Справа № 141/883/21
Провадження №11-кп/801/232/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 07.12.2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000143 від 29.09.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Оратів, Оратівського району Вінницької області, проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, ФОП, раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_7 .

В с т а н о в и в:

ОСОБА_7 приблизно в березні місяці 2020 року, з невстановленою в ході досудового розслідування особою, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, ніде не навчаючись та не отримуючи посвідчення тракториста машиніста у встановленому законом порядку, домовився про виготовлення та подальше придбання з метою використання у власних цілях посвідчення тракториста-машиніста на власне ім`я.
В кінці березня місяця 2020 року, усвідомлюючи протиправність своїх дій ОСОБА_7 , всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», отримав від невстановленої особи, завідомо для нього підроблене посвідчення тракториста машиніста серії НОМЕР_1 , видане 22.03.2012 року, яке відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів від 20.10.2021 року не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України та бланк якого виготовлений саморобним способом з використанням оперативної поліграфії та став зберігати при собі з метою його подальшого використання.
Так, 29.09.2021 року приблизно о 10 год 45 хв, ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом марки МТЗ-892 д.н.з. НОМЕР_2 на залізничному переїзді, розташованому у с. Оратів, Оратівської ОТГ, Вінницького району Вінницької області був зупинений інспектором СРПП ВП № 5 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 . На вимогу працівників поліції пред`явити посвідчення водія, що посвідчує особу, а також відповідне право особи, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на використання завідомо підробленого документа. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, достовірно знаючи проте, що посвідчення тракториста машиніста серії НОМЕР_1 є підробленим, надав співробітникам поліції вищевказане посвідчення водія, таким чином використавши завідомо підроблений документ.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів у кримінальному провадженні № 0000143, посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_7 , не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України. Бланк посвідчення тракториста-машиніста виготовлений саморобним способом з використанням засобів оперативної поліграфії.

Вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 07.12.2021 року визнано виним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта у розмірі 2574 грн 15 коп.
На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області у справі № 136/1773/21 від 04.10.2021 року скасовано.
Вирішено долю речових доказів.

Прокурор Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Оратівського районного суду Вінницької області у справі скасувати в частині призначеного покарання щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок , яким засудити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді арешту строком на 3 місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з дня його затримання на виконання
В решті вирок суду залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що неоспорюючи висновків суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 вирок суду є незаконним в частині призначеного покарання, а тому підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Вироком суду ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України призначено покарання у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень, що можливо лише з підстав, передбачених ч. 1 ст. 69 КК України, тобто за наявності кількох помякшуючих покарання обставин.

Прокурор звертає увагу на те, що суд, обгрунтовуючи своє рішення про призначення покарання, встановив тільки одну обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 активне сприяння розкриттю злочину, за таких підстав положення ст. 69 КК України не допускається.
Судом, під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_11 у виді штрафу, не взято до уваги загальні принципи призначення покарань у вигляді штрафу, які визначені ст. 53 КК України
Тобто суд мав призначити покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.4 ст. 358 КК України в розмірі від 30 до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, судом, під час ухвалення вироку щодо обвинуваченого не вмотивовано, з яких підстав він призначає ОСОБА_11 менш суворий вид покарання з числа передбачених покарань за ч. 4 ст. 358 КК України, і яким чином даний вид покарання буде достатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Захисник ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, просив вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 07.12.2021 року залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора суд апеляційної інстанції вважає, що вони є обгрунтованими, наявні підстави для скасування вироку суду.

Статтею 413 КПК Українивизначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Санкція ч.4 ст.358 КК України, за якою обвинуваченого ОСОБА_11 засуджено, передбачає покарання, зокрема, у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років

Відповідно до ч.2 ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Однак, вказаних вимог закону судом першої інстанції при винесенні вироку відносно ОСОБА_11 за ч.4 ст. 358 КК України не дотримано.

Суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому ОСОБА_11 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, не виконав приписів ч. 2 ст. 53 КК України щодо мінімального розміру вказаного виду покарання, який не може бути меншим від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.
Згідно ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті)Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень. Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За змістом ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
При призначенні покарання суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує тяжкість кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше несудимий, згідно копії картки платника податків від 16.11.2015 року зареєстрований як фізична особа підприємець, згідно довідки Виконавчого комітету Оратівської селищної ради від 13.10.2021 року № 1610 за період проживання на території селищної ради до виконкому на ОСОБА_11 компроментуючих матеріалів не надходило, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 257916 від 09.12.2021 року обвинуваченому встановлено III групу інвалідності, обставину, яка відповідно ст. 66 КК України пом"якшує покарання активне сприяння розкриттю кримінального проступку, відсутність обставин, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання.
З метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 та попередження вчинення ним нових злочинів, на думку суду апеляційної інстанції, доцільно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.4 ст.358 КК України з урахуванням вимог ст. 53 КК України.

При цьому суд апеляційної інстанції керується правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к, що визначені уст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Вимоги апеляційної скарги прокурора щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у виді арешту є безпідставними.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави, передбачені ст. 409 КПК України для скасування вироку суду та ухвалення нового.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413,420 КПК України, суд апеляційної інстанції , -

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 07.12.2021 року скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального проступку за ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у розмірі 510 грн.
В решті вирок суду залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3