справа №619/4224/21
провадження №1-кп/619/343/21
ВИРОК
31 серпня 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лозова Харківської області, громадянки України, не працюючої, з середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої згідно вироку Дергачівського районного суду від 20.05.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
02.07.2021 до Дергачівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 20.05.2021 у справі № 619/1720/21 стосовно засудженої ОСОБА_3 для виконання. У ході виконання вищезазначеного вироку 08.07.2021, у відповідності із вимогами ст.ст. 37, 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, ОСОБА_3 під підпис була ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджена про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України, у разі ухилення від відбування даного покарання.
Також ОСОБА_3 було письмово повідомлено про те, що вона повинна приступити до відбування покарання 12.07.2021 на території Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області. ОСОБА_3 згідно з направленням Дергачівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області під час відбуття покарання визначеного вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 20.05.2021 частково відбула призначене їй покарання та протягом часу з 12.07.2021 по 30.07.2021 відпрацювала 8 годин громадських робіт на території Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області.
У подальшому ОСОБА_3 діючи умисно, з метою ухилення від відбуття призначеного їй судом покарання, без поважних причин порушила графіки відбування покарання, та починаючи з 14.07.2021, діючи у порушення вимог розпорядженню Дергачівської міської ради №186 від 08.07.2021 «Про відпрацювання громадських робіт в Дергачівській міській раді та вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 20.05.2021 ОСОБА_3 на відпрацювання не вийшла та від подальшого відбуття ухиляється, чим порушила обов`язки, покладені на неї вироком Дергачівського районного суду Харківської області.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.
До обвинувального акту прокурором додана письмова заява підозрюваної ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні (ч. 1 ст. 302 КПК України).
На виконання зазначених вище вимог прокурором ОСОБА_5 надано клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 381, ч. 1 ст. 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття визнається обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої.
Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу винної, конкретні обставини вчинення кримінального проступку, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 , які маються у матеріалах кримінального провадження, установлено, що за місцем реєстрації в м. Лозова вона характеризується посередньо, за місцем фактичного проживання в м. Дергачі характеризується як особа, яка на обліках не перебуває, адміністративною комісією до відповідальності не притягувалася, компрометуючими матеріалами виконавчий комітет Дергачівської міської ради не володіє, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судима.
Так, згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Аналогічні вимоги встановлені і в п. 25 та п. 26 ППВСУ №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»: за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 була раніше засуджена вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 20.05.2021 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, яке до теперішнього часу не відбула.
За таких обставин справи, враховуючи, що вчинено кримінальний проступок, дані про особу обвинуваченої, обставину, яка пом`якшує покарання, та враховуючи, що зазначений кримінальний проступок вчинений нею після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту в порядку, передбаченому ст.ст. 71, 72 КК України.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні, запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377, 381-382 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 20.05.2021, з урахуванням положень ст. 72 КК України, та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 1 (одного) місяця 15 (п`ятнадцять) днів арешту.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання ним копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1