№ 1-кп/756/838/22
В И Р О К

іменем України

03 лютого 2022 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представників потерпілої адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лабинськ Російської Федерації, громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

15 жовтня 2021 року, близько 17 год. 50 хв., ОСОБА_9 , керуючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння вантажним автомобілем самоскидом марки «MAN», моделі «TGS 41.440», реєстраційний номер (надалі р.н.) НОМЕР_1 , у м. Києві, тим самим порушуючи вимоги п. 2.9 підпункту «а» Правил дорожнього руху України (надалі ПДР України), рухаючись по просп. Степана Бандери, зі сторони станції метро «Почайна», в напрямку Північного мосту наблизився до нерегульованого перехрестя із виїздом на вул. Плав`юка, де продовжив рух з одночасним виконанням маневру повороту праворуч на зазначений виїзд.
У цей час, проїзну частину виїзду на вул. Плав`юка у м. Києві, по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України перетинали пішоходи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які рухались справа на ліво, відносно напрямку руху вищезазначеного транспортного засобу.
Так, ОСОБА_9 під час виконання маневру поворот праворуч на вул. Плав`юка, порушив пункти 1.5, 2.3 підпункт «б», 10.1, 16.2 та 18.1 ПДР України, а саме: нехтуючи застосуванням безпечних прийомів керування, наражаючи на небезпеку інших часників дорожнього руху, усвідомлюючи, що своїми діями створив умови, в яких позбавлений можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну, будучи заздалегідь поінформованим про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, маючи об`єктивну змогу спостерігати момент виходу пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на пішохідний перехід, та відповідно зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, відволікся від керування транспортним засобом та створюючи небезпеку для руху, загрозу життю та здоров`ю громадян, не зміг відповідно зреагувати на зміну дорожньої обстановки, внаслідок чого навпроти буд. № 24-Б по просп. Степана Бандери, що у м. Києві, здійснив наїзд на вказаних пішоходів.
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 , від множинних переломів кісток скелету, з ушкодженням внутрішніх органів та масивною крововтратою, помер в приміщенні КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».
Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9, підпункт «а», 10.1, 16.2 та 18.1 ПДР України водієм ОСОБА_9 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Крім того, відразу ж після наїзду на пішохода ОСОБА_11 , ОСОБА_9 порушив вимоги пункту 2.10 підпункти «а», «б», «г», «д» та «е» ПДР України, а саме: будучи зобов`язаним і маючи змогу надати потерпілому первинну домедичну допомогу, викликати швидку медичну допомогу, передбачити настання суспільно-небезпечних наслідків для потерпілого, а також звернутися за допомогою до сторонніх осіб, умисно завідомо залишив без допомоги останнього на місці дорожньо-транспортної пригоди в небезпечному для життя стані, якого він сам і поставив в небезпечний для життя стан, покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 286-1 КК України визнав, а за ч. 1 ст. 135 КК України не визнав. Обвинувачений суду показав, що офіційно працює водієм вантажного автомобіля «MAN», яким перевозить будівельні матеріали на будівництво. 15.10.2021 близько 06 07 год. розпочався робочий день, ОСОБА_9 видали вантажний автомобіль «MAN». Близько 16 17 год. ОСОБА_9 випив близько 0,5 л. горілки. У подальшому, він сів за кермо автомобіля «MAN», також в салоні був колега по роботі, та поїхав на базу підприємства, щоб залишити автомобіль.
По просп. Степана Бандери, під час повороту праворуч почув удар та відразу ж зупинився, оскільки був переконаний, що збив дорожній знак. Вийшов з автомобіля, подивився та поїхав далі. Пасажир, який рухався з ним, побіг до пішохідного переходу. У подальшому, ОСОБА_9 зупинили працівники поліції та повідомили, що він збив людину.
Обвинувачений вказав, що пішоходів на переході не побачив, оскільки вони рухались праворуч по відношенню до напрямку його руху. Також обвинувачений наголосив, що наркотичні засоби вживав приблизно за 5 днів до дорожньо-транспортної пригоди.

