Дата документу 17.01.2022
Справа № 334/5417/20
Провадження № 1-кп/334/261/22
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу
17 січня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,
за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,
встановив:
Ленінським районним судом м. Запоріжжя здійснюється судове провадження в кримінальному провадженні № 1-кп/334/261/22 за обвинуваченням ОСОБА_4 за частиною другою статті 186 КК України.
У судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на 60 днів. Клопотання обґрунтовує тим, що ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, продовжують існувати. Злочин, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі. Обвинувачуваний не має стійких соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені, вчинив злочин в період випробувального терміну, а отже обвинувачуваний усвідомлюючи невідворотність покарання за скоєний ним злочин, буде мати можливість переховуватись від суду. Маючи судимості, відсутність джерела прибутку, він може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити новий злочин. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачуваного.
Захисник ОСОБА_5 просила змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з цілодобового на певний час з 21.00 години до 09.00 години наступного дня. Обґрунтовує це тим, що обвинувачений перебуває на повному утриманні своєї сестри, але бажає працевлаштуватись, щоб не доставляти їй незручності. Крім цього, обвинуваченому необхідно пройти медичне обстеження.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника. Пояснив, що він бажає працевлаштуватись на переробку вторинної сировини із заробітною платою 300 гривень в день. Йому не зручно через те, що його утриманням займається його сестра, адже він не має коштів для існування. Докази працевлаштування надасть в наступне судове засідання. Також вважає, що прокурором не доведені ризики того, що він може впливати на свідків або переховуватись від суду.
Заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, суд дійшов наступних висновків.
Ухвалою від 18.11.2021 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжений запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною йому цілодобово залишати житло. Також, на обвинуваченого покладені наступні обов`язки: прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із с. Сонячне Запорізького району без дозволу суду. Строк дії ухвали закінчується 18.01.2022.
При розгляді питання про доцільність домашнього арешту судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 186 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, і за який передбачене покарання до шести років позбавлення волі, офіційно не працює, не має стійких соціальних зв`язків, що дає суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».
ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку, не має постійного джерела доходів, що дає підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.
Враховуючи існування зазначених вище ризиків, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість ризиків; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винним у інкримінованому правопорушенні, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Оскільки на даний час по справі триває судовий розгляд, який зважаючи на категорію та складність справи, потребує значного проміжку часу для його закінчення, суд вважає за необхідне визначити строк дії запобіжного заходу в два місяці.
Клопотання захисника, підтримане обвинуваченим ОСОБА_4 про зміну останньому заборони цілодобово залишати житло на заборону залишати житло у певний період доби задоволенню не підлягає, оскільки стороною захисту не надані докази того, що обвинувачений потребує лікування та має намір працевлаштуватись.
Керуючись статтями 181, 331, 372, 376 КПК України, суд
постановив:
клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , ОСГК «Сонячне-Нове».
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- не відлучатися із с. Сонячне Запорізького району Запорізької області без дозволу суду.
Строк дії ухвали становить два місяці та закінчується 17 березня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: