного банку України та розподілу отриманого прибутку разом з ОСОБА_7 між усіма учасниками злочинної групи.

Так, ОСОБА_8 діючи, згідно з розробленим планом, за місцем тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_8 , у невстановлений слідством період часу, але не пізніше 29.09.2017 року, виготовляв підроблені банкноти Національного банку України, різного номіналу, з метою їх подальшого збуту, в тому числі банкноти: номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером И077260/И0702000, номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ999992Х/ЕЕ9997207, номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ999992Х/ЕЕ9997992, банкноти номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ999992Х/ЕХЕ99922, номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ФЖ № 410095, номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером НВ № 6801361, номіналом 500 грн., 2006 року випуску, із серійним номером БН7950079, номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером МАА006А0М/МАА000А0М, номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ЖН №8001480, номіналом 200 грн, 2014 року випуску, із серійним номером ЗЯ 6018935, номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ЯМ3278061, номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ХЮ5795310/ХЮ579310, номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером ГЖ5419002. Після чого, зберігав вказані банкноти за місцем мешкання за вище вказаною адресою, з метою їх подальшого збуту.

У подальшому, у невстановлені слідством час та місце, діючи на виконання злочинного плану, передавав вказані підроблені банкноти учасникам організованої групи, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для їх збуту.

У липні 2017 ОСОБА_8 подзвонив ОСОБА_9 та надав вказівку на покупку принтера та сканера для виробництва підроблених банкнот Національного банку України. Обрано було принтер «Епсон» L800 та сканер «Епсон» V330, оголошення про продаж яких було розміщено ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на сайті «ОLХ» в мережі Інтернет.

Крім того ОСОБА_8 заздалегідь повідомив ОСОБА_9 , що купувати вказаний принтер та сканер необхідно за підроблені грошові кошти в сумі 6 200 грн., які він заздалегідь підготовив при невстановлених слідством обставинах та передасть йому через невстановлену в ході досудового слідства жінку на ім`я ОСОБА_15 , що в подальшому і зробив.

ОСОБА_9 , отримавши вказівки, діючи умисно, з корисливих мотивів, на виконання злочинного плану, 13.07.2017 року зустрівся з невстановленою в ході досудового слідства жінкою на ім`я ОСОБА_15 , яка приїхала за ним на таксі, передала підроблені ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 6200 грн., та вони разом поїхали до буд. АДРЕСА_9 , де зустрілись з ОСОБА_17 , який передав їм принтер «Епсон» L800 та сканер «Епсон» V330, а ОСОБА_9 надав йому підроблені грошові кошти в сумі 6200 грн., а саме: банкноти номіналом 500 грн., 2011 року випуску, із серійним номером И077260/И0702000 у кількості 3 шт., банкноти номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ999992Х/ЕЕ9997207 у кількості 1 шт., банкноти номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ999992Х/ЕЕ9997992 у кількості 4 шт., банкноти номіналом 500 грн., 2015 року випуску, із серійним номером ХЕЕ999992Х/ЕХЕ99922 у кількості 4 шт., банкноти номіналом 200 грн., 2014 року випуску, із серійним номером МАА006А0М/МАА000А0М у кількості 1 шт., після чого відразу зникли з місця пригоди. Спричинивши тим самим матеріальний збиток ОСОБА_17 на загальну суму 6200 грн.

В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 при невстановлених слідством обставинах придбали матеріал необхідний для вироблення підроблених грошей НБУ, а саме папір білого кольору, клей ПВА, ручки різних кольорів, лаки для волосся «Wellaflex», наждачний папір, настільну лампу, ноутбук «ASUS», з програмним забезпеченням для роботи з принтерами. Після чого, ОСОБА_8 почав виробляти підроблені банкноти різних номіналів НБУ на принтері «Епсон» L800, які за формою, розміром, кольором й іншими основними реквізитами подібні зі справжніми грошовими знаками, що перебувають в обігу та зберігав їх з метою збуту. В подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 керували діями всіх учасників організованої злочинної групи та розподіляли отримані злочинним шляхом грошові кошти.

