Справа № 732/549/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/820/21
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 10 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою суду задоволено клопотання Міністерства юстиції України та приведено вирок Залізничного районного суду м. Ростов-на-Дону РФ від 13.05.2016 щодо ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України.

Визначено, що ч.1 ст. 30, п.«г» ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації, за якою ОСОБА_5 засуджено вироком Залізничного районного суду м. Ростов-на-Дону від 13.05.2016 року, відповідають ч.1 ст.14, ч.2 ст.307 КК України.

Засудженому ОСОБА_5 , на підставі вироку Залізничного районного суду м. Ростов-на-Дону від 13.05.2016, визначено покарання за ч.1 ст.14, ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ч.2 ст.68 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено обчислювати з 13 травня 2016 року. У строк відбування покарання зараховано час тримання ОСОБА_5 під вартою в період з 11.04.2015 по 12.05.2016 включно.

Не погодившись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою привести у відповідність із законодавством України вирок Залізничного районного суду м. Ростов-на-Дону РФ від 13.05.2016, призначивши йому покарання у розмірі, вказаному у вироку Залізничного районного суду м. Ростов-на-Дону. Послався на те, що Городнянський районний суд при приведенні вказаного вироку у відповідність із законодавством України, порушив Конвенцію про передачу засуджених осіб 1983 року, оскільки не призначив максимальний строк позбавлення волі, передбачений законодавством України. Вказав на те, що у зв`язку із тим, що визначене в Україні покарання є меншим за визначене у вироку суду Російської Федерації, йому буде відмовлено у передачі в Україну для подальшого відбування покарання.

Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду, оскільки через бюрократичні перепони та у зв`язку з відбуванням покарання у Російській Федерації, він не отримував жодного рішення судів України по даній справі.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

За змістом п.2 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на інші ухвали суду першої інстанції подається протягом семи днів із дня її оголошення.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений судом за клопотанням заінтересованої особи.

Як убачається з матеріалів судового провадження під час розгляду судом першої інстанції клопотання Міністерства юстиції України засуджений ОСОБА_5 чи його захисник присутніми не були, і при цьому, в матеріалах судового провадження відсутні відомості про те, що засуджений належним чином повідомлявся про час та місце його розгляду. А тому відповідно до ч.3 ст.395 КПК України, строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали обчислюється із дня отримання ОСОБА_5 копії судового рішення.

При цьому, в матеріалах провадження відсутні докази того, що ОСОБА_5 отримав копію оскаржуваної ухвали.

З огляду на вищевикладені обставини та норми Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи положення ст.21 КПК України в частині доступу до правосуддя та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також доводи, на які засуджений ОСОБА_5 посилається у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, колегія суддів причини пропуску засудженим строку на апеляційне оскарження визнає поважними, тому клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.

Пунктами а), d) статті 11 цієї Конвенції зазначено, що замінюючи вирок, компетентний орган повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст.606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст.610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим аніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, аніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

При цьому суд, як це визначено у ч.3 ст.603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Як убачається з матеріалів справи вироком Залізничного районного суду м. Ростова-на-Дону Російської Федерації від 13.05.2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації, з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 11 місяців.

Згідно з вироком ОСОБА_5 засуджено за готування до незаконного збуту наркотичних засобів, вчинене у великому розмірі, що також є карним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_5 злочин передбачена ч.1 ст.14, ч.2 ст.307 КК України (готування до незаконного збуту наркотичних засобів, вчинене у великих розмірах).

Покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.14, ч.2 ст.307 КК України визначено із врахуванням положень ч.2 ст.68 КК України, згідно з якими за вчинення готування до злочину строк або розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією частини статті Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи, що санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає максимальний строк основного покарання у вигляді позбавлення волі - 10 років, ОСОБА_5 за ч.1 ст.14, ч.2 ст.307 КК України не може бути призначено основне покарання більше 5 років позбавлення волі.

За вказаним кримінальним законом ОСОБА_5 , із урахуванням положень ст.68 КК України, місцевим судом обґрунтовано визначено основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, що відповідає вимогам до визначення строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченим п.1 ч.4 ст.610 КПК України.

Крім того, слід зауважити, що відповідно до положень ч.5 ст.421 КПК України, ухвала суду першої інстанції може бути скасована з метою погіршення становища особи, щодо якої вона постановлена, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Разом з тим, як слідує з тексту апеляційної скарги засудженого, апелянт фактично ставить питання про погіршення свого становища, оскільки зазначає в скарзі про необхідність визначення йому більш тяжкого покарання, ніж яке передбачене законодавством України за вчинення злочину, за який його засуджено вироком Залізничного районного суду м. Ростова-на-Дону РФ.

Отже, місцевий суд, при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Залізничного районного суду м. Ростов-на-Дону РФ від 13.05.2016 щодо ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України, належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про його задоволення.

З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 .

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 406, 407, 419, 610 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Поновити засудженому ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали Городнянського районного суду від 10 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 10 травня 2017 року щодо нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4