Справа № 521/7285/18
Номер провадження:1-кп/521/848/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2018 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
захисників-адвокатів ОСОБА_5 ,
законних представників
неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 ,
представника служби у справах дітей
Одеської міської ради у
Малиновському районі ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Одесі кримінальне провадження, відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч 2 КК України та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В
Судом, в порядку статті 331 КПК України, на обговорення учасникам судового провадження було поставлено питання щодо доцільності продовження тримання ОСОБА_11 під вартою, оскільки строк тримання під вартою закінчується 21 жовтня 2018 року.
Прокурори вважали за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 строк тримання під вартою, оскільки існують ризики передбаченні пунктами 1, 3 та 5 статтею 177 КПК України.
Захисник заперечував проти продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу та просив змінити на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт за місцем його реєстрації.
Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав думку захисника.
Представник служби у справах дітей Одеської міської ради у Малиновському районі та законний представник неповнолітнього обвинуваченого питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого залишили на розсуд суду.
Вирішуючи питання, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд виходить з того, що ризики на даний період часу не зменшились, оскільки на даному етапі судового розгляду справи більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого, при цьому виходить з наступного.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 спливає 21 жовтня 2018 року, та розгляд кримінального провадження завершений до цього часу не буде, з об`єктивних причин.
Враховуючи обставини вчинених ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, відомості про особу, вік та стан здоров`я обвинуваченого (об`єктивних відомостей про захворювання які перешкоджають його перебування у слідчому ізоляторі суду не надано), міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, тому суд вважає, що є всі законні підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, на даному етапі судового розгляду не зменшились.
Продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, суд також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_11 у разі визнання його винуватими (за вказане кримінальне правопорушення, передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до шести років), що свідчить про наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі може продовжити злочинну діяльність та вчиняти інші злочини, а також з метою уникнення покарання, може переховуватись від органів досудового слідства чи суду. Наявність ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих підтверджується тим, що не всі свідки та потерпілі були допитані у судовому засіданні.
Втручання у право на особисту свободу належить до числа найсерйозніших обмежень основних свобод, а тому при продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , суд також враховує Практику Європейського суду з прав людини.
Так, у ЄСПЛ вироблена судова практика та сформульовані основні «правові позиції» щодо вимог, які зобов`язані дотримуватися держави за п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції з прав людини. Зокрема, наголошується на тому, що згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції особу, обвинувачену в правопорушенні, має бути звільнено до судового розгляду, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого тримання її під вартою (Рішення ЄСПЛ від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини»). Щоб дотриматися цієї вимоги, суд повинен дослідити всі факти існування реального суспільного інтересу, який за належного врахування принципу презумпції невинуватості виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_11 не має стійких соціальних зв`язків, не працює та не навчається, порушив обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді застави, у період іспитового строку призначеного вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 14 липня 2017 року, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив ряд злочинів проти власності, вказані обставини свідчать про можливість переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення для досягнення мети уникнення від кримінального правосуддя.
При цьому суд зазначає, що в подальшому після дослідження всіх необхідних доказів по провадженню та з урахуванням думки учасників судового провадження, судом може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, з метою не допустити перетворювання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення свободи (Рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 року «Ноймер проти Австрії).
Таким чином, судом встановлені підстави, які передбачені КПК України, рішеннями ЄСПЛ та Конвенцією з прав людини, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та ризик його ухилення від суду. На даний період часу у суда відсутні дані які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належної поведінки обвинуваченого. При цьому, суд приймає до уваги термін перебування обвинуваченого під вартою.
Окрім того, суду не надано відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_11 у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який не буде переховуватись від суду та не вчинять інших правопорушень. Вказані гарантії є необхідною умовою зміни запобіжного заходу у вказаному кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 суд враховує вимоги статті 492 КПК України, відповідно до якої затримання та тримання під вартою можуть застосовуватись до неповнолітнього лише у разі, як що він підозрюються або обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначених у ст. 177 КПК України. Суд також звертає увагу, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий, та враховує наявність ризиків передбачених статтею 177 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд -
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОУВП №21» Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_11 .
Строк дії ухвали становить 60 днів і обчислюється з моменту закінчення строку тримання під вартою за попередньою ухвалою, з 21 жовтня 2018 року. Ухвала про продовження строку тримання під вартою для обвинуваченого припиняє свою дію 20 грудня 2018 року
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1