Крім показань обвинуваченого, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, свідок ОСОБА_12 суду показав, що 15 жовтня 2021 року близько 17 год. 50 хв., він та його друг ОСОБА_11 йшли по просп. Степана Бандери у м. Києві. Під час руху по пішохідному переходу на них було здійснено наїзд автомобілем, внаслідок якого ОСОБА_11 загинув, а він отримав легкі тілесні ушкодження. Обставин наїзду свідок не пам`ятає, оскільки після наїзду втрачав свідомість.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що ОСОБА_11 був її сином. Вказала, що безпосередньо очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_11 загинув не була.
Поданий цивільний позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.10.2021 з схемою пригоди та фототаблицями до нього, об`єктом огляду є ділянка проїзної частини нерегульований пішохідний перехід, який знаходиться поблизу буд. № 24-Б по просп. Степана Бандери, що у м. Києві (з`їзд з просп. Степана Бандери на вул. Плав`юка).
На проїзній частині в місці огляду зафіксовано наступне: уламки пластику від автомобіля, сліди крові на дорожній розмітці «зебра», сліди шин на бордюрному камені острівця безпеки та сліди наїзду автомобіля на дорожній знак «Пішохідний перехід».
Також, у ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було виявлено та вилучено автомобіль марки «MAN», моделі «TGS 41.440», реєстраційний номер (надалі р.н.) НОМЕР_1 , на якому виявлено пошкодження у вигляді відбитого пластику повітрозбірника на лівій передній частині (том № 1 а.с. 98-109).

З протоколів огляду предметів від 16 та 23.10.2021 убачається, що під час вказаних слідчих дій було проведено огляд відеозаписів з камер відеоспостереження, які розташовані на фасаді буд. № 24-Б по просп. Степана Бандери у м. Києві.
Безпосередньо у судовому засіданні було досліджено оптичні диски із вказаним відеозаписами.
Із відеозаписів під назвами «20211015_191240», «VK 11_4450--4615», «VK 60_4450--4510», які мають аналогічну інформацію для візуального сприйняття, убачається наступне.
По просп. Степана Бандери рухаються два пішоходи. У цей же час, по проїзній частині вказаного проспекту до з`їзду на вул. Плав`юка наближається вантажний автомобіль «МАН» білого кольору та повертає праворуч в напрямку другорядної дороги. Вантажний автомобіль повертає з головної дороги та здійснює наїзд на пішоходів, які рухаються по тротуару та перетинають проїзну частину з`їзд до вул. Плав`юка по нерегульованому пішохідному переходу справа на ліво та збиває дорожній знак пішохідний перехід на острівці безпеки. У подальшому автомобіль зупинився, з нього вийшов пасажир і водій. Пасажир автомобіля побіг до потерпілих пішоходів. Водій, в свою чергу, вийшов, під лівою стороною автомобіля пішов до задньої його частини, після чого повернувся, сів за кермо та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди (том № 1 а.с. 145-148, 151-155).

Із висновку автотехнічної експертизи від 12.11.2021 № СЕ-19/111-21/53993-ІТ убачається, що в дорожній ситуації, яка була предметом дослідження експерта, останнім зроблені наступні висновки:
- водій автомобіля «MAN-TGS 41.440», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 шляхом виконання вимог пунктів 10.1, 16.2 та 18.1 ПДР України;
- в діях водія автомобіля «MAN-TGS 41.440», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , з технічної точки зору, експертом вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1, 16.2 та 18.1 ПДР України.
Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дії водія автомобіля «MAN-TGS 41.440», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 вимогам пунктів: 10.1, 16.2 та 18.1 ПДР України (том № 1 а.с. 173-175).

Згідно висновку експерта від 15.11.2021 № СЕ-19/111-21/50119-ІТ, на момент огляду автомобіля «MAN-TGS 41.440», н.з. НОМЕР_1 , гальмівна система, система рульового керування та ходова частина знаходяться в працездатному стані (том № 1 а.с. 166-170).

