Провадження № 1-кп/679/62/2021
Справа № 679/326/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про визнання доказу очевидно недопустимим у кримінальному провадженні №0000260 по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Захисник обвинуваченого заявив згадане клопотання, у якому просив висновок експерта №10.4/10.1-0385:20 від 03.11.2020 комплексної судової інженерно-транспортної транспортно-трасологічної експертизи та експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод у даному кримінальному провадженні визнати очевидно недопустимим доказом, оскільки вважає, що висновок побудований на вихідних даних, сформованих на підставі відомостей, отриманих в ході проведення слідчого експерименту із водієм ОСОБА_8 (протокол слідчого експерименту від 11.12.2019 року). Дану слідчу дію було проведено слідчим СВ Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, тобто органом досудового розслідування, якому у відповідності до вимог ст. 216 КПК України не підслідна дана справа. (Постанову про визначення підслідності даної справи за ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницькому було винесено лише 18.06.2020 року.)

В судовому засіданні захисник та обвинувачений заявлене клопотання підтримали з підстав викладених у ньому.

Процесуальний прокурор щодо задоволення клопотання заперечив, позаяк вважає, що підстави для визнання вищезгаданого доказу очевидно недопустимим відсутні.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 погодився з думкою прокурора про безпідставність заявленого клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

З правового змісту згаданої норми Закону випливає, що ознаки недопустимості доказів поділяються на очевидні та не очевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кримінально-процесуальним Законом не визначено переліку підстав, за наявності яких можливо виокремити очевидно недопустимі докази від недопустимих. Наведене слугує підставою для визнання доказу очевидно недопустимим, коли недопустимість ґрунтується на обставинах, фактах, що є безсумнівними, беззаперечними, зрозумілими для всіх учасників судового провадження і не потребують додаткового дослідження.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.86-89, 369, 369-372, 376, 392 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1