ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1362/21 Справа № 185/4629/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000669 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Подоли, Куп`янського району, Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останні рази:
-01 грудня 2014 року Зміївським районним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч.3, 289 ч.2, 15 ч.2, ст. 289 ч.2, 185 ч.2 КК України до 9 років позбавлення волі. В силу ст. 72 ч. 5 КК України зараховано строк попереднього позбавлення волі в строк покарання з 10.08.2012 року по 23.03.2016 року та зараховано 1 день позбавлення волі за 2 дні позбавлення волі;
- 29 вересня 2016 року Харківським районним судом Харківської області за ст. 391 ч.1, 71 КК України до 2 років 5 місяців 8 днів позбавлення волі, 22 березня 2019 року звільнений з Державної установи «Казанківська виправна колонія № 93» за відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року ОСОБА_8 визнано винним за ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна. до набрання вироком законної чинності залишено у вигляді тримання під вартою.
Судом вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 27 березня 2019 року знаходився за місцем свого мешкання в м. Балаклея Харківської області і у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне, повторне заволодіння транспортним засобом в м. Павлограді Дніпропетровської області.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне, повторне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 27 березня 2019 року придбав квиток на потяг № НОМЕР_1 сполученням «Харків-Павлоград-1», де о 05 год. 37 хв., сів у вказаний пасажирський потяг та прибув 27 березня 2019 року о 08 год. 46 хв. до м. Павлограда Дніпропетровської області.
ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне повторне заволодіння транспортним засобом, прибувши до м. Павлограда, почав шукати гаражі, приміщення, де знаходяться транспортні засоби з метою подальшого проникнення до них та заволодіння виявленими у них транспортними засобами.
27 березня 2019 року, приблизно о 22 год. 30 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування і судового розгляду не встановлено, ОСОБА_8 знаходячись біля домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Широка, 26 побачив гараж , в якому знаходився транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 2110», державний номер НОМЕР_2 .
Розбивши рукою вікно гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 незаконно проник до гаражу, після чого підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 2110», державний номер НОМЕР_2 , побачив, що в замку запалювання знаходяться ключі від вказаного автомобіля, а сам автомобіль не зачинений, в салоні автомобіля знаходяться документи власників автомобіля та технічний паспорт на вказаний автомобіль.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне повторне заволодіння транспортним засобом, 27 березня 2019 року, приблизно о 22 год. 45 хв., ОСОБА_8 , продовжуючи свої протиправні дії, відчинив ворота гаражу, завівши двигун автомобіля марки «ВАЗ 2110», державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , вигнав зазначений автомобіль на проїзну частину дороги , повторно незаконно заволодів зазначеним автомобілем та поїхав на ньому в напрямку Харківської області.
ОСОБА_8 своїми умисними злочинними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 71 955, 84 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції у вироку посилається на показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які нібито давали пояснення, які вказані у вироку, але приведені судом пояснення цих свідків не відповідають дійсності. Таких пояснень вказані свідки не давали. Вказує, що при огляді місця події (гаражу ОСОБА_10 ) особи, яких вписали в протокол в якості понятих, не бачили обставин огляду місця події, але розписались в протоколі огляду.
В матеріалах провадження, на думку захисника, відсутні докази, що саме ОСОБА_8 проник в гараж ОСОБА_10 , розташований по АДРЕСА_2 , звідки нібито незаконно заволодів його автомобілем, а докази по справі не доводять вину саме ОСОБА_8 у цьому злочині і вони не є достатніми для визнання ОСОБА_8 винуватим у скоєнні інкримінованого йому злочину. Своєї вини ОСОБА_8 не визнав, пояснив, що злочину не вчиняв і автомобіль не викрадав, він купив квиток і приїхав в м. Павлоград, щоб знайти роботу і в подальшому працевлаштуватись, але в судовому засіданні ці доводи ОСОБА_8 не перевірялися.
Вважає, що надані прокурором письмові докази, а саме: протокол огляду місця події (гаражу ОСОБА_10 ) і проведення впізнання ОСОБА_8 по фото є неналежними і недопустимими доказами, так як ці слідчі дії були слідчим проведені без належної присутності понятих, яким не були роз`яснені їх права та обов`язки, і які не могли пояснити деталі проведення цих слідчих дій і пояснити конкретні обставини цих дій.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення даної апеляції, вважала вирок суду законним та обґрунтованим.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Посилання в апеляційній скарзі сторони захисту на те, що судове слідство у справі проведено неповно і необ`єктивно, з обвинувальним нахилом, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.
Матеріалами провадження підтверджено, що судове слідство в ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено. Відповідно не встановлено й даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, за яке він засуджений, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за: ч. 2 ст. 289 КК України у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч. 2 ст. 289 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях учасників судового провадження та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів у викладених висновках суду перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічних носіїв інформації фіксування судового провадження та журналів судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинуваченого, потерпілого, свідків, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, попри невизнання останнім вини у вчиненні злочину та відмови у наданні свідчень, крім того, що він не викрадав автомобіль і на трасі був затриманий не він, суд першої інстанції обґрунтовано послався на покази допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також на матеріали письмових документів, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28 березня 2019 року, протокол огляду місця події від 28 березня 2019 року та фототаблиці до нього, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 квітня 2019 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 квітня 2019 року, протокол огляду від 29 березня 2019 року та фото таблиці до нього, протокол огляду від 30 березня 2019 року, протокол огляду від 01 квітня 2019 року, висновок експерта-автотоварознавця № 046/19 від 11 травня 2019 року.
Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що в діях ОСОБА_8 взагалі відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, та що у провадженні немає об`єктивних доказів, які вказують на його вину.
Як убачається з матеріалів провадження, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 27 березня 2019 року о 23.00 годині він вийшов з будинку в гараж, розташований по АДРЕСА_2 , та побачив, що гараж відчинений, а автомобіль, якій знаходився в гаражі, відсутній. Він зайшов у будинок, покликав сина та викликав поліцію. Через два дні йому зателефонував знайомий та сказав, що хтось на його автомобілі їде в Харківську обл. Він разом з сином поїхали шукати автомобіль. На трасі вони побачили свій автомобіль, за кермом якого сидів ОСОБА_8 . Він, ОСОБА_8 , зачинився у автомобілі та почав рух у напрямку м. Лозова, а вони стали його переслідувати. ОСОБА_8 не впорався з керуванням, в`їхав у яму, після чого обвинувачений зупинив автомобіль, вибіг з машини та почав тікати. Він разом з сином наздогнали ОСОБА_8 , зв`язали його та передали працівникам поліції. В автомобілі лежала довідка про звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_8 . Він сказав, що не хотів викрадати автомобіль, а хотів здійснити крадіжку речей з автомобіля.
Покази потерпілого цілком відповідають і поясненням свідка ОСОБА_15 про те, що 27 березня 2019 року о 23.00 годині його батько ОСОБА_10 зайшов у гараж та виявив відсутність автомобіля. В гаражі було розбито вікно. Батько наказав йому викликати працівників поліції. Через два дні батькові зателефонував знайомий та сказав, що бачить його автомобіль в м. Барвінково Харківської області. Вони з батьком та ОСОБА_16 на автомобілі останнього виїхали у вказане місто і побачили свій автомобіль. Коли вони під`їхали, то побачили, що за кермом сидить ОСОБА_8 . Останній зачинив двері та почав рух. Під час руху ОСОБА_8 в`їхав у яму, залишив автомобіль та почав тікати. Він наздогнав ОСОБА_8 , після чого викликали працівників поліції. Коли він наздогнав ОСОБА_8 , останній зізнався, що це він викрав автомобіль. Коли ОСОБА_8 тікав, то впав у кручу, тому у нього наявні тілесні ушкодження. Коли він наздогнав ОСОБА_8 , то зв`язав йому руки джгутом. Узгоджуються з викладеним вище і покази свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що 29 березня 2019 року йому зателефонував ОСОБА_15 та повідомив, що знайшовся викрадений автомобіль батька. На його автомобілі вони поїхали в м. Барвінково Харківської області, де біля магазину побачили автомобіль потерпілого «ВАЗ» сріблястого кольору. Коли вони підійшли до автомобіля, побачили за кермом ОСОБА_8 . Коли вони попросили ОСОБА_8 відкрити двері, той завів двигун автомобіля та почав рухатися в напрямку м. Лозова. Вони стали його переслідувати і наздогнали ОСОБА_8 , коли той з`їхав з траси у поле. ОСОБА_8 вискочив з автомобіля та почав тікати, але ОСОБА_15 наздогнав його. Батько ОСОБА_15 розповідав йому, що два дні тому хтось заліз через вікно у гараж та викрав автомобіль.
Не суперечать загалом попереднім показам і пояснення свідка ОСОБА_17 який показав, що ОСОБА_10 його знайомий. 29 березня 2019 року він по роботі перебував у м. Барвінково Харківської області і біля магазину побачив автомобіль ОСОБА_10 , в якому на місці водія сидів ОСОБА_8 . Він зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що бачить його автомобіль.
Також судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які надали аналогічні пояснення стосовно того, що працівники поліції запрошували їх бути понятими. У їх присутності по фото потерпілий вказував на особу, яка викрала його автомобіль. Це було в березні або квітні 2019 року. Під час впізнання був ще слідчий та потерпілий.
ОСОБА_13 , допитаний судом в якості свідка, під час допиту пояснив, що у квітні 2019 року його з другом працівник поліції запросив бути понятим. Їм повідомили, що буде відбуватися впізнання. В їх присутності було пред`явлено 4 фотокартки, потім зайшов чоловік, який впізнав особу по фотокартці. Він засвідчив в протоколі, що особа, яка впізнавала, вказала на фото.
З даними свідченнями узгоджуються й покази свідка ОСОБА_14 про те, що у квітні 2019 року був понятим при проведенні впізнання. Зайшла особа та вказала на одну з 4 фотокарток. Працівники поліції нікому нічого не підказували. Він засвідчив, що особа впізнала когось на фото. Особа впевнено вказала на одне фото.
Пояснення вказаних свідків та потерпілого надані ними з дотриманням вимог чинного КПК України, є послідовними, і повністю узгоджуються між собою та з фактичними обставинами справи, покази, які вони давали на досудовому слідстві та підтвердили в судовому засіданні, незмінні та правдиві, оскільки знаходяться у взаємозв`язку з іншими об`єктивними письмовими доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні.
Отже, з матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження при скоєнні кримінального правопорушення, у показаннях потерпілого та свідків не вбачається, а деякі розбіжності у зазначених показах свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий чи свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні.
Тому колегія суддів не вбачає в діях суду першої інстанції будь-яких порушень законодавства під час відправлення ним правосуддя у даному кримінальному провадженні. А та обставина, що слідство і суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання потерпілого, свідків та наявні у справі письмові докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захисником, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду, на що є посилання в поданій стороною захисту апеляції.
Правильність та об`єктивність вищезазначених доказів підтверджується також і матеріалами письмових документів, які містяться в матеріалах провадження, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28 березня 2019 року, з якого убачається, що потерпілий ОСОБА_10 повідомляє, що 27 березня 2019 року у період часу з 20.00 год. до 23 год. 45 хв. невідома особа шляхом зламу вікна в гаражі, за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно заволоділа його автомобілем марки «ВАЗ 2110», державний номер НОМЕР_2 сріблястого кольору /а.с. 62 /;
- протоколом огляду місця події від 28 березня 2019 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого проведений огляд ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_2 . Праворуч від металевого паркану розташований гараж, вхід до якого здійснюється через металеві ворота, що складаються з двох частин та на момент огляду перебували у відчиненому стані. На стіні прямо від воріт розташована дерев`яна рама та дерев`яне вікно, яке забито прозорою плівкою складеною двічі. Верхній правий кут вікна не має скла та плівки. Територія домоволодіння з правого боку поряд з провулком обгороджена шифером. На відстані 10 см. знаходяться поліетиленовий пакет, в якому виявлено футболку чорного кольору поло, пластикову мильницю з шилом та дві захисні пов`язки на обличчя. На столі поряд з вікном на картонній коробці виявлено слід низу взуття приблизно довжиною 30 см. та шириною близько 11 см. Ймовірне місце захоплення було оброблено магнітним порошком та було виявлено на поліетиленовому пакеті 1 слід, другий на пакеті із захисною пов`язкою, третій четвертий на металевому предметі білого кольору. Футболка, мильниця та захисні маски вилучені та запаковані до спец-пакетів /а.с. 64-69 /;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 квітня 2019 року, в якому зафіксовано, що серед пред`явлених фотознімків потерпілий ОСОБА_10 впізнав особу на фото № 2 як чоловіка, який 29 березня 2019 року, приблизно о 14.00 годині, знаходячись біля магазину «Каштан» у м. Барвінкове, побачив його та почав тікати на автомобілі «ВАЗ 2110», д/н НОМЕР_3 , який належить йому, та під час затримання чинив опір, що свідчить про те, що саме він викрав вищевказаний автомобіль. Чоловіка впізнає за рисами обличчя, формою носа, розрізом очей. /а.с. 73-75 /. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання на фото № 2 зображений ОСОБА_8 /а.с. 76 /;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 квітня 2019 року, серед пред`явлених фотознімків свідок ОСОБА_15 впізнав особу на фото № 3 як чоловіка, який 29 березня 2019 року, приблизно о 14.00 годині, знаходячись біля магазину «Каштан» у м. Барвінкове, побачив його та почав тікати на автомобілі «ВАЗ 2110», д/н НОМЕР_3 , який належить його батьку, та під час затримання чинив опір, що свідчить про те, що саме він викрав вищевказаний автомобіль. Чоловіка впізнає за рисами обличчя, формою носа, розрізом очей. /а.с. 77-79 /. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання на фото № 3 зображений ОСОБА_8 /а.с. 80 /;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 квітня 2019 року, серед пред`явлених фотознімків свідок ОСОБА_16 впізнав особу на фото № 4 як чоловіка, якого 29 березня 2019 року, приблизно о 14.00 год., він бачив біля магазину «Каштан» у м. Барвінкове в автомобілі марки «ВАЗ 2110», д/н НОМЕР_2 , та побачивши його, ОСОБА_10 та ОСОБА_15 почав тікати, що свідчить про те, що саме він викрав вищевказаний автомобіль. Чоловіка впізнає за рисами обличчя, формою носа, розрізом очей. /а.с. 81-83 /. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання на фото № 4 зображений ОСОБА_8 /а.с. 84 /.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 квітня 2019 року, серед пред`явлених фотознімків свідок ОСОБА_17 впізнав особу на фото № 1 як чоловіка, який 29 березня 2019 року, приблизно о 06.00 годині, приїхав до магазину «Корона» у м. Барвінкове на автомобілі марки «ВАЗ 2110», д/н НОМЕР_2 та робив покупки /а.с. 85-87 /. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання на фото № 1 зображений ОСОБА_8 /а.с. 88 /;
- протоколом огляду від 29 березня 2019 року та фото таблиці до нього, підтверджено, що проведений огляд ділянки місцевості, розташованої за адресою: Харківська обл., смт. Барвінкове, вул. Богдана Хмельницького, 15, а саме двір, прилеглий до Барвінківського ВП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області. На зазначеному подвір`ї знаходиться автомобіль марки «ВАЗ 2110», д/н НОМЕР_2 . На момент огляду автомобіля всі двері автомобіля відчинені. На передньому пасажирському сидінні знаходиться посвідчення про звільнення з колонії на ім`я ОСОБА_8 , квиток на потяг «Харків Павлоград» та записна книжка з номерами телефонів та адресами. На килимі вищевказаного пасажирського сидіння знаходиться технічний паспорт на вищевказаний автомобіль. На задньому сидінні вищевказаного автомобіля знаходиться подушка, шапка чорного кольору, металевий лом та дерев`яна бита. В багажному відділенні автомобіля знаходиться зварювальний апарат та шліфувальна машинка. Вищевказаний автомобіль вилучений до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області /а.с. 89-95 /;
- протоколом огляду від 30 березня 2019 року, проведений огляд проїзного квитка № НОМЕР_4 , який був виданий на ім`я ОСОБА_18 . Вказаний квиток виготовлений на фірмовому папері «Укрзалізниця» жовтого кольору. Квиток виданий на потяг № 139 на 27.03.2019 року о 05.37 год., вагон № 5, місце 031. Зазначений квиток має маршрут «Харків ПАС- Павлоград-1», час прибуття 27.03.2019 року о 08.46 год. Вищевказаний квиток має відрив на місці з надписом проїзний документ, що свідчить про те, що він перевірявся співробітником потягу, з чого можливо зробити висновок, що ОСОБА_8 , на якого був виданий вищевказаний квиток, прибув до місця свого призначення /а.с. 98-100 /;
- протоколом огляду від 01 квітня 2019 року, проведений огляд мобільного телефону «Lenovo VIBE» чорного кольору imei1: НОМЕР_5 , чоловічих кросівок «Adidas» 43 розміру, записного блокноту чорного кольору, добровільно виданих ОСОБА_8 . Мобільний телефон «Lenovo» має пошкодження по середині дисплею тріснута лінія вздовж дисплею. Нижня частина зазначеного телефону має панель управління, верхня частина має камеру та гучномовець. На задній частині зазначеного телефону у верхній частині з лівої сторони наявна камера, по середині телефону напис «VIBE», у нижній частині телефону надпис «Lenovo». Кросівки «Adidas» 43 розміру, виготовлені з тканини, підошва виготовлена з гуми. Блокнот чорного кольору має покриття із шкірозамінника чорного кольору. У блокноті містяться не конфіденційні дані, які належать ОСОБА_8 /а.с. 102-103 /;
- висновком експерта-автотоварознавця № 046/19 від 11 травня 2019 року, згідно з яким ринкова вартість автомобіля ВАЗ-21104, державний номерний знак НОМЕР_2 складає 71955, 84 грн./а.с. 131-142 /.
