Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4942/20
Провадження №1-кп/523/687/21
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

21.12.2021р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0004211 щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шамхор республіки Азербайджан, громадянина Азербайджана, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого утриманні малолітніх дітей 2009, 2011, 2020 років народження, не офіційно працюючого різноробочим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , згідно зі ст.89 КК України не маючого судимості,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

09.11.2019р., приблизно о 18год. 00хв., ОСОБА_10 керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темну пору доби, з ввімкнутим ближнім освітленням передніх фар, здійснював рух по освітленій ділянці, по асфальтному сухому дорожньому покриттю проїзної частини пр. Добровольського в м. Одесі. На зазначеній ділянці проїзної частини організований двосторонній дворядний рух в кожному напрямку, напрямки якого розділені подвійною суцільною лінією дорожньої розмітки 1.3, смуги руху переривчатою лінією дорожньої розмітки 1.5, з боку вул. Паустовського в напрямку вул. Махачкалінська, по лівої смузі свого напрямку руху. Автомобіль під керуванням ОСОБА_11 рухався у смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 60 км/год., яка перевищує установлену в населених пунктах швидкість руху 50 км/год., чим порушив вимоги п.12.4., п/п «б» п.12.9. «Правил дорожнього руху» України, що зобов`язують водія:
-п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
-п.12.9. «Водієві забороняється:
п/п б)перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил».
При цьому, ОСОБА_11 був неуважним, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, обрав швидкість руху керованого автомобіля, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку, і не дає можливість йому постійно контролювати рух автомобіля, чим порушив вимоги п.п.1.5., п/п «б» п. 2.3 зазначених Правил:
-п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».
-п.2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за

правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».
Здійснюючи подальший рух, наближаючись до розташованого ліворуч за ходом його руху будинку №128 по просп. Добровольського, ОСОБА_11 діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість та маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної події, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, у порушення вимог п.п.12.1.,12.3 зазначених Правил, що зобов`язують водія:
-п.12.1. «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
-п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об їзду перешкоди»;
відволікся від керування, з моменту об`єктивної можливості виявити небезпечний рух пішохода, який після виходу з ряду транспортних засобів, що знаходились на проїзній частині в нерухомому стані уздовж її правого за ходом руху автомобіля краю, перетинав проїзну частину справа на ліво у темпі звичайного кроку та знаходився у полі зору водія тривалий час, своєчасно не відреагував на виниклу небезпеку, при відсутності яких-небудь перешкод технічного або іншого характеру не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки та передньою частиною керованого ним автомобіля скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 . В результаті ДТП, пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: рани, садна синці обличчя, переломів: кісток носа, носової перегородки, медіальної стінки лівої орбіти, альвеолярного відростка верхньої щелепи; потиличної кістки справа (застарілий), субарахноїдального крововиливу; закритої травми тулуба: двобічного крововиливу в міжреберних м`язах, перелому правого 6-ребра по середньо-ключичній лінії, 4,5-лівих ребер по середньо-ключичній лінії, крововилив у капсулу лівої нирки, крововилив у кореня брижі; закритих осколкових переломів тіла лівої стегнової (в 67см від підошви) та тіла лівої малогомілкової (в 37см від підошви) кісток; садна та синці кінцівок. Смерть ОСОБА_12 знаходиться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною травмою, у вигляді переломів кісток тулуба та кінцівок, з жировою емболією судин легень та настала від легенево-серцевої недостатності.
Як встановлено слідством, дії водія ОСОБА_11 регламентувались вимогами пунктів 2.3 п/п б, 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими йому належало бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год., а у разі виявлення пішохода, якій переходів проїзну частину негайно вжити заходів для зменшення швидкості транспортного засобу.
За даними відеозапису пригоди, водій автомобіля «ВАЗ» належним виконанням вимог пунктів 2.3 п/п б та 12.3 ПДР мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.
Дії водія автомобіля «ВАЗ», які не відповідали до вимог пунктів 2.3 п/п б та 12.3 ПДР, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку із ДТП.
В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_11 частково визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні та пояснив, що 09.11.2019 року, в темну пору суток, приблизно о 18год. 00хв., керуючи автомобілем «ВАЗ» рухався по просп. Добровольського, та наближаючись к світлофору почув хлопок в праву частину автомобілю, при цьому, обвинувачений заначив, що пішохода на проїжджій частині не бачив, і коли вийшов з автомобіля побачив, що на дорозі лежить чоловік, після чого, одразу викликав швидку допомогу.

Незважаючи на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_11 частково визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, винуватість останнього у вчиненому підтверджується сукупністю наступних досліджених в судовому засіданні доказів:

- показами потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що вона є сестрою загиблого ОСОБА_12 . Так, 09.11.2019р., ввечері, їй зателефонував фельдшер швидкої допомоги та повідомив, що брата збила машина, на що, ОСОБА_13 попросила фельдшера відвести її брата до Обласної лікарні. Оскільки в той день, в населеному пункті де вона проживає був туман, вона не змогла приїхати до лікарні в той же вечір. Наступного дня, приблизно о 06год. 00хв., вона приїхали до Одеської обласної лікарні, де в палаті побачила свого брата, який був в дуже тяжкому стані, при цьому, потерпіла зазначила, що бачила в лікарні ОСОБА_11 , який покупав ліки для її брата;

