Справа № 336/762/22
Провадження 1-кс/ 336/114/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в залі суду клопотання
слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000139 від 27.01.2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., уродженця с. Рубанівка, Великолепетиського району, Херсонської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не одруженого, який на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -
за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , з боку захисту: захисників підозрюваного ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_11 , -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотанняслідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з наступних підстав.
Так, 27.01.2022, приблизно о 10 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та невстановленими вході досудового розслідування особами, прибули до магазину «Seven», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Авраменка, 1, поблизу зупинки громадського транспорту «Амстор» за напрямком руху в бік вул. Полякова в м. Запоріжжі

Знаходячись у вказаному магазині ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується посяганням на суспільні відносини, задля збереження яких підтримується громадський порядок, почали безпідставно провокувати конфлікт з продавцем магазину ОСОБА_14 , грубо та нецензурно висловлюючись у її бік, при цьому принижуючи її людську честь та гідність. Про вказану конфліктну ситуацію ОСОБА_14 в телефонній розмові повідомила власниці магазину, потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка повідомила, що незабаром приїде до магазину, після цього ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невстановлені в ході досудового розслідування особи пішли.

Приблизно об 11.20 годин до магазину «Seven» на власному автомобілі «Volkswagen CC», д.р.н. НОМЕР_1 , приїхав син потерпілої ОСОБА_9 , - потерпілий ОСОБА_10 та не виходячи з салону автомобіля очікував на свою матір, потерпілу ОСОБА_9 .

Приблизно об 11.30 годин до магазину «Seven» приїхала власниця, потерпіла ОСОБА_15 , та подзвонила на невстановлений в ході досудового розслідування номер телефону, після чого через деякий час до вказаного магазину прийшли близько 8 чоловік, серед яких були ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які знаходячись перед вхідними дверями магазину «Seven» продовжили безпідставно провокувати конфлікт з потерпілою ОСОБА_16 , грубо та нецензурно висловлюючись у її бік, при цьому принижуючи її людську честь та гідність. Потерпіла ОСОБА_16 зажадала від ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невстановлених в ході досудового розслідування осіб припинити хуліганські дії, однак невстановлена в ході досудового розслідування особа, не бажаючи припиняти свої неправомірні дії та протиставляючи себе загальноприйнятим нормам моралі, штовхнув потерпілу ОСОБА_15 , від чого вона впала та отримала тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких буде визначений судово-медичним експертом КНП «ЗОБ СМЕ» ЗОР.

Побачивши вказані події з припаркованого поблизу автомобіля «Volkswagen CC», д.р.н. НОМЕР_1 вибіг потерпілий ОСОБА_10 та заступився за свою матір, потерпілу ОСОБА_15 , на що ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, діючи умисно, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнучи показати свою неповагу до існуючих правил і норм поведінки в громадському місці почали нецензурно виражатися в бік потерпілого ОСОБА_10 , штовхаючи його. Потерпілий ОСОБА_10 розуміючи чисельну перевагу осіб, які вчинюють хуліганські дії, забіг в приміщення магазину та зачинив за собою вхідні двері.

Далі, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на грубе порушення громадського порядку, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, за допомогою заздалегідь заготовлених предметів зовні схожих на дубинки, та іншими невстановленими предметами, які ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невстановлені вході досудового розслідування особи принесли з собою, розбили скло металопластикових вікон магазину, тим самим зірвали нормальну роботу магазину та спричинили потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду.

Далі, задля уникнення подальшого конфлікту потерпілий ОСОБА_10 вибіг через задні двері магазину та намагався втекти, однак ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невстановленими в ході досудового розслідування особами побігли за потерпілим ОСОБА_10 , наздогнали його та діючи умисно, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнучи показати свою неповагу до існуючих правил і норм поведінки в громадському місці, використовуючи чисельну перевагу, спричинили ОСОБА_10 тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких буде визначений судово-медичним експертом КНП «ЗОБ СМЕ» ЗОР. Не зупиняючись на досягненому ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невстановленими вході досудового розслідування особами, повернулися до припаркованого автомобілю «Volkswagen CC», д.р.н. НОМЕР_1 , на якому до місця події приїхав син потерпілої ОСОБА_9 за допомогою заздалегідь заготовлених предметів зовні схожих на дубинки, розбили скло вікон, задніх фар та пошкодили лакофарбове покриття кузову вказаного автомобіля чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду, після чого ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невстановлені в ході досудового розслідування особи втекли з місця вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке кваліфікується як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

27.01.2022 року за вищевказаним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
28.01.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Ґрунтуючись на цих обставинах, прокурор зазначає про наявність у діях підозрюваного складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор у клопотанні зазначає про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема про ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконно вплавати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою. Зазначає, що враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення та поведінку підозрюваного після цього, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, вказав на підтвердження доказами підозри та наявність ризиків кримінального провадження.
Захисники та підозрюваний заперечили щодо поданого клопотання, вважають підозру необґрунтованою та такою, що не підтверджується жодними доказами та просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Потерпілі, допитані у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту, просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити, посилаючись на те, що підозрюваного ОСОБА_5 не бачили на місці вчинення злочину.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що СВ ВП № 3 ЗРУП ГУ НП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000139 від 27.01.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
28.01.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 та причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту свідків, протоколами допиту потерпілих, поясненнями потерпілих наданих у судовому засіданні та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.
Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).
При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).
При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.
Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.
Відтак, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження в їх сукупності, слідчим суддею встановлено, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.
Поряд з цим, аналізуючи зазначені слідчим та прокурором ризики, слідчий суддя дійшов висновку про їх часткову наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_5 , який усвідомлюючи міру можливого покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.
Щодо ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню то слідчий суддя відзначає, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне постійне місце проживання, місце роботи, що свідчить про недоведеність стороною обвинувачення вказаних ризиків.
Вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує мету застосування запобіжного заходу, тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , а також обставини у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, що характеризують особу підозрюваного.
Враховуючи дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, його вік, стан здоров`я та той факт, що він має стійкі соціальні зв`язки, що свідчить на користь останнього і в свою чергу спростовує доводи прокурора щодо можливості існування неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, а також фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає, що вказані обставини в своїй сукупності свідчать про можливість застосування відносно нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу як особисте зобов`язання, слідчий суддя виходить із необхідності уникнення ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, водночас, бере до уваги його вік та стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан, міцність його соціальних зв`язків, а також ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що вищевстановлені обставини є достатніми для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, тобто більш м`якого, ніж тримання під вартою, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-179, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИЛА:
У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожним їх викликом;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
5) утримуватися від спілкування із свідками по даному кримінальному провадженню.
Повідомити підозрюваному письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що відповідно до ч.2 ст.179 КПК України в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків до 29.03.2022 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального правопорушення, а на час перебування справи у провадженні суду - на прокурора.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти негайно.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1