Провадження № 1-кс/524/20/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участі: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , - прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , - потерпілої ОСОБА_4 та її представника - адвоката ОСОБА_5 ; - підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчук Полтавської області клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Вільна Терешківка, Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, має базову середню освіту, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у матеріалах кримінального провадження, зареєстрованого 01.12.2021 року в ЄРДР за №0000433 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді у вказаному кримінальному провадженні із клопотанням, погодженого прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .
Зазначав, що у кримінальному провадженні ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, зокрема у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

В обґрунтування клопотання, слідчий вказав, що 25.11.2021 р. близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебував за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є - ОСОБА_9 , де в цей час перебувала ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 i ОСОБА_10 .

Під час розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 залишили приміщення будинку, після чого мiж ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, виникла сварка, в ході якої у останнього виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, повторно.

Слідчий зазначав, що реалізовуючи свій злочинний намір, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 та після словесноi суперечки, з метою заволодіння майном та подоланню опору потерпілоi схопив за одяг та повалив на підлогу, де наніс більше 10 ударів пальцями рук в область тулуба, ніг та вхопивши рукою за волосся бив головою об підлогу, у результаті чого потерпіла отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1206 від 02.12.2021 на тiлi ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців нижній повiцi правого ока, на підборідді справа, на підборідді зліва, в нижній та середній третинах лівого плеча, в нижній третині правого та лівого стегна, на правій сідниці: саден на лобі справа та на правому колінному суглобі, і за ступенем тяжкості, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після цього, продовжуючи своi злочинні дії, ОСОБА_13 , подолавши супротив потерпілої за допомогою рук, повторно, ривком зірвав з шиї та вух ОСОБА_4 золоті вироби, а саме: - золотий ланцюжок з золотим хрестиком - вартістю 8578 гривень 70 копійок - відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 5028 від 17.12.2021 року; - золоті сережки з білим камінням - вартістю 1504 гривнi - відповідно до оціночної вартості договору фінансового кредиту під заставу № K2 від 25.11.2021 року ПТ «Ломбард «Онікс» Анохіна, Яценко», після чого пішов у невідомому напрямку.

Після цього викраденими золотими виробами ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 10082 грн 70 коп.

Відомості за вказаним фактом були внесені 01 грудня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000433 за ч. 1 ст. 186 КК України.

23 грудня 2021 р. кримінальне провадження №0000433 було перекваліфіковано з ч. 1 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України, про що слідчим було ухвалено постанову та внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий посилався на те, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться зібраними в провадженні доказами, зокрема: - протоколом огляду мiсця подii вiд 30.11.2021 року; протоколом огляду вiд 06.12.2021 року у ході якого потерпіла впізнала на фотокартці належний iй золотий ланцюжок з хрестиком, яким вiдкрито заволодiв у неi ОСОБА_6 . Крiм, цього у ході даного огляду було оглянуто два договори фінансового кредиту під заставу ломбарду ПГ «Ломбард «Онiкс» Анохіна, Яценко» № K2 вiд 25.11.2021 року та № K9 вiд 25.11.2021 року в яких зазначено, що ОСОБА_6 пiд документи паспорт № НОМЕР_1 заклав під заставу золотий ланцюжок, на якому мається розрив хрестиком та золотi сережки з білим камінням; - протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 1. вiд 01.12.2021 року в ході якого потерпіла вказує, що кримінальне правопорушення вчинив ОСОБА_6 , з яким вона особисто знайома; - протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_14 l. вiд. 14.12.2021 року; - висновками експерта за № 1206 від 02.12.2021 року та за № 1258 від 16.12.2021 року: - протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_15 ; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.12.2021 року, в ході якого свідок ОСОБА_15 чітко впізнав ОСОБА_6 як особу яка заклала до ломбарду під заставу золоті вироби: золотий ланцюжок, на якому мається розрив з хрестиком та золоті сережки з білим камінням - 25.11.2021 року; - речовими доказами: фотографія на якій зображено золотий ланцюжок (розірваний) з золотим хрестиком; - сового кредиту під заставу № K2 вiд 25.11.2021 року та № K9 вiд 25.11.2021 року в зазначено, що золоті вироби ланцюжок з хрестиком та сережки з білим камінням здавав під свій паспорт ОСОБА_6 .

Слідчий просив застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, зазначивши, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, не можливо зважаючи на наявність ризиків, передбачених ч.1, 3 - 5 ст. 177 КПК України.

Слідчий з посиланням на наявність вказаних у клопотанні перелічених доказів, які за його висновком доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, вважав, що наявні ризики в сукупності з обґрунтованою підозрою в силу ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання від чотирьох до шести років, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, також може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки є особою, яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності та має не погашену судимість, може незаконно впливати на потерпілу, застосовуючи на неї заходи психологічного тиску з метою зміни своїх показань, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, що є, як підстава для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_4 та її представник - адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ризиків, зокрема що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення та ухилитися від явки до органу досудового розслідування та суду. При цьому потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що після події 25 листопада 2021 року ОСОБА_6 їй не погрожував, з ним не зустрічалася.
Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 не погодились з клопотанням. ОСОБА_6 пояснив, що повісток щодо явки до слідчого не отримував, про обставини кримінального правопорушення дізнався від матері 08 січня 2022 року, коли повернувся до матері, з якою проживає за зареєстрованим місцем проживання.
Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, пояснення потерпілої та її представника, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 6 статті 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Відповідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше. При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо. Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки. Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.
ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Республіка Польща (заява № 38797 від 03.11.2003р.).
Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», заява № 26772/95 від 10.04.1994 р. та у справі «Харченко проти України», заява №40107/02 від 10.02.2011 р.).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»): тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», заява № 38717/04 від 14.10.2004 р.).
Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.
Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.
Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
ЄСПЛ відповідно до усталеної практики зазначив, що особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком.
Так згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курт проти Туреччини» (заява від 11.05.1994 р.) тримання під вартою не можна виправдати тільки тяжкістю злочину та у справі «Мамедова проти Росії» (заява № 7064/05 від 06.01.2005 р.), де вказано, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходу розслідування є недостатнім. Також, даним рішенням зазначено, що ризик знищення доказів втрачає свою значимість після їх повного зібрання.
Крім того Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Під час розгляду слідчим суддею клопотання, прокурором та слідчим не було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують всі одночасно ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні щодо необхідності та з метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , а також обставин, передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним в клопотанні, з урахуванням кримінального процесуального законодавства України, Європейської конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема, з урахуванням того, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обмежує право особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 цієї Конвенції, і, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу з врахуванням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».
Слідчий суддя вважає, що посилання слідчого і прокурора на те, що підозрюваний буде впливати на потерпілу та свідків, а також на те, що підозрюваний буде ухилятися від явки до органу досудового слідства та суду, є фактично не доведеними, а також, що ними не були наведені як у клопотанні, так і у судовому засіданні жодні належні обґрунтовані та переконливі доводи на підтвердження наявності всіх ризиків передбачених у п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому слідчий суддя констатує, що доводи слідчого та прокурора на факт тривалого переховування підозрюваного починаючи з часу внесення відомостей про вчинення злочину до ЄРДР, тобто з 01 грудня 2021 року і до 08 січня 2022 року не співвідносяться з реальними обставинами, оскільки ОСОБА_6 був відсутнім за своїм зареєстрованим та постійним місцем проживання внаслідок відїзду до м. Києва, куди поїхав на початку грудня 2021 року, про обставини кримінального правопорушення дізнався при поверненні додому від матері 08 січня 2022 року, після чого самостійно прибув до органу досудового розслідування, відсутності реальних обставин та фактів здійснення слідчими та іншими співробітниками органу досудового розслідування та/або прокурором виклику для здійснення слідчих та/або процесуальних дій, погроз зі сторони ОСОБА_6 потерпілій чи свідкам по обставинам кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у вину.

Натомість слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а звідси посилання слідчого та прокурора на наявність такого ризику, як вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_6 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є прийнятними.
Одночасно, слідчий суддя враховує, що підозрюваний хоча і не визнає вину у вчиненні злочину, однак намагається сприяти органу досудового розслідування в розкритті вчиненого злочину, оскільки прибув до органу досудового розслідування за відсутності офіційного виклику 08 січня 2022 року та 10 січня 2022 року, коли було проведено одночасний допит ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
Також слідчим суддею враховані пояснення захисника ОСОБА_7 щодо відсутності фактів умисних безпідставних неявок ОСОБА_6 до відповідних судів, які здійснюють розгляд кримінальних проваджень стосовно підозрюваного, що не було спростовано ні слідчим у клопотанні, ні прокурором у судовому засіданні.
Посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на наявність ризиків вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, наявності негативної характеристики за місцем проживання, суд оцінює критично, оскільки такі обставини не є однозначно абсолютними і беззаперечними, виключними та безумовними підставами для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того слідчий суддя не погоджується зі слідчим та прокурором щодо того, щобезумовною підставою для застосування запобіжного заходу згідно клопотання є факт вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, який йому ставиться у вину, під час іспитового строку, оскільки така обставина не є безумовною, беззастережною та самостійною підставою для обрання запобіжного заходу як тримання під вартою, і, за висновком слідчого судді, повинна братися до уваги в контексті аналізу всіх обставин, які характеризують особу підозрюваного.

Також слідчий суддя, враховує наявність у підозрюваного як постійного зареєстрованого та фактичного місця проживання, де проживає з матірю, яка є особою похилого віку, відсутність перебування підозрюваного на обліку у лікувально-медичних закладах психіатричного та наркологічного напрямків.
На підставі наведеного, враховуючи особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, його сімейний стан, котрий є розлученим, не має неповнолітніх дітей, не працює, вказані вище обставини, які характеризують особу підозрюваного та реально свідчать про наявність у підозрюваного стабільних соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов висновку про можливість та доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного, ніж той, що зазначений в клопотанні, а саме - цілодобовий домашній арешт.

Керуючись ст. 177, 181, 183, 193-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, зареєстрованого 01.12.2021 року в ЄРДР за №0000433 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язок прибувати до старшого слідчого СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_8 , прокурора та суду обов`язково за першою вимогою.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали визначити до 10 березня 2022 року.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання та контролю органу досудового розслідування за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: