Справа №586/921/19
Провадження № 1-кп/590/44/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2021 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 від 02.05.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Середина- Буда Сумської області, українки, громадянки України, незаміжньої, освіта повна загальна середня, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
На початку серпня 2018 року ОСОБА_4 , проходячи повз поле, розташоване за земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , побачила декілька дикорослих рослин коноплі. Розуміючи, що з даних рослин можна виготовити наркотичний засіб, маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, ОСОБА_4 зірвала декілька гілок з листям з вказаних рослин коноплі, таким чином незаконно придбала наркотичний засіб - канабіс. Зірвані з рослин коноплі гілки з листям ОСОБА_4 , тримаючи при собі, віднесла до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому залишила їх сушитися в сараї. Після того, як знайдена конопля висохла, ОСОБА_4 вживала її шляхом куріння через саморобний пристрій. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно виготовила та зберігала наркотичний засіб - канабіс для особистого вживання без мети збуту. 15.06.2019 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ухвали Середино-Будського районного суду Сумської області від 17.05.2019 року (справа №586/546/19, провадження №1-кс/586/146/19) працівники поліції в сараї виявили та вилучили речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта №19/119/7-2/941е від 25.06.2019 року утворена особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом (верхівки з листям роду Коноплі (Cannabis) і речовиною, яка не є наркотичним засобом (фрагменти стебел рослин роду Коноплі (Cannabis), у складі яких тетрагідроканнабінолу не виявлено). Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 69,71 г. Після чого на підлозі в коридорі будинку виявлено та вилучено саморобний пристрій, для вживання наркотичних засобів шляхом куріння, який складається з верхньої та нижньої частин пляшки та металевого предмета. Згідно висновку експерта №19/119/7-2/941е від 25.06.2019 року речовина-нашарування на внутрішній поверхні верхньої частини пляшки та металевому предметі, вміщеному в горло даної частини пляшки, та на внутрішній поверхні наданої на дослідження нижньої частини пляшки є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - екстрактом канабісу. Маса екстракту канабісу в перерахунку на суху речовину становить: на внутрішній поверхні верхньої частини пляшки з металевим предметом у горлі - 0,144 г; на внутрішній поверхні нижньої частини пляшки - 0,011 г. Загальна маса екстракту канабісу, вилученого за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , становить - 0,155 г, не перевищує невеликий розмір (0,3 г).
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та надала суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що на початку серпня 2018 року вона, проходячи повз поле, розташоване за земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , побачила декілька дикорослих рослин коноплі, після чого зірвала декілька гілок з листям з вказаних рослин коноплі та, тримаючи при собі, віднесла до місця свого проживання, де в подальшому залишила їх сушитися в сараї. Після того, як знайдена конопля висохла, вона вживала її шляхом куріння через виготовлений нею з пляшки саморобний пристрій. 15.06.2019 року під час проведення обшуку за місцем її мешкання працівники поліції в сараї виявили та вилучили речовину рослинного походження, а потім, на підлозі в коридорі будинку виявлено та вилучено саморобний пристрій, для вживання наркотичних засобів шляхом куріння, який складається з верхньої та нижньої частин пляшки та металевого предмета.

Заслухавши пояснення обвинуваченої з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченої суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, стосуються речових доказів та судових витрат.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р. «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченої.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України, що виразились в незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинила кримінальний проступок, у вчиненому розкаялась, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.69), раніше не судима (а.с.71).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують її покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що при обранні покарання обвинуваченій слід визначити покарання, у виді штрафу

Обрана підсудній міра покарання буде необхідною і достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Санкція частини 1 статті 309 КК України у редакції Закону України № 2617-VIII передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на момент вчинення кримінального правопорушення санкція цієї статті передбачала штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, визначаючи розмір штрафу, ураховуючи положення частини 2 статті 4, статті 5 КК України та беручи до уваги, що закон про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, суд визначає розмір штрафу за ч.1 ст.309 КК України в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у редакції кримінального закону, який діяв на момент вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази підлягають знищенню.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №19/119/7-2/941е від 25.06.2019 року в сумі 1256,08 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят шість грн. 08 коп.) слід покласти на обвинувачену.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Матеріальна шкода не завдана.

Керуючись п.1, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Після вступу вироку в законну силу долю речових доказів вирішити наступним чином:

- канабіс масою (у перерахунку на висушену речовину) 69,21 г, фрагменти стебел рослин, фрагменти пляшок з предметом та ватними тампонами) разом з первинним упакуванням, які запаковано в полімерний сейф-пакет Експертної служби МВС №2097883 та знаходяться в камері зберігання речових доказів Середино-Будського ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №19/119/7-2/941е від 25.06.2019 року в сумі 1256,08 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят шість грн. 08 коп.).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області ОСОБА_1