Доказ же сторони обвинувачення висновок експерта № 39/4.1/196 від 10 травня 2019 року, на думку колегії суддів, суд першої інстанції цілком вірно визнав неналежним відповідно до ст. 85 КПК України, у зв`язку з тим, що даний доказ не має значення до даного кримінального провадження і не підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні.
Отже, вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення вищевказаних доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наведені докази, як усні, так і письмові, є, на переконання колегії суддів, повністю належними та допустимими, а також у даному випадку й цілком достатніми для доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Що ж стосується наведених в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого доводів про те, що судом не були взяті до уваги показання обвинуваченого в частині його непричетності до інкримінованих злочинів, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та погоджується з судом першої інстанції, який критично віднісся до відповідних свідчень обвинуваченого та цілком правильно визнав їх такими, що не підтверджуються, а взагалі спростовуються іншими доказами по кримінальному провадженню.
Суд апеляційної інстанції також вважає це певною лінією захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки наведені судом докази винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення мають характер логічних, змістовних, послідовних, беззаперечних та об`єктивних, а апеляційні доводи захисника про непричетність ОСОБА_8 до незаконного заволодіння транспортним засобом не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та будь-якими іншими доказами, крім показань обвинуваченого, не підтверджені.
Так, суд першої інстанції дав належну оцінку позиції обвинуваченого, підтриманій його захистом, та обгрунтовано виклав висновок стосовно цього у своєму вироку, зазначивши, що в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , і ОСОБА_20 підтвердили, що обвинувачений ОСОБА_8 особисто керував викраденим автомобілем, будучи викритим у скоєнні злочину, залишив вказаний автомобіль і намагався втекти. Тобто, потерпілий та вказані свідки є очевидцями і безпосередньо були присутні в той момент, коли ОСОБА_8 керував викраденим автомобілем. В автомобілі «ВАЗ 2110», д/н НОМЕР_2 , власником якого є потерпілий ОСОБА_10 , ОСОБА_8 залишив проїзний документ (квиток), де пасажир зазначений ОСОБА_21 , дата виїзду з м. Харкова співпадає з датою вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину 27 березня 2019 року. Крім того, відповідно до протоколу огляду, у викраденому автомобілі було виявлено довідку про звільнення на ім`я ОСОБА_8 .
Крім того, колегія суддів знаходить повністю мотивованою й позицію суду першої інстанції в частині того, що покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не суперечать даним, які були надані потерпілим ОСОБА_10 та свідками ОСОБА_16 і ОСОБА_17 про проведення впізнання та фотознімками, де вони впізнали ОСОБА_8 як особу, яка безпосередньо керувала викраденим автомобілем. Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які були понятими при проведенні впізнання, підтвердили в судовому засіданні проведення такої самої дії, що не ставить під сумнів як докази протоколи впізнання і саму можливість використання їх як доказів, у звязку з чим апеляційні вимоги захисника відносно необхідності визнання цих доказів неналежними та недопустимими.
Не можна вважати слушними й доводи захисника про визнання протоколу огляду місця події недопустимим доказом, оскільки ті обставини, на які посилається апелянт, а саме, що поняті, присутні при цьому, не могли пояснити деталі проведення огляду і пояснити конкретні обставини цієї дії, не свідчать про порушення вимог чинного законодавства під час проведення даної слідчої дії та зокрема не можуть бути підставою вважати протокол огляду місця події від 28 березня 2019 року неналежним доказом.
Отже, аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показами учасників судового провадження та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_8 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.
З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що доводи захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами у всій своїй сукупності, під час судового розгляду даного кримінального провадження були встановлені та підтверджені об`єктивні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення та обставини затримання ОСОБА_8 безпосередньо у викраденому автомобілі, а отже вимоги апеляційної скаргт захисника про необхідність скасування вироку як винесеного з порушеннями процесуальних норм та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, задоволенню не підлягають.
Колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_8 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 289 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_8 невмотивовано засуджено за вказані кримінально-протиправні дії, немає підстав. Тому доводи захисника є необґрунтованими, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку кримінального правопорушення.
Що ж стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, відношення обвинуваченого до скоєного, дані про особу ОСОБА_8 , який вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та відмовився давати свідчення, раніше неодноразово судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, рецидив кримінальних правопорушень як обставину, що обтяжує покарання, та відсутність обставин, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, з конфіскацією усього належного йому майна, з чим повністю погоджується і колегія суддів та вважає, що у даному кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_8 призначено з порушенням визначених у законі загальних засад.
Виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції під час ухвалення даного обвинувального вироку виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим було постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника такою, що не підлягає задоволенню.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

______________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4