Справа № 148/1223/19
Провадження №11-кп/801/1206/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2021 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000012 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 02.08.2021, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Лозова Шаргородського району Вінницької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму;

за ч. 1 ст. 190 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Звільнено ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п.2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 процесуальні витрати на правову допомогу по кримінальному провадженню в загальній сумі 11 400 (одинадцять тисяч чотириста) гривень.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , перебуваючи у дружніх відносинах з ОСОБА_9 , у грудні 2009 року, з корисливого мотиву, маючи умисел, спрямований на протиправне заволодіння завідомо неналежним їй майном, достовірно знаючи про те, що остання знаходиться у пошуку з метою подальшого придбання та постійного проживання житлового будинку у смт. Шпиків, Тульчинського району Вінницької області, шляхом обману, який полягав в умисному повідомленні потерпілій завідомо неправдивих відомостей, запевнила ОСОБА_9 у тому, що вона збирається продати житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого вона ніби являється за грошові кошти у сумі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень.
У подальшому, у вересні 2010 року, ОСОБА_9 , будучи переконаною у тому, що вона розпоряджається грошовими коштами у сумі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень з метою задоволення власного інтересу, спрямованого на придбання у власність житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що стало можливим внаслідок обману з боку ОСОБА_7 , який призвів до введення її в оману, без складання будь-яких правовстановлюючих або посвідчуючих дійсність правочину з купівлі-продажу вищезгаданого житлового будинку документів, за власною волею передала ОСОБА_7 попередньо обумовлену суму грошових коштів у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень, які ОСОБА_7 , з усвідомленням протиправності своїх дій та стану омани ОСОБА_9 , який виник внаслідок її умисного, спрямованого на протиправне заволодіння грошовими коштами обману, отримала, привласнила та у подальшому розпорядилась ними на власний розсуд, таким чином у повному обсязі реалізувавши свій злочинний умисел.
Внаслідок вищеописаних дій, ОСОБА_7 завдала ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 9 000 (дев`ять тисяч) гривень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Свої доводи прокурор обґрунтував тим, що призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала, попри встановлені докази вини у ході судового провадження. Крім того, не відшкодувала завдану кримінальним правопорушенням шкоду.

Адвокат ОСОБА_8 , у своїй апеляційний скарзі, також ставить питання про скасування вироку суду, однак просить кримінальне провадження відносно своєї підзахисної закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_7 свою вину у скоєнні інкримінованого їй діяння не визнала взагалі та пояснила, що в 2009 році вона усно домовилася з ОСОБА_9 про те, що та буде тимчасово, на правах оренди, проживати у будинку, в рахунок оплати за проживання ОСОБА_9 буде проводити поточний ремонт в даному будинку, підтримувати його в належному стані. Як такої оплати за проживання вона не брала. Відтак, ніяких грошових коштів 9 000 гривень за ніби-то куплений в неї будинок та земельну ділянку ОСОБА_9 їй не передавала.

Суд першої інстанції, на думку адвоката, абсолютно бездоказово, без принципу безсторонності, прийняв позицію сторони потерпілої ОСОБА_9 , не взявши до уваги те, що свідки у справі, зокрема: ОСОБА_11 мати потерпілої, ОСОБА_12 тітка потерпілої, які, за їх словами, бачили, як ОСОБА_9 передавала кошти за куплений будинок, є близькими її родичами, тобто зацікавленими в сторону потерпілої особами, і їхні свідчення суд зобов`язаний був оцінити критично.

Жодні інші докази не доводять факту передачі грошей, а лише підтверджують факт проживання без реєстрації ОСОБА_9 в житловому будинку, та те, що остання, проживаючи в ньому, здійснювала ремонтні роботи, сплачувала комунальні платежі.

Крім того, місцевий суд взагалі не дав будь-якої юридичної оцінки, рішенню Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 червня 2017 року, яке вступило в законну силу 28 серпня 2017 року, відповідно до резолютивної частини якого вбачається, що ОСОБА_9 в задоволенні позову до ОСОБА_7 , третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області та Тульчинської державної нотаріальної контори, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на будинок та земельну ділянку було відмовлено в повному обсязі.

Таким чином, адвокат вказує, що сукупності наданих стороною обвинувачення доказів абсолютно недостатньо для однозначного встановлення вини ОСОБА_7 в скоєнні нею інкримінованого прокурором кримінального правопорушення заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Адвокат ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , в яких просив вирок місцевого суду залишити без змін.

