ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001415 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14.04.2022 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що, в порушення вимог ст. 199 КПК України, прокурор не надав ні суду, ні обвинуваченому копію клопотання про продовження застосування запобіжного заходу, а також копій матеріалів, якими обгрунтовуються доводи цього клопотання.
Зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.372 КПК України у вступній частині ухвали не зазначив номер кримінального провадження, а у мотивувальній частині - встановлені обставини із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих обставин.
Стверджує, що обвинувачений ОСОБА_7 про розбійний напад, який вчинив його брат ОСОБА_8 19.06.2020 року, нічого не знав, оскільки перебував у машині свого брата як пасажир, а тому підозра є необгрунтованою.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14.04.2022 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого умисного злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років та у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом зброї в Україні, і усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, ОСОБА_7 може переховуватися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також, враховуючи стадію судового провадження, коли свідки сторони обвинувачення не допитані судом, та серйозність пред`явленого йому обвинувачення, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_7 впливу на вказаних осіб, що також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_7 може впливати на свідків.
Від обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність обвинуваченого та прокурора.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт № 0001415 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 21.06.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Судом першої інстанції в судовому засіданні, яке розглядалось 14.02.2022 року, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, було розглянуто питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .
Розглядаючи вказане питання, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено те, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, крім того, при продовженні запобіжного заходу судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним.
При цьому, судом першої інстанції обгрунтовано враховано тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , одне з яких є особливо тяжким злочином, за яке передбачено максимальне покарання у виді 15 років позбавлення волі. Разом з цим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Разом з тим, слід зазначити, що посилання суду на ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки прокурором вказаний ризик не був зазначений в судовому засіданні.
Однак, оскільки встановлено ризики, що підтверджуються зазначеними обставинами, тому для їх запобігання необхідно продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, із погрозою застосування насильства, а тому, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Доводи захисника про те, що, в порушення вимог ст. 199 КПК України, прокурор не надав ні суду, ні обвинуваченому копію клопотання про продовження застосування запобіжного заходу, а також копій матеріалів, якими обгрунтовуються доводи цього клопотання, є безпідставними, оскільки з технічного запису судового засідання від 14.02.2022 року вбачається, що суд першої інстанції, продовжуючи ОСОБА_7 строк тримання під вартою, керувався саме ч.3 ст.331 КПК України, відповідно до якої, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилання захисника на те, що у вступній частині ухвали не зазначено номер кримінального провадження є безпідставним, оскільки вказана обставина не є тим істотним порушенням вимог КПК України, яка може бути підставою для скасування рішення суду.
Твердження захисника про те, що у мотивувальній частині не зазначено встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих обставин є необгрунтованими, оскільки колегією суддів встановлено, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам КПК України, оскільки містить всі необхідні відомості, передбачені ч.1 ст.196 КПК України,
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_7 про розбійний напад, який вчинив його брат ОСОБА_8 19.06.2020 року, нічого не знав, оскільки перебував у машині свого брата як пасажир, а тому підозра є необгрунтованою, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4