Справа №577/4543/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/47/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
Іменем України

11 січня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/4543/21 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2021, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку із невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, позбавивши осіб, які володіють ним права відчуження, розпорядження та користування, а також просить передати посів сільськогосподарської культури «кукурудза» на земельній ділянці державної власності сільськогосподарського призначення площею 34,8030 га, що межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :07:001:1456 на відповідальне зберігання ДП «Вирівське» Україна, 41630, Сумська область, Конотопський район, с. Вирівка, вул. Шевченка, буд. 2, ЄРДПОУ 00729646, оскільки суддя позбавив фактичної можливості орган досудового розслідування забезпечити належне зберігання речового доказу з метою забезпечення подальшої спеціальної конфіскації та відшкодуванню заподіяних збитків шляхом обертання врожаю в дохід держави. Також зазначає, що врожай сільськогосподарської культури «кукурудза», який вирощений на земельній ділянці державної власності площею 34,8030 га є фактично речовим доказом її самовільного зайняття для сільськогосподарських потреб.

23.09.2021 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про накладення арешту на майно, погодженим з прокурором Конотопської окружної прокуратури звернувся старший слідчий СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що у кримінальному провадженні № 0000415 від 09.06.2021 здійснюється розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК за фактом того, що ДП «Вирівське» ймовірно використовує для вирощування сільськогосподарських культур несформовану земельну ділянку орієнтованою площею 34,8030 га, яка знаходиться на території Попівської сільської ради Конотопського району на протилежному березі р. Куколка від земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:1456. Розмір шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки становить 859634,10 грн. При виїзді на місце розташування земельної ділянки встановлено, що ДП «Вирівське» здійснено самовільне зайняття зазначеної земельної ділянки шляхом обробітку ґрунту та засіяно сільськогосподарською культурою (кукурудза). Документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою у ДП «Вирівське» відсутні, що є порушенням ст. 125, 126 ЗК.

З метою забезпечення збереження речових доказів слідчий просив накласти арешт на посів сільськогосподарської культури «кукурудза» на земельній ділянці державної власності сільськогосподарського призначення площею 34,8030 га, що межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :07:001:1456, яка використовується для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і самовільно зайнята представниками ДП «Вирівське», позбавивши осіб, які самовільно володіють даним посівом «кукурудзи» права відчуження, розпорядження та користування ним, передати посів сільськогосподарської культури на відповідальне зберігання ДП «Вирівське».

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2021 відмовлено у задоволенні клопотання слідчому щодо накладення арешту на майно. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що накладення арешту на посів сільськогосподарської культури кукурудзи на земельній ділянці державної власності сільськогосподарського призначення площею 34,8030 га буде втручанням у право володіти своїм майном ДП «Вирівське» та призведе до встановлення обтяження, яке по суті позбавить державу, в особі її уповноважених органів, можливості за встановленою процедурою та у відповідності до закону володіти, розпоряджатися та користуватися належним їй майном, а слідчим не надано доказів того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого. Крім того, накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні слідчим може завдати суттєвих збитків підприємству та свідчити про порушення вимог ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Приймаючи до уваги те, що учасники процесу в судове засідання не з`явились, прокурор ОСОБА_8 надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, то колегія суддів вважає за необхідне провести апеляційний розгляд без участі сторін кримінального провадження та без фіксації судового засідання технічними засобами, що узгоджується з ч. 4 ст. 107 та ч. 4 ст. 405 КПК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК, арешт накладається на майно юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Розглянувши клопотання слідчого та відмовивши в його задоволенні, враховуючи норми національного законодавства, з якими пов`язано питання щодо накладення арешту на майно, судову практику ЄСПЛ, положення ст. 1 Першого протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими гарантовано захист права власності, слідчим суддею було вірно встановлено, що накладення арешту на зазначене слідчим майно буде втручанням у право ДП «Вирівське» на мирне володіння своїм майном та лише призведе до встановлення обтяження, яке позбавить державу в особі її уповноважених органів можливості за встановленою процедурою та у відповідності до закону володіти, розпоряджатися та користуватися належним їй майном та може завдати суттєвих збитків підприємству.

Зазначені висновки слідчого судді відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування за фактом того, що ДП «Вирівське» ймовірно використовує для вирощування сільськогосподарських культур несформовану земельну ділянку орієнтованою площею 34,8030 га, яка знаходиться на території Попівської сільської ради Конотопського району на протилежному березі р. Куколка від земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:1456. Розмір шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки становить 859634,10 грн. При виїзді на місце розташування земельної ділянки органом досудового розслідування встановлено, що ДП «Вирівське» здійснено самовільне зайняття зазначеної земельної ділянки шляхом обробітку ґрунту та засіяно сільськогосподарською культурою (кукурудза). Документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою у ДП «Вирівське» відсутні.

Згідно інформації наданої відділом Управління Державного земельного кадастра у Конотопському районі земельна ділянка орієнтовною площею 40.0000 га (суміжна земельна ділянка з кадастровими номерами :07:001: 1456), вид угідь - пасовища на території Попівської сільської ради Конотопського району, не сформована. Відомості про дану земельну ділянку у Державному земельному кадастрі відсутні.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному конкретному випадку матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б свідчили як про наявність правової підстави для арешту майна, так і про існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні слідчого майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 170 КПК.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів також враховує і усталену прецедентну практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Протокол і Конвенція), згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, хоча формально КПК і дає підстави для втручання у право володіння майном, однак відсутні достатні правові підстави для такого втручання у спосіб, що суттєво обмежує права власника цього майна, а тому таке втручання не може бути виправданим, так як воно не здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» і відсутня об`єктивна необхідність в цьому.

У випадку накладення арешту на майно у спосіб, зазначений в клопотанні слідчого, втручання у право власності буде здійснене без дотриманням принципу «пропорційності» «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами власника майна, який так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Посилаючись в апеляційній скарзі на безпідставність відмови слідчого судді в арешті зазначеного майна, яке визнано речовим доказом, прокурор не вказує, яку інформацію можуть містити посіви сільськогосподарської культури щодо фактичних обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК, які ще встановлюються у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для її скасування, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4