НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
Іменем України

10 грудня 2021 року ЄУ № 322/1106/21 (Провадження № 1-кс/322/326/21)

Слідчий суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захиснка - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене начальником Новомиколаївського відділу Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, який мешкає (зі слів) за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

встановив:
10.12.2021 до слідчого судді надійшло згадане клопотання, зі змісту якого випливає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у тому, що він будучи обвинуваченим за скоєння злочину, передбаченого ст. 185 КК України, не працюючим, не маючі легальних джерел доходів для існування, отримавши інформацію про словесний конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не пізніше липня 2021 року сформував умисел на незаконне збагачення шляхом вимагання чужого майна у ОСОБА_8 .

З метою реалізації злочинного наміру ОСОБА_4 в період з липня 2021 року по грудень 2021 року систематично телефонував ОСОБА_8 та пред`являв незаконну вимогу передати гроші за вирішення питання щодо конфлікту із ОСОБА_7 , супроводжуючи вимогу погрозою насильства над потерпілим ОСОБА_8 та його близькими родичами.

Не пізніше листопада 2021 року ОСОБА_4 , шляхом висловлювання погроз насильства над потерпілим ОСОБА_8 під час телефонної розмови отримав від останнього обіцянку розрахуватись та передати майно або грошові кошти.

Продовжуючи злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом вимагання, 08.12.2021, приблизно о 08:55, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Мерседес S 400» д.н.з. НОМЕР_1 , приїхав на територію фермерського господарства «ПАВЕЛ-АГРО», розташованого за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт Новомиколаївка, вул. Вільна, 4а, де зустрівшись особисто із потерпілим ОСОБА_8 знов висунув до останнього незаконну вимогу передати йому грошові кошти в сумі 500 гривень з погрозою застосування насильства. Після чого, не отримавши бажаного результату, а саме грошових коштів, розуміючи необхідність застосування більш радикальних заходів та дієвих методів під час вчинення злочину, ОСОБА_4 дістав із салону автомобілю «Мерседес S 400» д.н.з. НОМЕР_1 металевий пістолет, який, утримуючи у правій руці продемонстрував ОСОБА_8 і, пересмикнувши затвор, направив ствол пістолету в бік потерпілого, при цьому висловив погрозу прострелити йому ногу, тобто погрозу заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Однак, потерпілий ОСОБА_8 так і не виконав незаконну вимогу ОСОБА_4 про передачу йому грошових коштів, оскільки не мав фінансової можливості, після чого останній на автомобілі «Мерседес S 400» д.н.з. НОМЕР_1 покинув місце вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.189 КК України, що кваліфікується як вимога передачі чужого майна з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому (вимагання). При цьому органом досудового розслідування додатково ОСОБА_4 інкримінувалася така кваліфікуюча ознака згаданого кримінального правопорушення, як повторність.

Вказана інформація про вчинене кримінальне правопорушення 08.12.2021 була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та розпочато досудове розслідування.

08.12.2021 о 12 годині 40 хвилин ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України, оскільки безпосередньо після вчинення злочину потерпілий, а також сукупність очевидних ознак на місці події вказують на те, що саме він щойно вчинив вищевказаний злочин.

09.12.2021 ОСОБА_4 в умовах ізолятору тимчасового тримання вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Слідчий зазначав, що причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

показаннями потерпілого ОСОБА_8 ;

протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України;

показаннями свідка ОСОБА_9 ;

показаннями свідка ОСОБА_10 ;

показаннями свідка ОСОБА_11 ;

показаннями свідка ОСОБА_12 ;

показаннями свідка ОСОБА_13 ;

відеозаписом з камери відеоспостереження ФГ «Павел-Агро», на якому зафіксовано факт прибуття ОСОБА_4 08.12.2021 на територію даного фермерського господарства на автомобілі «Mersedes» р.н. НОМЕР_1 та подальше вчинення вимагання із застосуванням предмету схожого на пістолет у потерпілого ОСОБА_8 ;

протоколом огляду місця події від 08.12.2021, проведеного поблизу АЗС №07001 ПАТ «Укрнафта» в смт Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, в ході якого проведено візуальний огляд легкового автомобіля «MersedesBenzS 400» р.н. НОМЕР_1 , на якому до моменту затримання пересувався ОСОБА_4 та який було вилучено та доставлено до відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГНП в Запорізькій області;

іншими доказами у їх сукупності.

У клопотанні наведені ризики передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначені доводи, які на переконання слідчого, свідчать про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам.

Враховуючи вказані обставини слідчий просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах досудового розслідування, строком на 60 днів.

Перед розглядом по суті клопотання про застосування запобіжного заходу захисником адвокатом ОСОБА_5 подане клопотання в порядку ст.206 КПК України у якому захисник просила зобов`язати осіб, які здійснюють конвоювання підозрюваного ОСОБА_4 , негайно організувати та забезпечити медичне обстеження стану здоров`я підозрюваного із залученням лікарів терапевта, хірурга, а у випадку необхідності залучити хірурга для проведення операції.