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 324647 від 15 жовтня 2021 року, результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Dr?ger Alcotest 7510» № ARMF-0251 та відомостей, що містяться в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, 15 жовтня 2021 року о 19 год. 45 хв. патрульні поліцейські за адресою: м. Київ, вул. Набережне шосе, 25/6, здійснили огляд ОСОБА_9 на стан алкогольного сп`яніння. Результат тестування на алкогольне сп`яніння ОСОБА_9 2.68 ‰ (том № 1 а.с. 110-112).

Згідно висновку лікаря-нарколога КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» № 006018 від 19.10.2021, ОСОБА_9 15.10.2021 перебував у стані алкогольного сп`яніння 4.21 ‰ етанолу та наркотичного сп`яніння під дією каннабіноїдів (том № 1 а.с. 113).

З висновку експерта від 29.11.2021 № 052-66-2021 убачається, що в результаті судово-медичної (токсикологічної) експертизи біологічного об`єкту, а саме сечі від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайдено етиловий спирт в концентрації 4,90 г/л (проміле), а також в межах використаних методів, знайдено: 11-нор-карбокси-дельта 9-тетрагідроканнабінол, кофеїн, нікотин та метаболіти нікотину (котинін та гідроксикотинін) (том № 1 а.с. 126-134).

З дослідженого в судовому засіданні висновку експерта № 021-2942-2021 від 11.11.2021 вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , 1996 р.н., були виявлені такі ушкодження:
-крововиливи в м`яких тканинах голови, тулуба та правих кінцівок по правій бічній поверхні, садна на задній поверхні правої верхньої кінцівки та зовнішній поверхні правої нижньої кінцівки, множинні переломи ребер справа з ушкодженням пристінкової плеври та правої легені, крововиливи в середостінні і діафрагмі справа, множинні розриви брижі тонкого та товстого кишечника, крововилив в заочеревиний простір, відкриті переломи правого ліктьового суглобу та правої стегнової кістки, перелом кісточок гомілок, множинні переломи кісток тазу з ушкодженням сечового міхура, гемартроз правого колінного та гомілково-ступеневого суглобів, розрив їх зв`язок, крововилив у грудну порожнину, малокрів`я внутрішніх органів;
-сліди проведеного оперативного лікування та виконаних діагностичних досліджень.
Розташування та характер зовнішніх та внутрішніх ушкоджень вказують на те, що комплекс ушкоджень у ОСОБА_11 утворився 15.10.2021 та виник при ударній дії тупих предметів, що мали необмежену поверхню контакту, якими можуть бути поверхні вказаного у обставинах справи автотранспортного засобу «MAN-TGS», що рухався.
Виявлені ушкодження, як такі що мають ознаки небезпеки для життя, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у причинному звязку з настанням смерті ОСОБА_11 .
Смерть ОСОБА_11 настала від травми декількох ділянок тіла, проявами якої стали множинні переломи кісток скелету, ушкодження органів грудної та черевної порожнин, масивна крововтрата (том № 1 а.с. 157-161).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками докази, дійшов висновку, що вони, у відповідності до вимог ст. 85 КПК України, є належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він не помітив наїзду на пішоходів, зокрема ОСОБА_11 , суд вважає такими, що суперечать дослідженим доказам.

