У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000257.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді клопотання прокурора задоволено частково, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000257 накладено арешт на вилучені 03.09.2021 р., під час обшуку місця мешкання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , автомобіля марки «Додж», реєстраційний номер НОМЕР_1 та під час особистого огляду майно 18 предметів, зовні схожих на набої до малокаліберної зброї, предмет, схожий на рушницю марки «Магнум», ноутбук марки «Dell», 2 серверних накопичувача марки «Partizan» та «Daxya», мобільний телефон марки «Apple», штик-ніж, 1 набій калібру 5,6 мм.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник зазначає, що ухвала винесена без достатніх на це підстав та з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Апелянт звертає увагу на те, що обшук, проведений на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.08.2021 р., проводився 03.09.2021 р. з 06.13 год. до 09.40 год., проте, з клопотанням про арешт майна прокурор звернувся 06.09.2021 р., тобто з порушенням 48 годинного процесуального строку такого звернення до слідчого судді, що передбачено ч. 5 ст. 171 КК України.
Захисник вказує на те, що проведений 03.09.2021 р. обшук автомобіля марки «Додж», за даними протоколу обшуку, розпочатий о 16.03 год., проте протокол не містить часу завершення даної слідчої дії, що свідчить про недопустимість протоколу, як доказу.
Майно, яке в оскаржуваній ухвалі зазначено, як вилучене при проведенні обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , насправді вилучене при проведені обшуку земельної ділянки в офісних приміщеннях, тобто в іншому місці, яке не має відношення до місця мешкання підозрюваного.
Апелянт вважає, що клопотання прокурора не містить мети накладення арешту на мобільний телефон, ноутбук та 2 серверних накопичувача. Крім того вказана техніка, необхідна СТОВ «ЗЛАТОЖАР», директором та засновником якої є ОСОБА_5 , для здійснення господарської діяльності та містить інформацію, до якої заборонено доступ, зокрема банківську, кадрові програми, комерційну таємницю, особисте листування та інше.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000257, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме за фактом того, що 30.07.2021 р. невстановлена особа кинула на подвір`я домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , гранату, а також за фактом незаконного зберігання ОСОБА_5 за місцем мешкання вибухових пристроїв.
03.09.2021 р. слідчим проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , та в автомобілі останнього, марки «Додж», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час обшуків та особистого огляду вилучені 18 предметів, зовні схожих на набої до малокаліберної зброї, предмет, схожий на рушницю марки «Магнум», ноутбук марки «Dell», 2 серверних накопичувача марки «Partizan» та «Daxya», мобільний телефон марки «Apple», штик-ніж, 1 набій калібру 5,6 мм., USB-накопичувач.
Слідчий звернувся до суду з клопотання про накладення арешту на вказане майно, як на майно, що зберегло на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, врахувавши, що набої рушниця, ніж можуть мати доказове значення, після проведення відповідних експертиз, а з огляду на обставини кримінальних правопорушень, що розслідуються, пояснень підозрюваного, що вибуховий пристрій в його домоволодіння потрапив не за його волею, дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що на мобільному телефоні, ноутбуці, 2 серверах, може зберігатись інформація стосовно входу, виходу осіб за його місцем мешкання, про вибух 30.07.2021р., а тому вказані речі відповідають критеріям речових доказів.

Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя має діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, має врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався не в повному обсязі.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що до ЄРДР за № 0000257, внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом того, що 30.07.2021 р. невстановлена особа кинула на подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_1 гранату, та за фактом незаконного зберігання ОСОБА_5 за місцем мешкання вибухових пристроїв.

Звертаючись з клопотанням про арешт майна, яке вилучене в ході обшуків місця мешкання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , автомобіля марки «Додж», реєстраційний номер НОМЕР_1 та під час особистого огляду ОСОБА_5 , слідчий обґрунтував його тим, що вилучене майно має значення для досудового розслідування, оскільки можливо зберегло на собі сліди злочину, може виникнути необхідність у проведенні відповідних експертиз для встановлення походження та виду зброї, дослідження інформації на накопичувачах та інше.
Разом з тим, клопотання слідчого не містить даних, які б вказували на те, що вилучене майно зокрема ноутбук марки «Dell», 2 серверних накопичувача марки «Partizan» та «Daxya» та мобільний телефон марки «Apple», з огляду на обставини, які розслідуються в рамках даного кримінального провадження відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України. Ні клопотання слідчого, ні додані до них матеріали не містять відомостей про те, що належний ОСОБА_5 мобільний телефон та інші технічні пристрої, стосуються обставин кримінального провадження закидання невстановленою особою гранати та можливого зберігання ОСОБА_5 вибухових пристроїв, є предметами чи знаряддям вчинених кримінальних правопорушень.
Постанова слідчого про визнання зазначеного майна речовими доказами від 03.09.2021 р. є формальною, оскільки, за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що вказані технічні пристрої, відповідають критеріям, передбаченим у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Отже, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Зазначене свідчить про те, що ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на ноутбук марки «Dell», 2 серверних накопичувача марки «Partizan» та «Daxya», мобільний телефон марки «Apple» постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону та в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Отже, враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування не доведено необхідності накладення арешту на ноутбук марки «Dell», 2 серверних накопичувача марки «Partizan» та «Daxya» та мобільний телефон марки «Apple», а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою клопотання слідчого слід задовольнити частково, накласти арешт на майно, вилучене 03.09.2021 р. під час обшуку місця мешкання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , автомобіля марки «Додж», реєстраційний номер НОМЕР_1 та під час особистого огляду, крім зазначеного майна.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2021 року про накладення арешту на майно, вилучене 03.09.2021 р. під час обшуку місця мешкання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , автомобіля марки «Додж», реєстраційний номер НОМЕР_1 та під час особистого огляду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000257 скасувати.
Постановити нову ухвалу. Клопотання прокурора про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, вилучене 03.09.2021 р. під час обшуку місця мешкання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , автомобіля марки «Додж», реєстраційний номер НОМЕР_1 та під час особистого огляду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000257, а саме: 18 предметів, зовні схожих на набої до малокаліберної зброї, предмет, схожий на рушницю марки «Магнум», штик-ніж, 1 набій калібру 5,6 мм.
В задоволенні інших вимог клопотання прокурора відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ ____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3