Справа №635/7313/21
Провадження № 1-в/635/687/2021
УХВАЛА

10 листопада 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Богодухів Харківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-06 травня 2003 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки;

-26 серпня 2003 року Золочівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки;

-15 березня 2004 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки;

-08 жовтня 2004 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 304, ч. 2 ст. 315 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців;

-08 лютого 2012 року Люботинським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років;

-29 червня 2017 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяців,

-28 вересня 2018 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років;

засудженого 29 січня 2019 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ст.395 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку статті 81 КК України,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення у відповідності до статті 81 КК України.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Від прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 в матеріалах справи містять заява проводити розгляд у його відсутність, в якій прокурором також зазначено, що він проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 заперечує з посиланням на те, що засуджений не став на шлях виправлення та має незадовільну характеристику.

Засуджений ОСОБА_3 та представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» також подали заяви про розгляд даної справи у їх відсутність.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомлена про поважні причини неявки.

Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає клопотання засудженого ОСОБА_3 таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , останній засуджений 29 січня 2019 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ст.395 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Як вбачається з характеристики на засудженого, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 15 червня 2018 року. Під час тримання в державної установі «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 19.02.2019 відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання характеризується негативно. За порушення режиму тримання неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. З метою стимулювання право слухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи три рази. Працевлаштований до промислової зони установи до цеху №1. У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Намагається утримувати в чистоті спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний вигляд. Дбайливо ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участь в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія». Участь у роботі самодіяльних організацій не приймає. Відповідно до ст. ст. 110, 112, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов, отримує від них посилки, передачі. На профілактичних обліках не перебуває.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_3 на час відбування покарання має три заохочення та п`ять стягнень.

За довідок про працевлаштування та заробітну плату засудженого ОСОБА_3 , останній в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» був працевлаштований у період з квітня 2019 року по вересень 2021 року на виробництві з виготовлення металоконструкцій для вагів вантажником, прибиральником виробничих приміщень, рахівником та відповідно отримував заробітну плату.

У відповідності до довідки бухгалтера установи ОСОБА_5 , із засудженого ОСОБА_3 за вироком суду стягненого процесуальні витрати на користь держави у сумі 429,00 гривень. Станом на 11.10.2021 до бухгалтерії установи відповідний виконавчий лист не надходив та з особового рахунку утримань не було.

Відповідно до положень статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

У відповідності до частини другої статі 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Оцінюючи дані про особу ОСОБА_3 судом враховано, що за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 28 вересня 2018 року із засудженого на користь держави було стягнено процесуальні витрати на проведення експертизи на суму 429,00 гривень. Однак, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 не містять відомостей, які б вказували на вчинення з боку засудженого дій, направлених на погашення відповідних сум на користь держави. Крім того, за місцем відбування покарання засуджений ОСОБА_3 характеризується з негативного боку.

Відтак, суд не знаходить підтвердження доводів засудженого, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_3 суд не вбачає підстав та розцінює даний захід як передчасний.

Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 2/3 призначеного покарання та наявність трьох заохочень, не може свідчити про достатність підстав для умовно-дострокового звільнення особи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ?

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення у відповідності до статті 81 КК України відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1