Дата документу 06.10.2021 Справа № 310/9508/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/9508/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/745/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,
обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,
захисника адвоката ОСОБА_9 в режимі відеоконференції з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,

розглянула 6 жовтня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

02.11.2020 року приблизно о 20 годині 50 хвилин, в темну пору доби, в м. Бердянськ Запорізької області водій ОСОБА_8 , в порушення вимог підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним легковим автомобілем «Suzuki Grand Vitara» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рухаючись освітленою проїзною частиною пр. Східного зі сторони вул. Петровський шлях в напрямку вул. Консульської, водій ОСОБА_8 наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.1, який розташований в районі буд. 166.

В цей же час, по вищевказаному нерегульованому пішохідному переходу, на освітленій ділянці дороги проїзну частину пр. Східного почала переходити пішохід ОСОБА_10 , яка рухалась з правої сторони ліворуч відносно напрямку руху водія ОСОБА_8 .

В порушення вимог пункту 12.4 та підпункту б) пункту 12.9 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_8 рухався зі швидкістю приблизно 71,2 км/год., перевищуючи максимально дозволену швидкість руху в населеному пункті 50 км/год.

Під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_10 , водій ОСОБА_8 , маючи об`єктивну можливість виявити пішохода під час її виходу на нерегульований пішохідний перехід, та технічну можливість своєчасно зменшити швидкість та зупинитись, порушив вимоги пункту 18.1 Правил дорожнього руху, а саме: своєчасно не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, для якої могла бути створена перешкода чи небезпека, натомість продовжував рух та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

В результаті наїзду пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КНП «Бердянське територіальне медичне об`єднання» БМР, де в той же день від отриманих тілесних ушкоджень настала її смерть.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №640 від 03.11.2020 року, смерть ОСОБА_10 настала від гострої крововтрати в результаті сполученої тупої травми тулуба та нижніх кінцівок та внутрішньої кровотечі.

Даний висновок підтверджується виявленням крововиливів у м`яких тканинах грудної клітки та передньої черевної стінки, крововиливів у клітковину переднього середостіння та парааортальну клітковину грудного відділу аорти, вогнищевих субплевральних крововиливів, дрібновогнищевих крововиливів у перикард, субплевральних крововиливів в ділянці коренів легень, лівостороннім гемотораксом (скупченням близько 1200 мл. рідкої крові в лівій плевральній порожнині), морфологічними ознаками недокрів`я внутрішніх органів.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження: закриті повні косо-поперечні локальні переломи 2-6 ребер по лівій передньопахвовій лінії; закриті уламкові переломи діафізів лівої великогомілкової та лівої малогомілкової кісток; множинні садна на обличчі; садна на зовнішніх поверхнях правого і лівого ліктьових суглобів; садна на тильній поверхні правої кисті; садно в лівій поперековій ділянці; садна на зовнішніх поверхнях правого і лівого колінних суглобів; крововиливи в м`які тканини грудної клітки та передньої черевної стінки: крововиливи в клітковину переднього середостіння та парааортальну клітковину; вогнищеві крововиливи під плевру та дрібновогнищеві крововиливи в перикард.

Зазначені садна на обличчі, тулубі, верхніх і нижніх кінцівках утворилися зажиттєво, в результаті травматичної дії твердими тупими предметами з обмеженою травмуючою поверхнею по дотичній (під кутом, відмінним від 90°). Вказані садна мають ознаки легких тілесних ушкоджень і не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Зазначені переломи ребер та кісток лівої гомілки, крововиливи в м`які тканини грудної клітки та передньої черевної стінки, парааортальну клітковину, переднє середостіння, під легеневою плеврою та в перикард утворилися у незначний проміжок часу між собою в результаті травматичної дії твердими тупими предметами, з обмеженою травмуючою поверхнею (елементи конструкції автомобіля) та в результаті різкого струсу тіла. Враховуючи морфологічні особливості вказаних тілесних ушкоджень, вони утворилися зажиттєво, незадовго до госпіталізації та за кілька годин до настання смерті (на що вказують нерівномірно виражені запальні реактивні зміни). Зазначена сполучена травма у померлої ОСОБА_10 , яка ускладнилась небезпечним для життя станом - геморагічним шоком - має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Ушкодження, виявлені у померлої ОСОБА_10 , ймовірно, могли утворитися в результаті автотранспортної травми. В момент первинного впливу травмуючої сили ОСОБА_10 перебувала у вертикальному положенні (стоячи), напрямок дії сили щодо тіла загиблої був зліва направо, що підтверджується переважним розташуванням ушкоджень на лівій половині тіла, зокрема переломами кісток лівої гомілки, 2-6 ребер зліва, лівостороннім гемотораксом, садном в лівій поперековій ділянці.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №19-241 від 07.12.2020 року, на момент експертного дослідження рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/108-20/241 -ІТ/19-258 від 17.12.2020 року, в заданій постановою слідчого дорожній ситуації водій автомобіля «Suzuki Grand Vitara» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.4, 12.9, 12.2, 18.1 Правил дорожнього руху України.