До початку розгляду справи, прокурор відкликав свою апеляційну скаргу, а тому колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 02.08.2021 відносно ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту, обвинуваченої та її адвоката, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, потерпілої та її представника, які просили вироку суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла наступного.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Твердження адвоката ОСОБА_8 про відсутність в діях підзахисної складу кримінального правопорушення, який передбачений ч. 1 ст. 190 КК України спростовується наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими в суді доказами.
Так, захисник у своїй апеляційній скарзі вказував, що свідки у справі, які, за їх словами, бачили, як ОСОБА_9 передавала кошти за куплений будинок, є близькими її родичами, тобто зацікавленими в сторону потерпілої особами, хоча сама обвинувачена, її син та чоловік стверджували, що жодних грошей вона не брала, а будинок здала у оренду, а в рахунок оплати за проживання ОСОБА_9 буде проводити поточний ремонт в даному будинку, підтримувати його в належному стані.
Вказані твердження спростовуються не лише показами самої потерпілої, свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , які вказали, що бачили, як ОСОБА_9 передавала обвинуваченій гроші, а і свідками ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , які знали, що ОСОБА_7 саме продає будинок, який потім придбала потерпіла.
Також, свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які перебували в хороших відносинах, як з потерпілою так і з обвинуваченою, вказували, що зі слів ОСОБА_9 знали, що вона купила будинок, однак ОСОБА_7 впродовж тривалого терміну не передала потерпілій документи на будинок.
Крім того, свідок ОСОБА_21 , який працював головою Шпиківської селищної ради, у судовому засіданні вказував, що до нього звернулася потерпіла та повідомила, що вона заплатила гроші ОСОБА_7 за купівлю її будинку, однак остання не віддає їй документи на нього. Він подивився по документи, які були в селищній раді та виявив, що будинок в АДРЕСА_2 , оформлений не на ОСОБА_7 , а на покійну ОСОБА_22 , тому, відповідно, обвинувачена не мала відношення до будинку. В селищній раді заповіту ОСОБА_22 на користь ОСОБА_7 не було. Згодом обвинувачена разом із ОСОБА_9 приходили разом до сільської ради, і обвинувачена сказала, що або віддасть документи на будинок, або поверне гроші потерпілій, але лише після того як її родичка вилікується. Через місяць ОСОБА_9 знову ж приходила до селищної ради і повідомила, що ОСОБА_7 так і не повернула гроші та не віддала документи на будинок. Він викликав до селищної ради ОСОБА_7 , однак та не прийшла до нього.
Таким чином, свідчення не лише родичів потерпілої, підтверджують те, що ОСОБА_9 була переконана в тому, що купила будинок у обвинуваченої, про що остання вказувала в розмові із сільським Шпиківської селищної ради ОСОБА_21 .
Пояснення ж обвинуваченої, її сина та чоловіка про те, що будинок здавався в оренду спростовуються наведеними свідченнями, які є логічними і послідовними та узгоджуються один з одним та з іншими доказами у справі.
Отже, матеріалами кримінального провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 з усвідомленням протиправності своїх дій та стану омани ОСОБА_9 , який виник внаслідок її умисного, спрямованого на протиправне заволодіння грошовими коштами обману, отримала, привласнила та у подальшому розпорядилась ними на власний розсуд, таким чином у повному обсязі реалізувавши свій злочинний умисел.
Посилання захисника на те, щорішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 червня 2017 року, ОСОБА_9 в задоволенні позову до ОСОБА_7 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на будинок та земельну ділянку було відмовлено в повному обсязі, не є підтвердженням того, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення.
Наведеним рішенням Тульчинського районного суду було встановлено, що у вересні 2010 року між потерпілою та обвинуваченою не було укладено договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , оскількифакт передачі грошей повинен доводитися письмовими доказами і рішення суду не може ґрунтуватися на показах свідків, а такожзгідно з довідкою виконкому Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області № 578 від 30.03.2016 вбачається, що згідно з даними погосподарського обліку Шпиківської селищної ради за 2011-2015 роки т. 32, об`єкт ПГО 2153-1, за адресою АДРЕСА_2 розташований житловий будинок 1932 року забудови, власником якого є ОСОБА_22 , а за таких обставин, ОСОБА_23 , не будучи власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих в АДРЕСА_2 не мала право їх продажу.
Таким чином, Тульчинський районний суд встановив, що обвинувачена не була власником будинку, не мала право продавати будинок та не було саме письмових доказів передачі грошей, отже районний суд лише констатував відсутність між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 договору купівлі-продажу на будинок та земельну ділянку, що в свою чергу жодним чином не спростовує умислу у обвинуваченої на заволодіння грошовими коштами потерпілої шляхом обману.
Вказаним рішенням Тульчинського районного суду було підтверджено те, що обвинувачена взагалі не мала право, як продавати цей будинок, так і здавати його в оренду, а тому посилання адвоката на наведене рішення суду не може слугувати підставою для виправдання ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.
Враховуючи наведені обставини кримінального провадження прохання адвоката про закриттякримінального провадження відносно своєї підзахисної у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення достатнім чином не обґрунтовано та не може бути задоволено.

Тому, керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора закрити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 02.08.2021 відносно ОСОБА_7 без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_24