Провадження № 1-кс/761/574/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000224 від 19.07.2016,

в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , з клопотанням в порядку ст.174 КПК України, посилаючись на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2018 в рамках кримінального провадження №0000224 від 19.07.2016 накладено арешт на об`єкт нерухомого майна у вигляді корпусу №10, загальною площею 2695,4 кв.м, складовими частинами якого являється корпус №10, Е, площею 2670,8 кв.м та корпус АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи доводи клопотання заявник вказує, що з моменту накладення арешту пройшов значний проміжок часу, протягом якого власнику арештованого майна не повідомлено про підозру, а тому подальше застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження порушуватиме права ОСОБА_4 відносно його власності.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги, викладені у клопотанні, просив скасувати арешт спірного майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином та завчасно, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши доводи заявника, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2018 у рамках кримінального провадження № 0000224 від 19.07.2016 накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як визначено в ухвалі слідчого судді арешт накладено з метою збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, чинним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Виходячи з положень наведеної норми права, матеріальні об`єкти, які, на переконання органу досудового розслідування, мають одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України можуть набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

При цьому в наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалах відсутні будь-які дані щодо причетності ОСОБА_4 до кримінального провадження №0000224.

Звертаючись до суду, заявник вказує, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірного майна, що підтверджується договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 16.06.2016 та не підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000224 від 19.07.2016, а на даний час у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.
Вищезазначені доводи заявника не Крім того, органом досудового розслідування не надано суду доказів на підтвердження того, що арештоване майна набуте кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, наведені обставини свідчать про відсутність, на час розгляду клопотання про скасування арешту майна, ризиків, які стали підставою для арешту майна, що підтверджено представником власника майна в судовому засіданні та матеріалами доданими до клопотання.

Щодо інших підстав для накладення арешту, то ст. 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Згідно зі ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Таким чином, врааховуючи, що ОСОБА_4 не є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні, конфіскація як вид покарання до нього застосований бути не може.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий у судове засідання з розгляду питання про скасування арешту майна не прибув, що свідчить про відсутність актуальності цього арешту у даному кримінальному провадженні.

Отже, доводи заявника знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є обґрунтованими та заснованими на законі.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зважаючи на викладене, а також на те, що такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, застосовується до спірного майна тривалий час, при цьому органом досудового розслідування на надано даних про пред`явлення підозри власнику такого майна, слідчий суддя доходить висновку, що подальше застосування накладеного арешту знаходяться поза розумною межею, яка повинна виправдовувати саме такий спосіб втручання у права власника майна, що свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2019.

Звертаючись до суду, заявник вказує, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірного майна, що підтверджується договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 16.06.2016 та не підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000224 від 19.07.2016, а на даний час у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.
Отже, слідчий суддя бере до уваги те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 19.07.2016, питання про арешт майна вирішено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2018.

Крім того, слідчий суддя також бере до уваги, що ОСОБА_4 не повідомлено про підозру у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи викладене вище, відсутність доказів протилежного, зважаючи також на те, що такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, застосовується до арештованого об`єкту нерухомості тривалий час (з 2018 року), при цьому органом досудового розслідування не надано доказів, які б свідчили про наявність підстав для подальшого арешту об`єкту нерухомості, слідчий суддя доходить висновку, що подальше застосування накладеного арешту знаходяться поза розумною межею, яка повинна виправдовувати саме такий спосіб втручання у права власника майна, що свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для задоволення клопотання заявника та скасування арешту

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 28, 169, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати арешт та заборону відчуження і розпорядження майном, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2018 в рамках кримінального провадження №0000224 на об`єкт нерухомого майна у вигляді корпусу №10, загальною площею 2695,4 кв.м, складовими частинами якого являється корпус №10, Е, площею 2670,8 кв.м та корпус АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 21.01.2022.

Слідчий суддя