Справа № 359/8986/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2022 м. Біла Церква
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква заяву судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження за обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції)
У С Т А Н О В И В :

18.01.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у провадження судді ОСОБА_1 надійшла заява про самовідвід судді Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_3 від розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні за № 00000682 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України (справа № 357/8986/21, 1кс/357/142/22).

В обґрунтування заяви про самовідвід суддя ОСОБА_3 зазначає, що судді ОСОБА_6 заявлено відвід на підставі п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України відповідно до якого суддя не може участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 75 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи. Захисник стверджує, що під час авторозподілу даної справи був порушений порядок визначення судді так як на думку захисту судова справа мала бути передана на розгляд судді ОСОБА_8 як доповідачу у іншій судовій справі № 357/7074/21 яка розглядається колегіально у складі колегії суддів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 ..

Наразі стоїть питання оцінки дотримання порядку визначення судді для розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні за № 00000682 і при вирішенні заяви про відвід йому як судді доведеться висловити свою правову позицію з цього питання.

Враховуючи те, що він входить до складу колегії суддів у іншому судовому провадженні № 357/7074/21 за обвинуваченням ОСОБА_4 , висловлення ним правової позиції по суті заяви про відвід, на його переконання є обставиною, яка може викликати сумнів у його неупередженості у сторін та інших учасників судового провадження.

У судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували проти задоволення заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід.

Вирішуючи заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід, суд виходить з наступного.

Пунктом 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню згідност.9 Конституції України, ст.9 КПК України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини") закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до практики ЄСПЛ важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, серед іншого, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland)). У кожній

окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що

розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про

небезсторонність суду.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки самої судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться". Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого З`їздом суддів України від 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддівУкраїни від 04.02.2016 №1, необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи -це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Згідно з п.12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

18.01.2022 з метою уникнення будь-якого сумніву в об`єктивності та неупередженості суддя ОСОБА_3 заявив самовідвід від розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_6 . Доводи судді у заяві про відвід зводяться до виникнення можливих сумнівів у його неупередженості у сторін та інших учасників судового провадження при висловленні ним правової позиції по суті заяви про відвід, оскільки він входить до складу колегії суддів у іншому кримінальному провадженні відносно особи ОСОБА_4 .

Аналізуючи вищезазначені обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та з метою виключення будь-яких сумнівів в учасників судового розгляду, так і у сторонніх спостерігачів у неупередженості судді, у нездатності винести справедливе рішення, суд дійшов до переконання, що заява судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.31, 35, 75, 80, 81, 82, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.
Відвести суддю Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 від участі у розгляді заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження за обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України (справа № 359/8986/21, 1кс/357/142/22).
Матеріали справи № 359/8986/21, 1кс/357/142/22 за заявою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження за обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України передати до канцелярії Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для повторного автоматизованого розподілу між суддями у порядку встановленому ст. 35 КПК України.
Ухвала є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 24.01.2022 о 10-00 год.
Суддя ОСОБА_10