Такі показання обвинуваченого спростовуються відомостями, що містяться у відеозаписах з камер відеоспостереження, які розташовані на фасаді буд. АДРЕСА_2 .
Так, з відеозаписів під назвою «20211015_191240» та «VK 11_4450--4615» убачається, що після наїзду вантажним автомобілем на пішоходів, ОСОБА_9 зупинив автомобіль, пасажир, який пересувався з ним, відразу ж побіг до потерпілих, а ОСОБА_9 , у свою чергу, під лівою стороною автомобіля пішов до задньої його частини.
Також, суд зважає і на поведінку обвинуваченого, який після того як пішов до задньої частини автомобіля щоб з`ясувати, що сталося поспіхом повернувся, сів за кермо та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, залишивши на місці події свого ж пасажира.
Вказані обставини не залишають у суду розумних сумнівів, що ОСОБА_9 , усвідомивши наслідки вчиненої дорожньо-транспортної пригоди свідомо та навмисно залишив місце її вчинення, тим самим вчинив злочин, передбачений ст. 135 КК України.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, в судовому засіданні доведена і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
Дії ОСОБА_9 повинні бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 286-1 КК України, оскільки він вчинив дії, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 .
Окрім того, дії ОСОБА_9 повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 135 КК України, оскільки він вчинив дії, що виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати їй допомогу, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд ураховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Також, суд ураховує дані про особу винного, котрий має інвалідність 3 групи, до затримання був офіційно працевлаштований у ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл», за місцем роботи характеризується позитивно, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_9 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення останньому основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій норм закону, які передбачають відповідальність за вчинені ним злочини.
Таке покарання, на переконання суду, необхідне для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Водночас, вирішуючи питання про доцільність призначення обвинуваченому альтернативного додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 286-1 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєних злочинів, керування транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 має таке право та вчинив злочин, пов`язаний з грубим порушенням правил дорожнього руху.
З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_9 ст. 69 КК України.

Ураховуючи обраний вид покарання, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, приймаючи до уваги обставини, визначені пунктами 2, 3, 5 ст. 178 КПК України, вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без зміни обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, в підготовчому судовому засіданні 10 грудня 2021 року представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав цивільний позов до цивільних відповідачів ОСОБА_9 та ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) та про відшкодування витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник потерпілої зазначає, що обвинувачений ОСОБА_9 , під час виконання посадових обов`язків, перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл», 15 жовтня 2021 року, близько 17 год. 50 хв., керував у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння вантажним автомобілем самоскидом марки «MAN», моделі «TGS 41.440», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по просп. Степана Бандери, зі сторони станції метро «Почайна», в напрямку Північного мосту, повертаючи праворуч на вул. Плав`юка здійснив наїзд на ОСОБА_11 , який рухався по нерегульованому пішохідному переході. В результаті чого, ОСОБА_11 , який є сином потерпілої цивільного позивача ОСОБА_6 , від отриманих тілесних ушкоджень помер в приміщенні КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».
Після вищевказаної ДТП позивач понесла витрати на поховання сина ОСОБА_11 , в сумі 82 333,68 грн.
Від втрати сина внаслідок ДТП позивач зазнала моральних страждань, розмір яких оцінює в 500 000 грн.
Витрати позивача на правничу допомогу склали 15 000 грн.
Таким чином, посилаючись на положення статей 23, 1167, 1168, 1172, 1177 та 1187 ЦК України позивач та її представник просять суд стягнути на користь ОСОБА_6 з ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» шкоду, яка заподіяна їх працівником в результаті кримінального правопорушення в розмірі 582 333,68 грн., з яких 500 000 грн. компенсація моральної шкоди, а 82 333,68 грн. матеріальна шкода у вигляді витрат на поховання ОСОБА_11 . З обвинуваченого ОСОБА_9 позивач та її представник просять стягнути компенсацію моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. та витрати на правову допомогу, які становлять 15 000 грн.

В судовому засіданні від 01 лютого 2022 року представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог.
Вказаною заявою представник позивача просить стягнути з ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» на користь ОСОБА_6 компенсацію моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. та матеріальну шкоду у вигляді витрат на поховання ОСОБА_11 в розмірі 82 333,68 грн. З обвинуваченого ОСОБА_9 представник позивача просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн.