- витягом з ЄРДР, в якому зазначено про наслідки скоєння наїзду автомобіля «ВАЗ» під керуванням ОСОБА_8 на пішохода ОСОБА_12 , внаслідок чого, останній отримав тілесні ушкодження (на 1арк.);

- довідкою медичного закладу від 09.11.2019р., відповідно до якої, ОСОБА_12 доставлений швидкою допомогою з діагнозом «Політравма» (на 1арк.);

- протоколом огляду місця ДТП із фототаблицею до нього від 09.11.2019р., згідно якого, місцем огляду є проїжджа частина по просп. Добровольського, напроти будинку №128, на якій знаходиться автомобіль «ВАЗ» із механічними ушкодженнями (на 13арк.);

- висновком медичного огляду від 09.11.2019р., згідно якого ОСОБА_11 не перебував у стані алкогольного сп`яніння (на 1арк.);

- висновком токсикологічного дослідження від 11.11.2019р., відповідно до якого у крові ОСОБА_14 виявлений вміст етанолу у кількості 2,61г/л (на 2арк.);

- постановою про визнання та приєднання речових доказів від 10.11.2019р., відповідно до якого, до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу визнано та приєднано автомобіль марки «Ваз» (на 1арк.);

- довідкою медичного закладу від 11.11.2019р., згідно якою ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (на 1арк.);

- постановою про визнання та приєднання речових доказів від 31 січня 2020р., відповідно до якого, до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу визнано та приєднано диск із відеофайлом із записом ДТП за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_15 (на 3арк.);

- свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , згідно якого ОМВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області 11.11.2019р. складено актовий запис №11589 про смерть ОСОБА_12 (на 1арк.);

- висновком експерта №19-7479/19-7480/19-7481 від 10 січня 2020р., згідно якого, органи управління автомобіля «ВАЗ» на момент події перебували в працездатному стані й могли виконувати функції по керуванню автомобілем (на 4арк.);

- висновком експерта №9(635/2019) від 22.01.2020р., згідно з яким, смерть ОСОБА_12 знаходиться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною травмою, у вигляді переломів кісток тулуба та кінцівок, з жировою емболією судин легень та настала від легенево-серцевої недостатності (на 7арк.);

- висновком експертів з додатками №20-881/882 від 14.02.2020 року, згідно з яким, за даними відеозапису ДТП, дії водія автомобіля «ВАЗ» регламентувались вимогами пунктів 2.3б, 12.4, 12.3 ПДР України, і відповідно водій належним виконанням вимог ПДР мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода. Дії водія, які не відповідали до вимог пунктів 2.3б та 12.3 ПДР, з технічної точку зору, перебувають в причинному зв`язку із ДТП (на 15арк.).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_11 у скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікую за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_11 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_11 є особою не маючої судимості, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 КК України з необережності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із родиною та де характеризується позитивно, маючого на утриманні малолітніх дітей 2009, 2011, 2020 років народження та дружину, яка вагітна та має захворювання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: добровільне відшкодування завданого збитку внаслідок спричинених дій обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_11 , передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_11 , який є особою не маючої судимості, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 КК України з необережності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із родиною та де характеризується позитивно, маючого на утриманні малолітніх дітей 2009, 2011, 2020 років народження та дружину, яка вагітна та має захворювання, приймаючи до уваги відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність пом`якшуючих обставин-добровільне відшкодування завданого збитку внаслідок спричинених дій обвинуваченого, приймаючи до уваги думку потерпілої ОСОБА_5 , яка просить призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, з метою запобігання вчиненню

обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення ОСОБА_11 та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України) та із застосуванням додаткової міри покарання.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та із застосуванням додаткової міри покарання, передбаченого санкцією ст.286 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим, процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме в частині матеріальної шкоди потрібно залишити без задоволення, оскільки обвинуваченим відшкодовані матеріальні затрати, пов`язані із похованням ОСОБА_12 , в частині моральної шкоди - задовольнити частково виходячи з наступного. Відповідно до частини 2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких роди, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Смерть ОСОБА_12 спричинила потерпілій ОСОБА_5 моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, внаслідок смерті рідної близької людини - брата, який був близькою людиною, загибель брата наклала незгладимий відбиток на нервово-емоційний стан потерпілої, раптова загибель брата, який був повний сил та енергії, поглиблює душевні страждання потерпілої, душевні страждання мають тривалий характер, що приводить до втрати сенсу життя, оскільки для рідних людей одним із важливих бажань є бачити своїх близьких здоровими, щасливими і розуміння потерпілою не можливості такого майбутнього для свого брата, завдає їй душевні страждання, які приводять до перебування в негативному нервово-емоційному стані.

Цивільний позов прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі КНП «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради» підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки визнаний обвинуваченим та підтверджується документально.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 2512,00грн., 10296,72грн. за проведення експертних досліджень - стягнути з ОСОБА_11 у повному обсязі, в інтересах держави в особі ОНДІСЕ.

Речові докази: - відеофайл із записом ДТП-зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль марки «ВАЗ 2107» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_11 . Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2019р., якою частково задоволено клопотання сторони захисту - скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 500000гривень, в частині стягнення матеріальної шкоди-залишити без задоволення.

Цивільний позов прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі КНП «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради» - задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_8 на користь КНП «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради» витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_12 в розмірі 2182,00гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку засудженому та прокурору, а також надати іншим заінтересованим особам.

Головуючий суддя: ОСОБА_1