Провадження №1-кп/359/717/2021
У Х В А Л А
12 листопада 2021 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9 ,

у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду під час підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні №0001630, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2021 року, що надійшло до суду 11.11.2021 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці Латвії, громадянки Латвії та Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, з вищою освітою, проживаючої в АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Київ, з вищою освітою, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Київ, з середньою освітою, фізичної особи підприємця, одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , та проживаючого в АДРЕСА_4 , згідно вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

щодо вчинення ними кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189 КК України,

розглянувши клопотання прокурора про обрання відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, -

в с т а н о в и в :
На розгляді в Бориспільському міськрайонному суді Київської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_10 ), ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , щодо вчинення ними кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 посилаючись на те, що строки тримання обвинувачених під вартою спливають а наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України продовжує існувати. Так, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 можуть переховуватись від органів досудового слідства та суду, оскільки обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, з яких санкцією за найтяжчий злочин передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Знаючи про тяжкість покарання, що їм загрожує у разі визнання винуватими у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинені ними злочини, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 можуть мати намір залишити територію України або переховуватись від органу досудового розслідування та суду.
Враховуючи те, що обвинувачені діяли за заздалегідь розробленим злочинним планом, у разі застосування хоча б до одного зі спільників запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, можливі ризики знищення слідів, які матимуть значення для кримінального провадження та використані як докази в суді.
Оскільки злочини вчинено із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, прокурор вважає обґрунтованим ризик впливу на свідків, потерпілого та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, у зв`язку з чим більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної правової поведінки обвинувачених, аніж позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_11 та ОСОБА_6 офіційно не працюють та вчиняли злочинні дії, які мали корисливий умисел, то є припущення про те, що останні продовжать вчиняти кримінальні правопорушення, з метою незаконного збагачення.
Окрім того, враховуючи всі наведені обставини та підстави, прокурор вважає наявність ризиків обґрунтованими, а застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливим, оскільки більш м`які запобіжні заходи не наддадуть можливості забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_11 та її захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зважаючи на відсутність підстав для подальшого утримання обвинуваченої в умовах слідчого ізолятору. Адвокат, посилаючись на відсутність ризиків, про які зазначив прокурор та відсутність обґрунтованого обвинувачення, просив змінити обвинуваченій ОСОБА_11 запобіжний захід з тримання під вартою із альтернативою застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб із покладенням відповідних обов`язків, який повною мірою зможе забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечив щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважав за можливе застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши клопотання прокурора та думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд приходить до висновку про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Однак, є всі підстави для обрання відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу у виді домашнього арешту з визначенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження (зміну) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.
Додатково, суд враховує, що запобіжний захід не є мірою покарання, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення і покарання за нього, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, оскільки нормами КПК та відповідно практикою застосування Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це не визнається.
Так, 18.06.2021 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.09.2021 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 до 15.11.2021 року.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
З урахуванням вимог ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
У відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі, наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Так, у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 р. у справі "Харченко проти України" ЄСПЛ вказував, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі. Після цього прокурори і суди не навели жодних підстав для продовження тримання заявника під вартою, лише зазначили, що запобіжний захід було обрано правильно. Проте згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами. Крім того, національні владні органи не розглядали можливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою. Аналогічна позиція ЄСПЛ викладена і у пункті 60 рішення у справі "Єлоєв проти України".
У своєму Рішенні "Подвезько проти України" № 74297/11 від 12.02.15р. Європейський Суд з прав людини у п. 21 вказує, що аргументи "за" і "проти" звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів, з яких санкцією за найтяжчий злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Досліджені в судовому засіданні докази обґрунтованості пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є вагомими, більш детальну оцінку яким суд надасть під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Дані обставини можуть свідчити про наявність ризику, що під впливом тяжкості покарань, які загрожують обвинуваченим, вони можуть переховуватись від судового слідства.

Щодо наявності інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувались при обранні запобіжного заходу щодо обвинувачених та якими прокурор обґрунтовує своє клопотання, суд вважає, що такі посилання прокурора не були доведені відповідними доказами під час розгляду даного клопотання.

В той же час, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судима, працює та має постійний дохід, має на утриманні неповнолітнього сина, має тісні соціальні зв`язки у тому числі на території України, має постійне місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_5 . ОСОБА_6 також раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, на думку суду, прокурором, на даному етапі судового розгляду, не наведено переконливих мотивів, того, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для запобігання яким відносно обвинувачених обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не можуть бути мінімізовані за рахунок інших запобіжних заходів. При цьому, слід зазначити, що прокурор не зазначив нових аргументів, які б з огляду на вищезазначені положення законодавства, виправдовували подальше тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під вартою.

Враховуючи відсутність в матеріалах кримінального провадження будь-яких доказів того, що на теперішній час заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та недоведеність стороною обвинувачення під час судового засідання, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, виправдовують тримання обвинувачених під вартою, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжний захід із триманням під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою цілодобовий домашній арешт терміном на два місяці з покладенням обов`язків, визначених ст.194 КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та попередить вчинення ними дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.
В цьому випадку, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_6 слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст. 31, 176-197, 331, 350, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
У задоволенні клопотань прокурора ОСОБА_3 про обрання обвинуваченим запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відмовити.
Обрати обвинуваченій ОСОБА_4 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці Латвії та Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з визначенням обов`язків терміном на два місяці, а саме: носити засоби електронного контролю; не залишати місця тимчасового проживання в АДРЕСА_5 ; повідомляти прокурора (суд) про необхідність виходу з будинку в період дії карантинних заходів та мету такого виходу; повідомляти про необхідність зміни свого місця проживання та засобів зв`язку прокурору та суду; з`являтись за викликом до суду в кримінальному провадженні; не спілкуватись з іншими обвинуваченими, потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні; дотримуватись запроваджених карантинних заходів, тощо.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та визначених обов`язків для обвинуваченої ОСОБА_4 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , діє до 24.00 год. 11.01.2022 року.
Заборонити ОСОБА_4 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці Латвії, громадянці Латвії та Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, виїзд за межі України на час проведення судового розгляду в кримінальному провадженні.

Копію ували суду направити до Державної прикордонної служби України для виконання.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_4 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з визначенням обов`язків терміном на два місяці, а саме: не залишати місця проживання в АДРЕСА_4 , в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня; повідомляти прокурора (суд) про необхідність виходу з будинку в період дії карантинних заходів та мету такого виходу; повідомляти про необхідність зміни свого місця проживання та засобів зв`язку прокурору та суду; з`являтись за викликом до суду в кримінальному провадження; не спілкуватись з іншими обвинуваченими, потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до уповноважених органів держави паспорт та інші документи, які надають право виїзду за кордон; дотримуватись запроваджених карантинних заходів, тощо.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та визначених обов`язків для обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діє до 24.00 год. 11.01.2022 року.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено о 17.30 год. 15.11.2021 року.

Суддя ОСОБА_1