При цьому, всі учасники організованої групи протягом всієї злочинної діяльності до 29.09.2017 року, передбачаючи настання можливих наслідків викриття їх протиправних дій, інформували один одного про підготовлювані злочини, під час здійснення яких діяли з розподілом ролей за заздалегідь розробленим і схваленим усіма учасниками планом, при цьому всі співучасники усвідомлювали, що дії кожного з них є невід`ємною частиною всього обсягу дій при здійсненні злочинів для досягнення злочинного результату.

Так, приблизно в середині серпня 2017 року, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , та іншими учасниками злочинної групи, діючи умисно, з корисливих мотивів, на виконання злочинного плану, отримали від ОСОБА_8 підроблені грошові кошти в розмірі 500 грн., з метою збуту на території м. Запоріжжя.

Згідно з розподілом ролей у ОСОБА_10 та ОСОБА_7 була вигадана легенда, згідно якої вони є подружжям та вирішили купити овочі додому на пр.Металургів в м.Запоріжжі.

На виконання злочинного плану, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 підійшли до продавця ОСОБА_18 , яка торгувала овочами на пр. Металургів в м. Запоріжжі, у якої на той час була черга покупців, та почали вибирати овочі, після чого купили приблизно на 30 грн. товару та розплатились підробленою купюрою НБУ в розмірі 500 грн. та отримали здачу в розмірі 470 грн., після чого відразу зникли з місця пригоди. Спричинивши тим самим, матеріальний збиток ОСОБА_18 на загальну суму 500 грн.

В подальшому, 29.09.2017 року ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на виконання злочинного плану узгодженого між усіма учасниками злочинної групи, направленого на збут підроблених грошових коштів на автомобілі марки «Шевроле» модель «Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_19 , близько 13:00 години прибули до м. Вільнянськ Запорізької області, де на території Центрального ринку, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 під відпрацьованою раніше легендою, згідно якої вони є подружжям купили у продавця ОСОБА_20 курточку (вітровку) чорного кольору за 100 грн., та розплатились підробленою купюрою НБУ в розмірі 200 грн. серії ЖН №8001480, яка не відповідає зразкам грошових знаків, що перебувають в офіційному обігу на території України та виготовлена із застосуванням технічного засобу з повнокольоровим відтворенням зображень не підприємством, що здійснює випуск національної валюти України. Після чого отримали здачу в розмірі 100 грн., та відразу зникли з місця пригоди. При збуті вказаної купюри ОСОБА_9 знаходився в машині та при необхідності повинен був вийти та втрутитись в нестандартну ситуацію, якщо продавець виявить, що купюра підроблена. Спричинивши тим самим матеріальний збиток ОСОБА_20 на загальну суму 200 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на збут підроблених банкнот НБУ, 29.09.2017 р. ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі марки «Шевроле» модель «Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_19 , близько 13:30 години прибули до магазину «Продукти» в с. Антонівку, Вільнянського району Запорізької області, де ОСОБА_7 та ОСОБА_10 під відпрацьованою раніше легендою, згідно якої вони є подружжям купили у продавця ОСОБА_21 одну бутилку горілки «Гриндей» 0,5 л, твердий сир та палку ковбаси «Московська» на загальну суму приблизно 150-200 грн., та розплатились підробленою банкнотою НБУ в розмірі 500 грн. серії ФЖ №410095, яка не відповідає зразкам грошових знаків, що перебувають в офіційному обігу на території України та виготовлена із застосуванням технічного засобу з повнокольоровим відтворенням зображень не підприємством, що здійснює випуск національної валюти України. Після чого отримали здачу в розмірі приблизно 300 грн., та відразу зникли з місця пригоди. При збуті вказаної купюри ОСОБА_9 знаходився в машині та при необхідності повинен був вийти та втрутитись в нестандартну ситуацію, якщо продавець виявить, що купюра підроблена.

Спричинивши тим самим, матеріальний збиток ОСОБА_21 на загальну суму 500 грн.

Після чого, 29.09.2017 ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі марки «Шевроле», модель «Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_22 , близько 15:00 годині прибули до смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, де на території Новомиколаївської автобусної станції, що розташована по АДРЕСА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 під приводом придбання картоплі на загальну суму 100 грн., у громадянина ОСОБА_23 намагались збути останньому купюру номіналом 500 грн. серії НВ №6801361, яка не відповідає зразкам грошових знаків, що перебувають в офіційному обігу на території України та виготовлена із застосуванням технічного засобу з повнокольоровим відтворенням зображень не підприємством, що здійснює випуск національної валюти України, однак не змогли довести свого злочинного умислу до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки вказана підроблена банкнота у ОСОБА_23 викликала сумнів у справжності та останній відмовився приймати її, як розрахунок за товар. Крім того, заздалегідь підготовлена версія ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , стосовно того, що вказана купюра була знята незадовго до того в банкоматі та з їх слів не може бути підробленою не пройшла та їх умисел не був доведений до кінця. При збуті вказаної купюри ОСОБА_10 заходилась в машині та при необхідності повинна була вийти та втрутитись в нестандартну ситуацію, якщо продавець виявить, що купюра підроблена.

ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав сухі фрагменти стеблів та листів рослини сіро-зеленого кольору та суху подрібнену речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, які переніс до себе додому за місцем фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де сховав у приміщенні сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, та незаконно зберігав до 21.06.2018 до 07 години 30 хвилин, коли працівники поліції у ході проведення санкціонованого обшуку виявили та вилучили вищевказані сухі фрагменти стеблів та листів рослини сіро-зеленого кольору та суху подрібнену речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка згідно із висновком експерта № 7-1207 від 26.06.2018 є особливо небезпечним наркотичним засобом КАНАБІСОМ, масою 33,266 г в перерахунку на суху речовину, який ОСОБА_9 зберігав без мети збуту.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.27, ч.3 ст.199 КК, як організатора виготовлення, зберігання, збуту підроблених грошей, вчинене повторно організованою групою. Йому призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст.27, ч.3 ст.199 КК, як організатора зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут підроблених грошей, вчинене повторно організованою групою; за ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК, як перевезення з метою збуту та замах на збут підроблених грошей, який не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, вчинене повторно організованою групою.

Йому призначено покарання

- за ч.3 ст.27, ч.3 ст.199 КК у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

На підставі ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

На підставі ст.71 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27.08.2014 року остаточно призначено покарання у виді 9 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.3 ст.199 КК, як зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут підроблених грошей, вчинене повторно організованою групою; за ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК, як перевезення з метою збуту та замах на збут підроблених грошей, який не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, вчинене повторно організованою групою; за ч.1 ст.309 КК, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Йому призначено покарання

- за ч.3 ст.199 КК у виді 8 років 6 позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

- за ч.1 ст.309 КК у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 8 років 6 позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.3 ст.199 КК, як зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут підроблених грошей, вчинене повторно організованою групою; за ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.3 ст.199 КК, як пособництво у перевезенні з метою збуту та замах на збут підроблених грошей, який не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, вчинене повторно організованою групою.

Їй призначено покарання

- за ч.3 ст.199 КК у виді 8 років 6 позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

- за ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.3 ст.199 КК у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

На підставі ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 8 років 6 позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

На підставі ст.71 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25.09.2017 року остаточно призначено покарання у виді 8 років 7 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Вирішено питання про запобіжні заходи початок строку відбування покарання, цивільні позови, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 вважати винним за ч.3 ст.27, ч.3 ст.199, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК та засудженим: за ч.3 ст.27, ч.3 ст.199 КК до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.70 КК остаточно до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок щодо ОСОБА_10 змінити та вважати її винуватою за ч.3 ст.199, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.3 ст.199 КК та засудженою за ч.3 ст.199 КК до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.3 ст.199 КК до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.70 КК остаточно до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.71 КК призначити остаточне покарання у виді 8 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що органом досудового розслідування ОСОБА_24 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.199, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК. Проте вироком суду ОСОБА_24 засуджено лише за ч.3 ст.27, ч.3 ст.199 КК при цьому в порушення вимог ст.374 КПК мотиви визнання необґрунтованим обвинувачення за ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК у вироку судом не зазначені. Крім того, вироком суду підтверджено роль ОСОБА_24 як організатора злочинів та встановлено наявність в його діях умислу на вчинення цих злочинів. Однак при виключенні з обсягу обвинувачення кваліфікацію його дій за ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК, судом залишено поза увагою положення ч.1 ст.30 КК. Крім того, в порушення вимог ч.3 ст.68 КК суд призначив обвинуваченій ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.3 ст.199 КК у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі, хоча за цей злочин їй могло бути призначено максимальне покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Також прокурор, з посиланням на ч.3 ст.404 КПК, просив дослідити під час апеляційного розгляду докази, зазначені ним в апеляційній скарзі.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_14 просила вирок щодо ОСОБА_9 скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити. Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_9 свою вину не визнав та пояснив, що ніякої змови, розподілу ролей, планів та організованої групи з іншими обвинуваченими у нього не було. Не один із обвинувачених не вказав на те, що ОСОБА_9 був обізнаний про скоєння ними злочину. За епізодом з потерпілим ОСОБА_17 . ОСОБА_9 наполягав на тому, що гроші при купівлі принтера передала дівчина по імені ОСОБА_15 , яка придбала принтер. Його роль була лише як вантажника, з продавцем він не спілкувався і якими грошима розрахувалася дівчина йому не відомо. Крім того, суд прийняв до уваги докази, які є недопустимими. Так протокол впізнання особи за участю потерпілого ОСОБА_17 від 30.01.2018 року є недопустимим доказом, оскільки дана слідча дія проводилася через 6,5 місяців після події, що ставить під сумнів можливість впізнати особу за такий великий проміжок часу. А тому суд повинен був ці покази оцінити критично. По епізодам від 29.09.2017 року ОСОБА_9 також не був обізнаний про скоєння злочинів іншими обвинуваченими. ОСОБА_9 з машини не виходив, підробленими грошима не розраховувався, покупців зовсім не бачив. Ці покази обвинуваченого підтверджують усі учасники події, в тому числі і потерпілі. Жодним доказом не підтверджено те, що ОСОБА_9 був обізнаний про плани інших обвинувачених. Протоколи слідчих експериментів за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_9 є недопустимими доказами, оскільки під час проведення даної слідчої дії не були залучені захисники, участь яких є обов`язковою в даному провадженні. Фактично при проведенні слідчого експерименту здійснювався допит осіб. Відтак винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 не доведена. Крім того, гроші, якими розраховувалися інші обвинувачені, не можуть бути предметом злочину, передбаченого ч.3 ст.199 КК, оскільки у даному випадку гроші були виготовлені як сувенір про що на них і було зазначено, а тому дії обвинувачених слід кваліфікувати як шахрайство. Також у вироку є незрозумілим строк призначеного ОСОБА_9 покарання, оскільки зазначено «остаточно призначити покарання у виді 8 років 6 позбавлення волі з конфіскацією всього майна, проте незрозуміло чи 6 днів чи місяців.

Захисник ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі просила вирок щодо ОСОБА_10 скасувати, а кримінальне провадження щодо неї закрити. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ні в обвинувальному акті, ні у вироку суду не було встановлено, а відтак і не зазначено в який спосіб, місце і час ОСОБА_10 увійшла до складу злочинної групи та яким чином було отримано її згоду на це. Обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочинів у складі організованої групи викладено не конкретно, з тексту обвинувального акта неможливо дізнатися про мотиви та наслідки вчинення нею конкретних злочинних дій, не зазначено докази існування плану злочинної діяльності, не вказано, з якого моменту таке об`єднання набуло ознак стійкого. Суд не надав належної оцінки показам обвинувачених про те, що ОСОБА_8 . ОСОБА_10 вперше побачила тільки при розгляді справи, ОСОБА_9 побачила вперше 29.09.2017 року під час автомобільної поїздки, куди її запросив ОСОБА_7 з яким вона зустрічала. Прунько не попереджав її про те, що він розраховувався несправжніми грошима. Жоден із доказів, на які послався суд, не доводить обізнаність ОСОБА_10 про якість грошей, якими розраховувався ОСОБА_7 . За епізодом з потерпілою ОСОБА_18 не встановлений час скоєння злочину, що позбавило ОСОБА_10 можливості захищатися від обвинувачення, тобто надати алібі на певний день та час. За цим епізодом достеменно не встановлено, звідки у потерпілої взялася підроблена купюра. При цьому відповідно до протоколів впізнання за фотознімками від 30.01.2018 року потерпілою обвинувачених вона кожного з них впізнала як людину, яка саме розраховувалася з нею підробленою купюрою в 500 грн., при чому однією і тією ж. Оскільки потерпіла не з`явилася в судове засідання зазначене протиріччя не було усунено судом. Про підозру ОСОБА_10 було повідомлено 10.01.2018 року і в цей же день вона буда допитана перший раз в якості підозрюваної та за її участю проведено слідчий експеримент. Проте незважаючи на те, що участь захисника у даному провадженні є обов`язковою, доручення на надання безоплатної правової допомоги було видане тільки 31.01.2018 року, до цього часу правова допомога обвинуваченій не надавалася. Отже зазначені слідчі дії проведено з порушенням права на захист. Крім того, під час проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було порушено вимоги КПК, оскільки фактично проводився допит підозрюваних. Також відповідно до обвинувального акта дії ОСОБА_10 за епізодами з потерпілими ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 кваліфіковано за ч.2 ст.27, ч.3 ст.199 КК, тоді як у вироку ті ж самі дії кваліфіковано за ч.3 ст.199 КК, при цьому будь-яких мотивів зміни такої кваліфікації у вироку не наведено. По епізоду від 29.09.2017 року в обвинувальному акті дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК на титульному аркуші, що не співпадає з кваліфікацією, вказаною на аркуші 13 обвинувального акта за ч.2 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК. У вироку за цим епізодом дії обвинуваченої кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.3 ст.199 КК. Разом з тим, ч.2 ст.27 КК передбачає відповідальність виконавця (співвиконавця), а відповідальність пособника передбачена не ч.2, а ч.5 ст.27 КК. При чому кваліфікуючи дії ОСОБА_10 за цим епізодом як пособника, суд у вироку не зазначив, яка саме була форма пособництва. Крім того, призначене ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.3 ст.199 КК суперечить положенням ч.3 ст.68 КК та на 3 місяці перевищує максимально допустимий строк покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_13 просив вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивував тим, що суд визнав ОСОБА_20 потерпілою, а ОСОБА_25 свідком. Разом з тим, саме у ОСОБА_25 були знайдені підроблені 200 грн., на які ОСОБА_25 обмінялася з ОСОБА_20 справжніми грошовими коштами. Також суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_20 , яка за обставинами справи не є потерпілою, а є свідком. Саме з ОСОБА_20 складалися протоколи впізнання за фотознімками і такі протоколи були прийняті судом до уваги. Суд безпідставно не визнав недопустимими доказами протоколи слідчих експериментів за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , оскільки в порушення вимог ст.240 КПК під час даної слідчої дії фактично відбувався допит підозрюваних під відеозапис на одному місці, хоча злочини були вчинені за різними адресами. При цьому слідчий експеримент за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також допит ОСОБА_10 проводилися без участі захисника, участь якого є обов`язковою, що тягне за собою визнання таких доказів недопустимим. Проте суд безпідставно послався на них як на докази винуватості обвинувачених. При проведенні впізнання особи за фотознімками з потерпілими та свідками слідчий в порушення вимог ст.228 КПК попередньо не з`ясував у них чи можуть вони впізнати цю особу, не опитав їх про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи. Крім того, за фотознімками особи, яких впізнають, не змінюють свою нумерацію, вони відрізняються зачісками та одягом від інших, чим порушено вимоги ч.7 ст.228 КПК. Відтак суд повинен був визнати протоколи впізнання особи недопустимим доказами. Крім того, слідчий при призначенні у справі судових експертиз не виконав вимоги ч.3 ст.223 КПК, а також не роз`яснив підозрюваним положення ст.4 Закону України «Про судову експертизу», що є порушенням права на захист та підставою для визнання висновків експертів недопустимими доказами, але суд на це уваги не звернув. Також виконання експертиз було доручено фахівцям відомчої установи МВС України Запорізькому НДЕКЦ МВС за постановами слідчого ГУНП, що ставить під сумнів відсутність службової чи відомчої залежності експерта від органу досудового розслідування і іде у порушення вимог ч.2 ст.69 КПК. Але суд на це також не звернув уваги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просив вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначив про те, що епізод злочинної діяльності від 29.09.2017 року не знайшов свого підтвердження, оскільки допитана потерпіла ОСОБА_20 фактично не є потерпілою, так як їй не було завдано шкоди та збитків в розумінні ч.1 ст.55 КПК. При цьому ОСОБА_26 не змогла чітко вказати звідки в неї взялася купюра номіналом 200 грн. Обвинувачення ОСОБА_7 в організації злочинної групи, в незаконному зберіганні, перевезенні з метою збуту та збут підроблених грошей не знайшло свого підтвердження та спростовується письмовими доказами та показами свідків, потерпілих і обвинувачених. При цьому до затримання ОСОБА_10 та ОСОБА_8 не були знайомі та ніколи не зустрічалися. За показами обвинувачених жодних вказівок ні ким не надавалося та жодних домовленостей між обвинуваченими не було. ОСОБА_7 мав на меті використовувати сувенірну продукцію в шахрайських цілях. Епізод злочину щодо потерпілої ОСОБА_18 взагалі викликає сумнів, оскільки обвинувачення не встановило дати вчинення такого злочину. Дії обвинувачених органом досудового розслідування кваліфіковані не правильно. Версія сторони обвинувачення щодо організації ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочинної групи із залученням інших осіб не підтверджується дослідженими доказами. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що потерпілі не наполягали на суворому покаранні ОСОБА_7 , сам обвинувачений частково визнав свою вину, позитивно характеризується за місцем проживання, а тому призначене йому покарання є занадто суворим.

Обвинувачена ОСОБА_10 просила вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивувала тим, що на момент її затримання вона не була знайома з обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а з обвинуваченим ОСОБА_7 зустрічалася. Під час досудового розслідування вона допитувалася в якості свідка, проте в подальшому вона стала підозрюваною, але при цьому захисник їй був призначений лише через місяць. Про те, що ОСОБА_7 розраховувався фальшивими грошима, вона не знала. Суд не взяв до уваги покази потерпілих, які пояснювали про те, що не вона, а ОСОБА_7 розраховувався з ними за придбані товари та продукти. Також суд не прийняв до уваги її стан здоров`я та те, що вона є особою з інвалідністю та потребує операції.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивував тим, що висновок суду про те, що запис « ОСОБА_27 » в мобільному телефоні спростовує ту обставину, що він не був знайомий з ОСОБА_28 , є незаконним та необґрунтованим, оскільки цей факт не був досліджений в судовому засіданні і суд не дав йому можливості пояснити як цей номер опинився в його телефонній книзі. Суд безпідставно зазначив про те, що виготовлена сувенірна продукція у виді грошових банкнот має значну схожість із справжніми грошовими знаками, оскільки цей факт не був досліджений в суді і суд не навів мотивів з яких при цьому виходив. Адже на всіх сувенірних банкнотах було зазначено «Це не гроші».

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просив вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що його дії були неправильно кваліфіковані, оскільки на кустарно виготовлених сувенірних грошових купюрах, які він використовував при скоєнні злочинів, нанесений надпис «Це не гроші, це прикол», а тому його дії повинні були бути кваліфіковані як шахрайство за ч.2 ст.190 КК, а не за ч.3 ст.199 КК. Також суд не прийняв до уваги покази свідка ОСОБА_29 про те, що саме він (обвинувачений) звернувся до нього з проханням відвезти його і Клочневу в м.Гуляйполе і тільки після цього ОСОБА_29 звернувся до ОСОБА_30 і просив супроводити його в поїздці. Також суд не прийняв до уваги покази потерпілих та свідка ОСОБА_23 про те, що саме він, а не ОСОБА_28 та не ОСОБА_30 здійснювали у них покупки. Крім того, суд не прийняв до уваги покази обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 про те, що вони не були знайомі між собою, а тому не могли вступити у злочинну змову.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту та просили їх задовольнити; прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора, що її подав, та заперечив проти апеляційних скарг сторони захисту; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Зі змісту ст.370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване у даній справі судове рішення вказаним вимогам закону не відповідає.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 біло висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.199 КК та ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК.

Проте суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 винуватим і засудив лише за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.3 ст.199 КК. При цьому в порушення вимог ст.374 КПК судом не зазначено у вироку мотивів визнання обвинувачення за ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК необґрунтованим.

Крім того, відповідно до ст.73 КК строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах.

Проте з резолютивної частини вироку вбачається, що суд призначив обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання за ч.3 ст.199 КК, а також на підставі ст.70 КК у виді 8 років 6 позбавлення волі з конфіскацією майна, тобто суд не визначив одиницю обчислення покарання. Більш того, обвинуваченій ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК визначено в розмірі 8 років 7 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Тобто є незрозумілим чи то ОСОБА_10 призначено остаточне покарання у виді 8 років 7 місяців позбавлення волі, чи то у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі, що є неприпустимим.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.68 КК за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкцією ч.3 ст.199 КК передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна. Відтак обвинуваченій ОСОБА_10 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.3 ст.199 КК могло бути призначено покарання не більше як 8 років позбавлення волі. Однак суд першої інстанції в порушення зазначених вимог кримінального закону призначив обвинуваченій ОСОБА_10 покарання за цей злочин у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд визнав обвинувачених винуватими у вчиненні злочинів у складі організованої групи.

Організована група - це стійке об`єднання декількох осіб (трьох і більше суб`єктів злочину), які попередньо зорганізувалися для готування або вчинення розбою. Ознаками організованої групи є: 1) наявність декількох осіб (трьох або більше); 2) попередня їх зорганізованість у спільне об`єднання для готування або вчинення двох чи більше розбоїв; 3) стійкість такого об`єднання; 4) об`єднаність злочинів єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану; 5) обізнаність усіх учасників такої групи з цим планом.

Тобто стійкість об`єднання осіб є визначальною рисою організованої групи. Групу слід вважати стійкою за умови, якщо вона є стабільною і згуртованою, а особи, які до неї входять, мають єдині наміри щодо вчинення злочинів.

Таким чином, стійкість організованої групи означає, що вона має відносно постійний склад учасників з наявністю сильних зв`язків між ними і високого ступеня організованості, одностайності при прийнятті рішень і послідовності у здійсненні злочинних дій.

Згуртованість групи проявляється у наявності постійних міцних внутрішніх зв`язків між учасниками групи, їх правил поведінки, організатора, чіткого визначення ролі кожного учасника, високого рівня узгодженості дій учасників, єдиного плану, в якому передбачено розподіл функцій учасників групи і який доведено до їх відома. Стабільність групи виявляється у системності та детальній організації функціонування групи, здатності до заміни учасників, прикритті своєї діяльності, як своїми силами, так і за допомогою сторонніх осіб, наявності для функціонування групи фінансових та інших матеріальних засобів.

Між тим, суд першої інстанції абсолютно не розкрив у вироку ознаки, притаманні організованій групі та не зазначив, чим конкретно підтверджується вчинення обвинуваченими злочинів у складі саме організованої групи, не зазначив доказів, які підтверджують такі висновки, тим самим не мотивувавши своє рішення в цій частині.

Крім того, відповідно до обвинувального акта дії обвинуваченої ОСОБА_10 за епізодами злочинів щодо потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.27, ч.3 ст.199 КК. Між тим суд першої інстанції кваліфікував дії обвинуваченої за цими епізодами за ч.3 ст.199 КК, але при цьому мотиви зміни кваліфікації у вироку відсутні.

Також дії обвинуваченої ОСОБА_10 за епізодом злочину щодо потерпілого ОСОБА_23 були кваліфіковані прокурором відповідно до обвинувального акта за ч.2 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК. Проте суд кваліфікував дії обвинуваченої за даним епізодом злочину за ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.3 ст.199 КК, при цьому також в порушення вимог ст.374 КПК не навівши у вироку мотивів зміни правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_10 .

Враховуючи зазначене, оскаржуваний вирок суду не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим він підлягає скасуванню.

Разом з тим, оскільки зазначені недоліки не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду, колегія суддів, виходячи з загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК, вважає за необхідне призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно дослідити обставини кримінального провадження керуючись законом, усунути недоліки, зазначені в даній ухвалі, ретельно перевірити доводи апеляційних скарг, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, виклавши його у належно мотивованому процесуальному документі згідно з вимогами закону.

Крім того, під час нового судового розгляду суду першої інстанції належить дослідити протоколи слідчих експериментів за участю обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та надати їм оцінку з погляду на те, що в разі проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч.4 ст.95 КПК. Суду також належить встановити у вчиненні яких злочинів підозрювались вказані обвинувачені на момент проведення за їх участі зазначеної слідчої дії і чи не потребувало проведення даної слідчої розшукової дії з огляду на зміст ст. 52 КПК обов`язкової участі захисника.

При цьому судова колегія не вбачає підстав для зміни обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший менш суворий запобіжний захід. Адже ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжують обвинувачуватися у вчиненні особливо тяжких злочинів, раніше неодноразово притягалися до кримінальної відповідальності, не працюють, а тому ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не зменшилися і не відпали. Відтак судова колегія вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги прокурора, захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 в цій справі скасувати.

Призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Продовжити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4