Клопотання мотивоване тим, що 09.12.2021 ОСОБА_4 стало зле і його було доставлено до лікарні. 10.12.2021 під час перебування підозрюваного в ізоляторі тимчасового тримання йому викликали швидку допомогу, оскільки останній погано себе почував і скаржився, що проковтнув цвях. В минулому ОСОБА_4 вже ковтав цвяхи і тоді йому робили операцію. Попре наведене ОСОБА_4 було доставлено до суду без надання належної медичної допомоги.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника. На питання слідчого судді повідомив, що він проковтнув цвях навмисно 08.12.2021 після того, як його було затримано. Свою поведінку пояснив моральним тиском з боку слідчого, який його затримав.

Прокурор в контексті заявленого клопотання повідомив те, що підозрюваному проводились медичні огляди і надавалась медична допомога 08.12.2021, 09.12.2021 і 10.12.2021, про що надав відповідні медичні документи, зі змісту яких випливало, що підозрюваний може утримуватися в умовах СІЗО ІТТ, що пдозрюваний відмовився від проведення ФГДС . Прокурор зазначив, що зі слів одного з лікарів який проводив огляд підозрюваного, оперативного втручання для влилучення сторонніх предметів не вимагалося. Підозрюваному пропонувалося вилучення цих предметів за допомогою зонду, однак він від такої процедури відмовився. Прокурор вважав дії підозрюваного навмисними, і направленими на унеможливлення розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Заслухавши учасників провадження, оглянувши надані прокурором копії медичних документів, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду по суті клопотання про застосування запобіжного заходу, а клопотання захисника слід вирішити після прийняття рішення щодо запобіжного заходу.

Інших заяв і клопотань, зокрема і щодо дослідження додаткових матеріалів (ніж тих, які були долучені до клопотання про застосування запобіжного заходу) сторони не заявили.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі з підстав викладених у ньому, просив його задовольнити.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що інкримінованого правопорушення він не вчиняв, наміру переховування, тиску на свідків чи потерпілого він не має. Вказав, що дійсно не проживає за місцем реєстрації, а проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , про це він повідомляв поліцейському (з прізвищем ОСОБА_14 ), який його опитував.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання вважала, що ризики наведені у клопотанні необґрунтовані, і навіть при їх наявності, доводами клопотання не доведена неможливість їх запобіганню іншими більш м`якими запобіжними заходами, зокрема домашнім арештом із забороною спілкування з потерпілим і свідками.

Вислухавши пояснення підозрюваного, думку захиснка і доводи прокурора, а також вивчивши копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 згаданого кримінального правопорушення, однак без кваліфікуючої ознаки повторності.

Доводи підозрюваного, щодо відсутності з його боку вимагання і погроз до потерпілого не спростовують обґрунтованості підозри, оскільки вона підтверджується доданими до клопотання документами і зібраними на теперішній час доказами. На даній стадії слідчий суддя не вирішує питання, які вирішуються судом під час судового розгляду, а матеріали клопотання містять достатньо даних для висновку про причетність ОСОБА_4 до згаданого кримінального правопорушення.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішені «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 віднесено до категорії тяжкого злочину, за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до семи років.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

На ризик переховування від органів досудового розслідування і суду, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України насамперед свідчить той факт, що ОСОБА_4 усвідомлює суворість покарання яке йому загрожує , в разі доведення вини і не бажає опинитися в місцях позбавлення волі. Побічно на це також вказує як теперішня поведінка підозрюваного (пов`язана з ковтанням сторонніх предметів), так і його аналогічна поведінка в минулому.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім цього ОСОБА_4 не проживає за місцем реєстрації та інформацію про місце свого мешкання органу досудового розслідування не надавав. Матеріалами доданими до клопотання не підтверджується і потребує додаткової перевірки інформація повідомлена підозрюваним під час судового засідання про його місце проживання разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , а також про те, що він начебто повідомляв про це працівників поліції.

На ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України вказує те, що в ході досудового розслідування, на теперішній час не встановлено місце знаходження предмету схожого на пістолет, який імовірно ОСОБА_4 міг використовувати під час події. Вказаний предмет не був вилучений під час обшуку ОСОБА_4 при затриманні і не був виявлений при зовнішньому огляді автомобіля «Mersedes» р.н. НОМЕР_1 (яким зі слів ОСОБА_4 він користується на законних підставах), біля якого фактично було затримано підозрюваного. Дозвіл на огляд автомобіля всередині, ОСОБА_4 працівникам поліції не надав.

На ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України вказує те, що ОСОБА_4 обізнаний про анкетні дані, номери телефонів, місце мешкання і роботи свідків та потерпілого, які своїми показаннями підтверджують його причетність до скоєння кримінального правопорушення. Один із свідків (зі свідчень якого випливає, що події, які відбулися раніше між свідком і потерпіли фактично і стали підставою вимагання) є родичем підозрюваного. З показань іншого свідка випливало, що незадовго до події, яка сталася на території ФГ «ПавелАгро», ОСОБА_4 телефонував йому висловлюючи погрози. З показань потерпілого випливало, що ОСОБА_4 почав йому погрожувати починаючи з минулого року і продовжував це робити з постійною періодичністю. Отже доводи прокурора про те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків і потерпілого шляхом залякувань або вмовлянь заслуговують на увагу.

Слідчий суддя не погоджується з доводами вказаними у клопотанні на предмет обґрунтування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 свою причетність до вчиненого злочину не визнає, не співпрацює зі слідством, відмовився надавати будь-які пояснення та покази за обставинами вчиненого кримінального правопорушення, оскільки це є правом підозрюваного, не свідчити проти себе чи близьких осіб. Поряд з цим, з матеріалів доданих до клопотання і пояснень прокурора випливає, що ОСОБА_4 взагалі не надавав будь-яких показів. Зокрема не надав відомостей про особу чоловіка, що знаходився з ним в автомобілі «Mersedes» р.н. НОМЕР_1 (який судячи з рапорту працівника поліції в подальшому назвався вигаданими анкетними даними), і згідно з показань потерпілого, передавав ОСОБА_4 предмет схожий на пістолет. Саме ця обставина, а не ті, що викладені у клопотанні слідчого, на переконання слідчого судді свідчить про заявлений прокурором і слідчим ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Також з огляду на презумпцію невинуватості, слідчий суддя вважає некоректними вказівки у клопотанні в контексті того, що ОСОБА_4 був неодноразово засуджений і притягнутий до відповідальності за тяжкі та особливо тяжкі злочини, відбував покарання у місцях позбавлення волі, належних виводів для себе не зробив і на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний тяжкий злочин. Поряд з цим, факти притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в минулому, те що наразі він притягується до кримінальної відповідальності в іншому кримінальному провадженні, зокрема за кримінальні правопорушення проти власності та проти життя і здоров`я особи, наряду з відсутністю відомостей про офіційне працевлаштування і джерело доходів, вказують на існування ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про його особу, вік, стан здоров`я, те що останній в силу ст.89 КК України вважається раніше не судимим, однак притягувався і наразі притягується до кримінальної відповідальності в іншому кримінальному провадженні, відсутність відомостей про міцні соціальні зв`язки, офіційне працевлаштування і джерело доходів, те, що він підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаних з погрозою застосування насильства.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

Зазначені обставини, наряду із існуванням в більшій чи меншій мірі фактично усіх можливих ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно їм запобігти.

Отже слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

На підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави не визначається.

Виходячи з вимог ст.115 КПК України строк дії запобіжного заходу слід обчислювати з моменту затримання ОСОБА_4 , з 08.12.2022, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно з якою строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 до 06.02.2022 включно.

В контексті клопотання поданого захисником слідчий суддя зазначає наступне.

Положеннями ч.1 ст.206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до п.1 ч.6 згаданої статті якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи.

Згідно з ч.7 ст.206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Положеннями ч.8 згаданої процесуальної норми передбачено, що слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються.

Стороною захисту не надано доказів і навіть доводів про те, що під час затримання ОСОБА_4 щодо нього застосувалось насильство. З пояснень підозрюваного випливає, що стороннє(і) тіло(а) він проковтнув самостійно і навмисно. В подальшому від запропонованого йому виду медичної допомоги відмовився, будучі переконаним, що йому має надаватися інший вид допомоги.

Отже слідчим суддею не встановлені підстави для задоволення клопотання захисника.

Поряд з цим слідчий суддя вважає необхідним звернути увагу на те, що в разі погіршення стану здоров`я підозрюваного, сторона захисту, відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», п.6 ст. 212 КПК України, вправі звернутися до адміністрації в місці попереднього ув`язнення підозрюваного задля отримання ним медичної допомоги. Так згаданою нормою КПК України передбачено, що у разі погіршення стану здоров`я затриманого, захисник повинен невідкладно звернутись до адміністрації місця утримання та службової особи, відповідальної за перебування затриманих, із вимогою про надання медичної допомоги. За бажанням клієнта до складу осіб, котрі надають медичну допомогу, може бути допущена конкретна особа, яка має право на зайняття медичною практикою.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 206, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (в межах строку досудового розслідування на 60 днів, які відраховуються з 08.12.2021 - з моменту фактичного затримання підозрюваного ОСОБА_4 ).

Встановити строк дії ухвали в цій частині до 06.02.2022 включно.

У задоволені клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 , подане в порядку ст.206 КПК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді в частині застосованого запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвала підлягає негайному виконанню, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1