Дата документу 23.02.2022 Справа № 331/5791/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 331/5791/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/278/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

23 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ПП «Полюс», на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ПП «Полюс» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000132, внесеному до ЄРДР 20.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ПП «Полюс» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000132, внесеному до ЄРДР 20.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_3 , в інтересах ПП «Полюс» була подана апеляційна скарга, в якій останній просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2021 року у кримінальному провадженні №0000132, внесеному до ЄРДР 20.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.

Перевіривши подану апеляційну скаргу, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за поданою апеляційною скаргою, виходячи з наступного.

Відповідно до п.8 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Проте, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст.129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, цей Суд у своєму Рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого лише в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано розділом 2 Глави 26 КПК України.

Частинами першою та другою статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Слідчим суддею в порядку ст. 174 КПК України відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ПП «Полюс», про скасування арешту майна.

Тобто, оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена за наслідком розгляду клопотання про скасування арешту майна по суті з прийняттям рішення згідно з п.2 ч.2 ст.307 КПК України.

В перелік рішень слідчого судді, які підлягають до апеляційного оскарження вищезазначене судове рішення слідчого судді не входить.

Частиною 3 статті 309 КПК України окремо визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді, окрім визначених ч.1, ч.2 ст.309 КПК України, оскарженню не підлягають.

Також частиною 3 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

До таких інших ухвал слідчого судді слід віднести і ухвали, якими в порядку ст.174 КПК України, слідчий суддя задовольняє клопотання про скасування арешту майна або відмовляє у його задоволенні.

При цьому зауважую, що Верховний Суд, провівши огляд судової практики щодо перегляду ухвал слідчих суддів по рішенням, внесеним в ЄДРСР за період з 01.01.2018 року по 01.06.2020 року, в п.2.7 Розділу 2 цього огляду вказав, що ухвала слідчого судді про скасування арешту майна, постановлена за правилами ст.174 КПК України, не підлягає апеляційному оскарженню.

Отже, ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ПП «Полюс» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000132, внесеному до ЄРДР 20.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, з огляду на вимоги діючого кримінального процесуального законодавства, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, про що зазначено слідчим суддею в її резолютивній частині.

Виключних обставин, які б свідчили про необхідність невідкладної перевірки судом апеляційної інстанції законності та обґрунтованості вищевказаної ухвали слідчого судді, не вбачається.

Додатково вважаю за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, яка згідно ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, є частиною національного законодавства.

Так, у своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави (рішення у справі «Скорик проти України» від 08.01.2008 року).

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на ухвалу слідчого судді, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, приходжу до висновку, що у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ПП «Полюс», на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2022 року слід відмовити.

Керуючись ч.4 ст.399 КПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ПП «Полюс», на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ПП «Полюс» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000132, внесеному до ЄРДР 20.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами направити адвокату ОСОБА_3 , як особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання копії ухвали.

Суддя Запорізького
апеляційного суду ОСОБА_2