Справа № 404/264/22
Номер провадження 1-кп/404/4/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2022 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження №0002350 від 29.09.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Михайлівка Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.09.2021 близько 15 години 20 хвилин, керував автомобілем марки «ЗИЛ-130» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Короленка, біля будинку №55 зі сторони вул. Володимирівська в напрямку вул. Василя Нікітіна в м. Кропивницькому, за кермом автомобіля «ЗИЛ-130» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 . У подальшому під час руху, ОСОБА_3 , керуючи вказаним автомобілем, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим порушив вимоги п.п.1.5, 2.3 (б, д) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) наближаючись до пішохідного переходу по вказаній вулиці, який був помічений дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» ПДР України та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» ПДР України, не обрав безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати ним, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не впевнився у відсутності пішохода на пішохідному переході, якому може бути створена небезпека для руху, проявив особисту неуважність і безпечність, продовжив рух, чим грубо порушив п. 18.1 ПДР України (п.18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека) та під час проїзду пішохідного переходу, не надавши переваги в русі пішоходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину по пішохідному переходу з ліва - на право по ходу його руху та перебував на смузі руху автомобіля, з необережності допустив наїзд на ОСОБА_6 . В результаті ДТП:

- пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно висновку судово-медичної експертизи № 822 від 03.12.2021, отримав тілесні ушкодження у вигляді: уламкового перелому кісток правої гомілки на межі середньої та нижньої третини зі зміщенням, рани в ділянці правої гомілки, які в сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, визнав повністю і показав суду, що він дійсно за обставин та часу вказаних у обвинувальному акті допустив дорожньо-транспортну пригоду, згодний з кваліфікацією його дій. В скоєному щиро розкаявся, відшкодував 3000 грн. в рахунок завданого збитку, просив вибачення у потерпілого.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ст.9 ч.1 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

У зв`язку з цим суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ст.286 ч.1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 скоїв необережний нетяжкий злочин.
Вивчивши відомості про особу обвинуваченого, суд встановив:
ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, не працюючого, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, осудний, раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв необережний нетяжкий злочин, за місцем проживання характеризуються позитивно, раніше не судимий, щиро розкаявся в скоєному, за відсутності обстави, які обтяжують покарання, суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами із застосуванням ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Саме таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Цивільний позов потерпілою стороною не заявлявся.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 392, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, і призначити йому покарання за ст.286 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів за проведення:

- транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/112-21/10324-ІТ від 10.12.2021 р. - 1201 грн. 34 коп.;

- судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи по обставинам ДТП № СЕ-19/112-21/10355-ІТ від 03.12.2021 р. - 1201 грн. 34 коп.

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1