Швидкість руху автомобіля «Suzuki Grand Vitara» реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди, за умови, що відстань 44,5 м він подолав за 2,25 сек., складає 71,2 км/год.

В заданій постановою слідчого дорожній ситуації технічна можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 з боку водія автомобіля «Suzuki Grand Vitara» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , залежала від виконання ним вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Дії водія автомобіля «Suzuki Grand Vitara» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 в розглянутій дорожній ситуації не відповідають вимогам п.п.12.4., 12.9., 18.1 Правил дорожнього руху України.

Невиконання водієм автомобіля «Suzuki Grand Vitara» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з пригодою, де зазначено:

«18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2021 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_8 ухвалено не обирати.

Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з часу затримання відповідно до протоколу затримання.

ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання тримання під вартою з 03 листопада 2020 року по 05 листопада 2020 року включно відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати на користь держави на залучення експерта в сумі 4249 гривен 70 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду від 04.11.2020 року на автомобіль Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , ухвалено скасувати.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 не погоджується з оскаржуваним вироком через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить змінити вирок в частині врахування обставин, що пом`якшують покарання, та призначеного основного покарання, призначити ОСОБА_8 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді обмеження волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням на строк 2 роки.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції належним чином не оцінено висновок органу пробації, відповідно до якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення чи обмеження волі.
Також судом не відображено у вироку та не враховано при призначенні покарання позицію потерпілого. Так, потерпілий ОСОБА_11 у своїй заяві до суду від 18.01.2021 року повідомив про відшкодування ОСОБА_8 в добровільному порядку моральної шкоди в розмірі 165 000 грн. та витрат на правову допомогу, в зв`язку з чим потерпілий зменшив позовні вимоги до розміру 100 000 грн. відшкодування моральної шкоди. Одночасно потерпілий висловив свою позицію щодо призначення покарання ОСОБА_12 з урахуванням його каяття та принесених вибачень, зобов`язання в подальшому відшкодовувати стягнену судом шкоду. При цьому, потерпілий просив призначити ОСОБА_8 покарання не пов`язане з реальним його відбуттям в місцях позбавлення волі та призначити іспитовий строк 3 роки.
Крім того, судом не враховано інших обставин, які повинні бути враховані під час призначення покарання беззаперечне визнання ОСОБА_8 своєї вини, неодноразове вибачення перед потерпілим, повне відшкодування матеріальної шкоди та більшої частини моральної шкоди, повне визнання цивільного позову потерпілого, що свідчить про критичне ставлення до скоєного, бажання максимально зменшити та усунути негативні наслідки.
Судом першої інстанції не враховано даних про особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, місце реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, висновком органу пробації також встановлено наявність виключно позитивних даних, що характеризують ОСОБА_8 . В той же час суд першої інстанції помилково зазначив, що ОСОБА_8 не займається суспільно корисною працею. Так, допитаний в судовому засіданні 19.01.2021 року ОСОБА_8 пояснив, що займається ріелторською діяльністю з посередництва щодо здачі житла в оренду. Отже він має постійний заробіток, за рахунок якого планує сплачувати залишок відшкодування моральної шкоди потерпілому.
Вказані вище обставини свідчать про наявність трьох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , що є підставою для застосування ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а також застосування положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком.

Потерпілий ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився у судове засідання апеляційної інстанції, у зв`язку з чим апеляційний суд, з урахуванням відсутності заперечень учасників процесу, з огляду на присутність в судовому засіданні його представника адвоката ОСОБА_7 , який вважав за можливе здійснювати апеляційний розгляд за відсутності потерпілого, та у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності потерпілого.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу свого захисника. Зазначив, що він розкаюється, вину у скоєному злочині визнав та усвідомив тяжкість спричинених наслідків.
Представник потерпілого підтримав апеляційну скаргу, вказавши, що залишилась невідшкодована шкода, яку ОСОБА_8 частково після ухвалення вироку відшкодував.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам та доводам апеляційної скарги. Зазначив, що обвинувачений вчинив злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікація дій останнього не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції відповідають кваліфікації дій ОСОБА_8 .

