Справа № 487/8282/21
Провадження № 1-кс/487/810/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 від 25.01.2022 року у кримінальному провадженні №0001461, -
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 від 25.01.2022 року про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні №0001461, в якій останній просив суд задовольнити скаргу та зобов`язати слідчого вчинити певні дії згідно ст. 220, 55-56, 1, 2, 28 КПК України, розглянути та задовольнити його клопотання як за наявності відповідних підстав.
В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що 11.02.2022 року він отримав від слідчого СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 офіційний процесуальний документ постанову від 25.01.2022 року про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні №0001461. Проте, в даній постанові слідчий вказує не існуючий номер кримінального провадження №0001461, тоді як дійсний номер провадження №0001461. З тексту постанови взагалі незрозуміло, на яке клопотання була винесена постанова, номер та дата клопотання не вказані. По даті, коли воно надійшло слідчому взагалі не можливо ідентифікувати клопотання. В оскаржуваній постанові міститься посилання про надходження 24.01.2022 року до слідчого клопотання якогось ОСОБА_5 щодо проведення процесуальних дій. Які саме процесуальні дії у клопотанні просив провести ОСОБА_3 з оскаржуваної постанови неможливо встановити, зміст клопотання ОСОБА_3 в ній не викладений, а тому не зрозуміло, в задоволенні якого саме клопотання заявнику було відмовлено. Не містить цих відомостей і резолютивна частина постанови слідчого. Мотивувальна частина постанови не містить відомостей про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення Кодексу та інших законів. В постанові є лише загальне посилання на ст. 56 КПК України та ст. 31 Конституції України. Таким чином, оскаржувана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які розглядались слідчим, є невмотивованою, а тому підлягає скасуванню.
До судового засідання ОСОБА_3 не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказану скаргу просив задовольнити.
Слідчий Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлялась вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомила.
Неявка слідчого, відповідно до ст. 306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Судом встановлено, що в провадженні Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження №000146 від 22.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 355 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.10.2021 до Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_3 щодо вжиття заходів до ОСОБА_6 , який 18.10.2018 шахрайським шляхом, під приводом продажу неіснуючого об`єкту, заволодів грошовими коштами заявника. Сума матеріального збитку встановлюється.
22.01.2022 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого з клопотанням вих.№1/ВОП-247, яке отримано слідчим 24.01.2022 року, в якому просив: повідомити про результати розгляду ініційованого прокурором процесуальним керівником питання про відсторонення слідчого ОСОБА_4 від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого; повідомити про дату, час, місце проведення допиту його як потерпілого, вручення йому пам`ятки про права потерпілого у кримінальному провадженні, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0001461; повідомити які слідчі (розшукові) дії, в т.ч. негласні та інші процесуальні дії виконав кожен з зазначених вище слідчих; надати передбачені ст. 175 ЦПК ст. 160 КАС України відомості про слідчих, керівника МРУП і органу досудового розслідування, особу, яка приймала заяву про вчинення злочину, наклала рішення та не вручила пам`ятку про права потерпілого.
04.02.2022 року за №1439150-22 слідчим надіслано відповідь, зі змісту якої вбачається, що його клопотання від 22.01.2022 року, яке надійшло до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області №112-2022 розглянуто, в задоволення його клопотання про відсторонення слідчого постановою т.в.о начальника СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області відмовлено.
Разом з вказаною відповіддю на адресу ОСОБА_3 було надіслано постанову слідчого СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 25.01.2022 року про часткове задоволення клопотання, яку останній отримав 11.02.2022 року.
Тобто, 25.01.2022 року слідчим СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 було винесено постанову про часткове задоволення клопотання ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч.1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні, за змістом ч.1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч.2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Згідно з ч. 1 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК України).
Частиною 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Дослідивши зміст оскаржуваної постанови, встановлено, що в ній міститься посилання про надходження 24.01.2022 до слідчого відділу звернення ОСОБА_3 щодо проведення процесуальних дій. Які саме процесуальні дії у клопотанні просив провести ОСОБА_3 , з оскаржуваної постанови неможливо встановити, зміст клопотання ОСОБА_3 в ній не викладений, а за такого, не зрозуміло, яке саме клопотання ОСОБА_3 слідчим було частково задоволено. Не містить цих відомостей і резолютивна частина постанови слідчого. Тобто, неможливо встановити, яке саме клопотання ОСОБА_3 було частково задоволено та в якій частині клопотання відмовлено: чи у визнанні потерпілим, чи у проведенні слідчих (розшукових) дій.
В постанові є лише загальне посилання на ст. 56 КПК України та ст. 31 Конституції України.
Таким чином, оскаржувана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які розглядались слідчим, є немотивованою, а тому, підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 про скасування рішення слідчого від 25.01.2022 - задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 від 25.01.2022 року про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні №0001461.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошений 25.02.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1