Представник цивільного відповідача ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення якого повідомлявся неодноразово та належним чином.
17 грудня 2021 року представник ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» адвокат ОСОБА_13 отримав цивільний позов. Однак, станом на 01 лютого 2022 року до суду не надходило будь-яких документів щодо цивільного позову, зокрема відзиву.
Окрім цього, цивільним відповідачем не надано суду жодних даних, що цивільно-правова відповідальність останнього застрахована.
Ураховуючи викладене, суд ухвалює рішення про розгляд цивільного позову за наявними у суду матеріалами.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали заявленого цивільного позову, у тому числі заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Матеріалами справи доведений факт перебування обвинуваченого ОСОБА_9 у трудових відносинах з ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл», на підставі наказу (розпорядження) № 9-2-8455 від 30 червня 2021 року він прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів з 01 липня 2021 року (том № 1 а.с. 56, 186).
Згідно з наказом № 3007 від 01 жовтня 2021 року за водієм ОСОБА_9 , з цієї ж дати, закріплено автомобіль «MАN-ТGS 41.440», державний номер НОМЕР_1 (том № 1 а.с. 57, 187).
Під час виконання посадових обов`язків, що підтверджується відомостями з журналу щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв та журналу обліку виїзду та технічного стану службових автомобілів ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл», згідно яких, ОСОБА_9 після огляду 15 жовтня 2021 року о 06 год. 30 хв. отримав у задовільному стані транспортний засіб вказаного підприємства (том № 1 а.с. 91-93, 94-96).

На підставі наданих та досліджених в сукупності доказів, суд приходить до переконання, що за завдану ОСОБА_6 матеріальну та моральну шкоду, пов`язану із загибеллю сина в результаті ДТП, що заподіяна водієм ОСОБА_9 під час виконання ним посадових обов`язків має нести працедавець ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл», на підставі ст. 1172 ЦК України.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди у вигляді витрат на поховання ОСОБА_11 , суд зважає на таке.

Як убачається з матеріалів доданих в обґрунтування цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, витрати на поховання ОСОБА_11 складають 82 333 грн. 68 коп.
Відповідно до накладної № 016268 від 18.10.2021, виданою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_14 , вартість комплексу товарів і послуг на поховання ОСОБА_11 становить 18 397 грн., які ОСОБА_6 , згідно розрахункової квитанції, сплатила 18.10.2021 (том № 1 а.с. 47-48).
Згідно чеку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № від 16.10.2021, вартість одягу та взуття для померлого ОСОБА_11 становить 1 707 грн. (том № 1 а.с. 50).
Із фіскального чеку № від 18.10.2021 убачаються витрати в розмірі 761 грн., пов`язані з підготовкою КМКБ СМЕ тіла ОСОБА_11 до поховання (том № 1 а.с. 50).
Згідно товарного чеку № 64 від 18.10.2021, виданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_15 , вартість доставки тіла ОСОБА_11 з м. Києва до с. Соколівка становить 7 000 грн. (том № 1 а.с. 50).
Із чеку № 13674 від 21.10.2021 убачається, що ОСОБА_16 сплатила на рахунок Олександрійського міськрайонного ДРАЦС грошові кошти в сумі 57 грн. 08 коп. (том № 1 а.с. 50).
Відповідно до квитанції серії ААК № 812213 від 16.10.2021, вартість виготовлення пам`ятника ОСОБА_11 становить 25 900 грн. (том № 1 а.с. 53).
Також, позивачем було понесено витрати в розмірі 28 511 грн. 60 коп., які пов`язані з організацією поминального обіду, а саме: 25 500 комплексний обід та інші страви, пакунки 2 250 грн., алкогольні напої до поминального обіду 761 грн. (том № 1 а.с. 52).

Так, згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству; намогильні споруди пам`ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам`ять про померлих.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості.

Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» суб`єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов`язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають державним стандартам та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відшкодування матеріальної шкоди на придбання поминального обіду, алкоголю та пакунків, не підлягає задоволенню, оскільки чинним законодавством не передбачено відшкодування будь-яких інших витрат, окрім зазначених у ст. 1201 ЦК України, а тому витрати на суму 28 511,60 грн. не підлягають стягненню.
Таким чином, остаточному стягненню з ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» на користь ОСОБА_6 підлягає матеріальна шкода в розмірі 53 822 грн. 08 коп.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» на користь ОСОБА_6 моральної шкоди, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає доведеним факт завдання моральної шкоди ОСОБА_6 , що виразилися нервовому потрясінні, перенесеному стресі та стражданні від загибелі рідної людини її сина та незворотності втрати.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 до ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл», на підставі ст. 1172 ЦК України щодо стягнення моральної шкоди, спричиненої загибеллю її сина в результаті ДТП.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення за рахунок відповідача.
Суд, при визначені розміру відшкодування потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди враховує, зокрема роз`яснення, викладені в пункті 9 Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди»: ступінь вини ОСОБА_9 , тяжкість втрати, неможливості її відновлення, право на отримання грошової компенсації моральної шкоди іншими членами родини загиблого, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» на її користь компенсацію моральної шкоди в сумі 500 000 грн., що буде відповідати засадам розумності та справедливості, не призведе до збагачення позивача та не поставить в край тяжкий матеріальний стан ТОВ «ОНУР Конструкціон Інтернешнл».

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України).
Визначаючи розмір витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_6 з обвинуваченого ОСОБА_9 , суд виходить з наступного.
Згідно частини першої-третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України).

Судом досліджений договір про надання правової допомоги від 03 листопада 2021 року укладений між ОСОБА_17 , яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6 , та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «АРЦЕО», за умовами якого АО «Адвокатська компанія «АРЦЕО» зобов`язалося надати правову допомогу ОСОБА_6 при проведенні дізнання, досудового розслідування та судового слідства в суді; рахунки на оплату №№ 11-11-21 від 11.11.2021, 11-25-21 від 25.11.2021, 12-02-21 від 02.12.2021, 12.03.21 від 03.12.2021, 12-06-21, а також акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 10.12.2021. Таким чином, судом встановлено, що витрат понесені ОСОБА_6 на правову допомогу становлять 15 000 грн. (том № 1 а.с. 58-69).
Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Проте, обвинуваченим ОСОБА_9 чи його захисником, клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлено.
На підставі викладеного та беручи до уваги ст. 124 КПК України, а також враховуючи, що представник потерпілого надавав правову допомогу потерпілій, також у статусі цивільного позивача, суд застосовує вимоги ч. 5 ст. 128 КПК України та, враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, суд приходить до переконання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 документально підтверджених витрат на правову допомогу в сумі 15 000 грн.

При вирішенні питання про речові докази, суд враховує положення ст. 100 КПК України та залишає автомобіль марки «MAN», моделі «TGS 41.440», р.н. НОМЕР_1 за належністю власнику.
Крім того, при ухваленні обвинувального вироку, суд враховує положення ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись статтями 124, 370, 374, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 8 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 8 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту взяття під варту, а саме з 16 жовтня 2021 року.
Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Цивільний позов ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення; про стягнення витрат на правову допомогу, задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» (, місце реєстрації: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 22-А, нежитлові приміщення з № 1 по № 14 групи приміщень № 309) компенсацію моральної шкоди в сумі 500 000 грн. (п`ятсот тисяч).
Стягнути на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНУР Конструкціон Інтернешнл» (, місце реєстрації: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 22-А, нежитлові приміщення з № 1 по № 14 групи приміщень № 309) компенсацію матеріальної шкоди в сумі 53 822 (п`ятдесят три тисячі вісімсот двадцять дві) грн. 08 коп.
Стягнути на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) з ОСОБА_9 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_9 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) процесуальні витрати за проведення судових автотехнічних експертиз у розмірі 3 432 (три тисячі чотириста тридцять дві) грн. 40 коп. на користь держави (Київський НДЕКЦ МВС; ; рахунок отримувача: UA 1018154; банк отримувач: Державна казначейська служба України; МФО: 820172).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2021 року на майно, а саме: автомобіль марки «MАN-ТGS 41.440», державний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_4 , 2012 року випуску, який належить Представництву «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ».

Речові докази по справі, а саме: автомобіль марки «MАN-ТGS 41.440», державний номер НОМЕР_1 , залишити за належністю власнику; оптичні диски з відеозаписами із камер відеоспостереження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1