Справа № 128/2409/21
Провадження №11-кп/801/1275/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 15.06.2001 Літинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі застосування ст. 45 КК України вважається засудженим умовно з іспитовим строком на 1 рік;
2) 17.05.2002 Староміським районним судом міста Вінниця за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 02.09.2003 згідно постанови Піщанського районного суду Вінницької області від 24.09.2003 за ст. 81 КК України на невідбутий термін покарання 1 рік 2 місяці 4 дні;
3) 29.03.2005 Ленінським районним судом міста Вінниця за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
4) 20.01.2006 Літинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;
5) 20.03.2008 Літинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.03.2010 згідно постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 10.03.2010 за ст. 81 КК України на невідбутий термін покарання 3 місяці 24 дні;
6) 08.08.2014 Літинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в сумі 1 190 гривень;
7) 10.04.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 263 КК України до 150 годин громадських робіт;
8) 30.10.2017 Літинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до 1 місяця 10 днів арешту. Звільнений 07.03.2018 на підставі відбуття строку покарання, призначеного вироком суду;
9) 10.07.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі;
10) 28.01.2019 Літинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі;
11) 12.11.2019 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі,
на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29.09.2021 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення
за участі сторін провадження:
прокурора: ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.09.2021 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України відмовлено.

Засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького районного суду від 29.09.2021 року та застосувати до нього ст. 81 КК України, звільнити умовно-достроково.

Вимоги апеляційної скарги засудженого мотивовано тим, що за час відбування покарання він до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має два заохочення, законні вимоги адміністрації установи виконує, до покладених обов`язків відноситься сумлінно.
Крім того, враховуючи, його позитивну поведінку був переведений до дільниці соціальної реабілітації, де знаходиться на даний час.
За вказаних обставин, ухвала Вінницького районного суду Вінницької області від 29.09.2021 року є необгрунтованою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ухвала Вінницького районного суду Вінницької області від 29.09.2021 року є законною та обгрунтованою, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 по даній справі засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2020 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70, ч.5 ст. 72 КК України зараховано частково відбуте покарання, а саме строк перебування під вартою з 30.11.2017 року по 01.12.2017 року, 18.05.2018 року по 09.07.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком Вінницького апеляційного суду від 07.07.2020 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2020 скасовано в частині призначення покарання, засуджено ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, в решті вирок залишено без змін.

Початок строку: 07.07.2020 року, кінець строку: 06.02.2022 року.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до вказівок Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ретельно перевірив формально-юридичні та оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , що з урахуванням сумлінної поведінки наявні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є безпідставними, суперечать встановленим судом обставинам.
Згідно характеристики начальника відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_9 погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_10 від 01.09.2021 року, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 20.11.2019 року. З 22.11.2019 року утримувався у ДУ «Вінницька УВП №1» , з 20.08.2020 року утримувався у ДУ « Стрижавська ВК №81», з 12.11.2020 року утримувався у ДУ « Київський слідчий ізолятор», де до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувалися, характеризувався посередньо.
Відповідно до довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі від 01.09.2021 року до ОСОБА_6 дисциплінарні стягнення не застосовувались, двічі застосовувалися заходи заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці оголошено подяку наказ № 42 від15.04.2021 року, наказ № 82 від 08.07.2021 року.
На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції перевірив належним чином сукупність обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення та дійшов вірного висновку, що правові підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відсутні.
Підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання поділяються на формально юридичні та оціночні.
Формально-юридичні підстави передбачені ч.3 ст. 81 КК України пов`язуються з фактичним відбуттям особою певної частини строку призначеного їй покарання.
Оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачені ч.2 ст. 81 КК України і виражаються тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно характеристики на особу засудженого ОСОБА_6 від 01.09.2021 року адміністрація ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» вважає, що засуджений ОСОБА_6 перебуває у дільниці соціальної реабілітації не тривалий час, належним чином себе не проявив з позитивної сторони, раніше одинадцять разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, з них два рази звільнявся умовно-достроково згідно ст. 81 КК України, після чого позитивних висновків для себе не зробив та вчинив нові злочини, що вказує на передчасність досягнення ним виправлення відповідно до ст. 81 КК України.
Крім того, 04.01.2021 року комісією ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» відмовлено ОСОБА_6 в застосуванні ст. 81 КК України як особі, що недовела свого виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.
Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно -дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , що він довів своє виправлення не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення, оскільки враховуються дані про поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання.
Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.
Суд апеляційної інстанції вважає, що дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання та його особу свідчать, що процес виправлення на час звернення з клопотанням не досяг тієї стадії, на якій можливо застосувати до засудженого ОСОБА_6 умовно- дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України.
Таким чином, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29.09.2021 року про відмову в застосуванні ст. 81 КК України відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4