Справа № 308/6602/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001677 про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, без освіти, тимчасово не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше судимим вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.06.2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин при наступних обставинах.

22 травня 2015 року приблизно о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись перед входом до подвір`я будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, розпочав розмову із неповнолітньою ОСОБА_6 , в ході якої відкрито викрав у останньої пару золотих сережок, знявши їх у неї з вух.

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій матеріальної шкоди, яка згідно висновку експерта №23/278 від 04.06.2015 року становить 1 938,00 гривень.

У подальшому, 26 травня 2015 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в арці, що веде до двору загального користування будинку АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, розпочав розмову із неповнолітньою ОСОБА_7 , в ході якої відкрито викрав у неї пару золотих сережок, знявши їх у неї з вух.

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій матеріальної шкоди, яка згідно висновку експерта №23/277 від 04.06.2015 року становить 3 146,40 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та щиро розкаявся. Пояснив, що дійсно відомості про обставини, викладені у обвинувальному акті мали місце.

Вказав, що дійсно 22.05.2015 у після обідній час, він, у провулку на Яроцькій у м. Ужгороді підійшов до малолітньої дівчинки, попросив показати сережки. Після того, вирвав їх з рук та втік. Також зазначив, що 26.05.2015 ввечері, в арці будинку АДРЕСА_3 він підійшов до групи невідомих йому малих дівчат та попросив показати сережки. Потім, вирвав їх у одної із них та втік.

Просив врахувати, що ним було компенсовано моральну шкоду потерпілій та запевнив, що в майбутньому не буде вчиняти таких правопорушень та просив суворо його не карати.

Окрім визнання вини обвинуваченим у вчиненні вказаного злочину, його вина стверджується іншими зібраними на досудовому розслідуванні та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 у присутності законного представника ОСОБА_8 показала, що в кінці травня 2015 року, точного часу не пам`ятає у зв`язку із плином часу, вдень, до неї підійшов чоловік в чорній спортивці та попросив показати йому сережки, на що вона погодилася. Пояснила, що він сам їх зняв, а потім втік, забравши їх з собою. Про вказану подію вона повідомила свою маму.

Під час судового розгляду впізнала обвинуваченого ОСОБА_9 та повідомила, що саме він забрав у неї золоті прикраси.

Потерпіла ОСОБА_7 у присутності свого законного представника ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що 26.05.2015 вона, ввечері зі своєю подругою пішли до АВС «Зіна», що знаходиться біля 4 школи. Коли вони поверталися додому та підійшовши до арки перед входом у подвір`я будинку АДРЕСА_3 , вони побачили, що поблизу будинку сидів хлопець. Вказала, що коли вони проходили повз нього, останній взяв її за руку, зняв сережки та пішов геть. Після чого вони сильно злякалися та також втекли.

Під час судового розгляду впізнала обвинуваченого ОСОБА_9 та повідомила, що саме він забрав у неї золоті прикраси.

Крім показань потерпілих та визнання вини самим обвинуваченим, вина ОСОБА_4 також підтверджується і іншими письмовими доказами, які судом враховуючи позицію прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 у судовому засіданні не досліджувались, оскільки такі ніким із учасників судового розгляду не оспорювались.

Судом було вжито передбачені законом заходи для допиту потерпілих, а також дослідження всіх доказів наданих учасниками кримінального провадження.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Таким чином, оцінюючи кожний досліджений в судовому засіданні доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, злочин у вчиненні якого він обвинувачується відноситься до категорії тяжких злочинів, а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, вік та стан його здоров`я, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, є особою молодого віку, не має міцних соціальних зв`язків, однак має постійне місце проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив новий умисний злочин, маючи не зняту чи непогашену судимість за умисне кримінальне правопорушення. Також суду не надано відомостей про його перебування на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра.

Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття та повне визнання вини, часткове відшкодування шкоди потерпілим.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину щодо малолітньої дитини та рецидив злочинів.

Враховуючи положення статті 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та враховуючи положення статті 65 КК України, якою встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Основними умовами пред`явлення цивільного позову в кримінальному процесі є подання позовної заяви; процесуальна правоздатність позивача; відсутність винесеного судом рішення за тією ж підставою та предметом позову.

Як встановлено судом, цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_8 мотивований тим, що обвинуваченим ОСОБА_4 внаслідок вчинення кримінального правопорушення завдано моральну шкоду внаслідок відкритого викрадення майна її малолітньої дитини.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява ОСОБА_8 , законного представника доньки ОСОБА_6 , згідно якої вона вказує, що їй відшкодовано від імені ОСОБА_4 моральну шкоду.

Тому, враховуючи добровільне відшкодування моральної шкоди обвинуваченим потерпілій, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Одночасно, позивач просить стягнути з ОСОБА_4 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 3 600 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Позивач просить стягнути з відповідача 3 600 грн. понесених витрат на правову допомогу. Проте, в ході розгляду справи стороною цивільного позивача не було надано документів, що свідчать про понесення витрат саме у такому розмірі, не надано документу про здійснення їх оплати та надано лише рахунок вартості правової допомоги.

З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що позивачем не обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат на правову допомогу, тому така вимога також не підлягає до задоволення.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання тримання під вартою на досудовому розслідуванні та судовому розгляді, а саме з 29.05.2015 по 21.03.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»).

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання виром законної сили не обирати.

Речові докази:

1) пара сережок із золота, які знаходяться на відповідальному зберіганні ОСОБА_8 вважати повернутими за належністю;

2) пара сережок із золота, які знаходяться на відповідальному зберіганні ОСОБА_10 вважати повернутими за належністю;

3) 1 недопалок сигарети «LM», вилучений в ході огляду місця події від 22.05.2015 та 1 недопалок сигарети, вилучений в ході огляду місця події від 26.05.2015, які передані на зберігання в камеру зберігання Ужгородського МВ знищити;

4) оптичний диск «Videx. Excellenti. DVD-R», з об`ємом пам`яті 4.7 Gb 120 min, з камери відео спостереження будинку АДРЕСА_4 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі за проведення товарознавчої експертизи №23/278 від 04.06.2015 року у розмірі 306,90 /триста шість грн. дев`яносто коп./ грн. та товарознавчої експертизи №23/277 від 04.06.2015 у розмірі 306,90 / триста шість грн. дев`яносто коп./ грн.

Позовну заяву ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди залишити без задоволення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1