пр. № 1-кп/759/130/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0007830 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.02.2014 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнений 01.12.2016 на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 2 дні

- 18.11.2021 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі

- 21.12.2021 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , інші учасники: потерпіла ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_3 07.09.2017 приблизно о 03 год. 25 хв. разом із невстановленою особою знаходився біля будівлі школи № 317, розташованої по вул. Булгакова, 12 в м. Києві. Не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, ОСОБА_3 разом з невстановленою особою вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна, яке знаходилось в приміщенні, вступивши між собою в попередню змову. З метою виконання свого протиправного умислу, ОСОБА_3 та невстановлена особа, діючи узгоджено, прослідували до будівлі школи. Діючи згідно досягнутої раніше домовленості, з метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на повторне незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 за допомогою заздалегідь підготовлених інструментів віджав віконну раму вікна в кабінеті № 119. Після чого, ОСОБА_3 разом із невстановленою особою проникли в приміщення кабінету № 119 СШ № 317, розташованої по АДРЕСА_2 , де в столі службового столу виявили та забрали грошові кошти в сумі 7355 грн., які належали ОСОБА_6 . Маючи намір розпорядитися даним чужим майном на власний розсуд, ОСОБА_3 , та невстановлена особа, розподілили між собою грошові кошти, після чого невстановлена особа з місця вчинення кримінального правопорушення втекла, а ОСОБА_3 приблизно о 03 год. 35 хв. 07.09.2017 направився до відчиненого вікна, виконавши таким чином всі дії, які важчав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Однак довести кримінальне правопорушення ОСОБА_3 до кінця не зміг з причин, що не залежали він його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони з наявним при ньому чужим майном.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, пояснивши, що дійсно 07.09.2017 приблизно о 03 год. 25 хв. разом із наглядно знайомим знаходився біля школи АДРЕСА_3 . Оскільки в нього були інструменти, вони вирішили зайти в школу та викрасти звідти чуже майно. Зайшовши на територію школи, вони віджали віконну раму в одному із кабінетів, проникли туди і знайшли в столі грошові кошти, які викрали та розподіли між собою. Знайомий встиг втекти, а його затримала охорона, коли він намагався вистрибнути з вікна.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає вину ОСОБА_3 доведеною повністю, кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України вірною, оскільки він здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, не працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і міра покарання повинна бути пов`язана з позбавленням волі та визначена у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Приймаючи до уваги, що вищевказане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив до винесення вироку Солом`янським районним судом м. Києва від 21.12.2021, згідно якого ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1, 4 ст .70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та 6 місяців, суд вважає необхідним визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш сурового покарання за даним вироком більш суровим покаранням за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.12.2021.

Приймаючи до уваги, що вироком Солом`янського районого суду м. Києва від 26.02.2014 ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнений 01.12.2016 на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 2 дні та, не відбувши покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд на підставі ст.71 КК України вважає необхідним призначити йому покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 та ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Солом`янського районого суду м. Києва від 21 грудня 2021 року, остаточно визначивши йому для відбування покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_3 до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2014 року, остаточно визначивши йому для відбування покарання у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 залишити без змін тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 22 січня 2021 року, зарахувавши в строк покарання, в порядку ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення з 18.10.2019 по 21.10.2019.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави: 1237 (одну тисячу двісті тридцять сім) гривень 00 коп. витрат за проведення експертизи № 8-1/4824 від 21.09.2017; 1484 (одну тисячу чотириста вісімдесят чотири) гривні 40 коп. витрат за проведення експертизи № 8-3/4116 від 22.09.2017.
Речові докази: грошові кошти, які передано на зберігання ОСОБА_6 , залишити законному володільцеві; сумку з інструментами та рукавички, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ НП у м. Києві знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1