Стосовно вимог апеляційної скарги захисника щодо пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання та застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, судова колегія виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, об`єм обвинувачення, необережну форму вини, позицію потерпілої сторони та досудову доповідь органу пробації.

Суд першої інстанції також взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого, який не судимий, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, вживає заходів по відшкодуванню шкоди потерпілому, а саме добровільно відшкодував завдану матеріальну шкоду та частково сплатив моральну шкоду у значному розмірі.

Також під час апеляційного розгляду стороною захисту у якості доказів сплати обвинуваченим моральної шкоди в сумі 25 000 грн. були надані суду розписки від потерпілого, представник якого підтвердив сплату даної суми коштів, що була сплачена після ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди та більшої частки моральної шкоди, відсутність судимості, та наявність, відповідно до положень ст. 67 КК України, обставини, що обтяжує покарання, у вигляді вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції в повній мірі досліджені усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

Разом з тим, звертає на себе увагу і той факт, що ОСОБА_8 під час керування автомобілем знаходився в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку учасника дорожнього руху, внаслідок дій якого сталася дорожньо-транспортна пригода та настала смерть ОСОБА_13 .

Також колегія суддів приймає до уваги, що, не дивлячись на відсутність судимості, ОСОБА_8 , останній 20.09.2009 року притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік (а.п. 113 зворотна сторінка), що також вказує на правильність прийнятого місцевим судом рішення щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_8 покарання.

Наведена обставина поряд із вчиненням даного кримінального правопорушення виявляє неефективність застосування до ОСОБА_8 інституту звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України без призначення додаткового покарання, а тим паче звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Сукупність відомостей щодо особистості обвинуваченого, зокрема і щодо притягнення раніше ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК Українипоряд із вчиненням злочину за обтяжуючої покарання обставини та настанням непоправних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , що на думку судової колегії, засвідчує усталену протиправну поведінку ОСОБА_8 , давали місцевому суду підстави для призначення саме такого виду та розміру покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства і призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому слід зазначити, що суд першої інстанції, призначив обвинуваченому покарання майже у мінімальному розмірі, визначеному санкцією інкримінованого злочину з урахуванням наявності пом`якшуючих покарання обставин та фактичного врахування вжиття обвинуваченим відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі та більшої частини моральної шкоди, що спростовує доводи сторони захисту про неврахування певних обставин.

Доводи апелянта щодо неврахування судом думки потерпілого про призначення ОСОБА_8 покарання не пов`язаного з позбавленням волі з іспитовим строком та досудової доповіді органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки вказані обставини були враховані місцевим судом при призначенні обвинуваченому покарання, наближеного до мінімального за санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

Стосовно позитивних відомостей щодо особистості обвинуваченого, про що йдеться в апеляційній скарзі, то на переконання колегії суддів, наведені обставини не є достатньо переконливими для висновку про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та можливість пом`якшення призначеного покарання шляхом застосування до нього положень ст.ст. 69, 75 КК України.

З огляду на зміст оскаржуваного вироку, слід констатувати, що всі обставини, вказані в апеляційній скарзі захисника, були в достатньому об`ємі вивчені судом та піддані аналізу при вирішенні питання про вид та розмір покарання, які слід призначити обвинуваченому ОСОБА_8 .

При цьому, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відшкодування матеріальної та більшої частини моральної шкоди потерпілому, висновок органу пробації обґрунтовано покладені місцевим судом на користь висновку про призначення обвинуваченому покарання у майже мінімальній межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Дії обвинуваченого стосовно відшкодування потерпілому шкоди, завданої злочином, не є достатньо вагомою підставою, поряд з встановленими іншими обставинами справи, для застосування до нього положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Інших обставин, які б можна було віднести на користь пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює відхилення доводів захисника як неспроможних.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Колегія суддів не знаходить порушення місцевим судом вимог ст. 65 КК України, вважає вирок законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таким чином, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке б тягло за собою зміну судового рішення, колегія суддів не вбачає, що обумовлює відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2021 року відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4