Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/71/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.02.2022 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
переглянула у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою адвоката підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 лютого 2022 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка Кіровоградської області, українця, громадянина України, одруженого, із малолітньою дитиною на утриманні, працював молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)», такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 60 днів до 11 години 30 хвилин 04 квітня 2022 року, без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_8 , 25 липня 2021 року, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_9 , 2008 року народження, з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Також, він же, ОСОБА_8 , 27 липня 2021 року, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням у тіло неповнолітньої ОСОБА_10 , 2006 року народження, з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Ухвалою слідчого судді постановлено задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 та обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування строком дії на 60 днів, без визначення застави.

Своє рішення слідчий суддя районного суду вмотивував наступним.

Слідчим у клопотанні та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 152 КК України.

Органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що може перешкодити належному виконанню підозрюваною своїх процесуальних обов`язків, або може створити загрозу для виконання завдань кримінального судочинства.

Слідчий суддя прийшов до переконання про можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, враховано слідчим суддею й обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Зокрема враховано: підозру пред`явлено у вчиненні особливо тяжкого, умисного злочину, особу підозрюваного ОСОБА_8 .

З урахуванням всіх обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного, та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків можливе за умови застосування щодо нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується та оскаржує його в апеляційному порядку адвокат підозрюваного ОСОБА_7 ,, який просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або іншого, не пов`язаного із триманням під вартою.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені; не доведено необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу; тяжкість обвинувачення не може бути приводом для тривалих періодів тримання під вартою і не може свідчити про ризик втечі.

Відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР внесені 02 серпня 20121 року, повідомлення про підозру ОСОБА_8 оголошено 03 лютого 2022 року, а 04 лютого 2022 року (через сім місяців)обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_8 самостійно і добровільно з`являвся на виклики слідчого і слідчого судді, також добровільно надавав свої біологічні зразки для проведення експертиз, надав автомобіль для огляду; після оголошення ухвали про обрання запобіжного заходу приблизно годину чекав на вулиці працівників поліції, які мали доставити його у СІЗО..

Також експертом оглянуто ОСОБА_8 на предмет наявності тілесних ушкоджень, пов`язаних із начеб то спротивом потерпілих, але тілесних ушкоджень не виявлено, експерт повідомив про відсутність ознак участі ОСОБА_8 у зґвалтуванні.

Допитана ОСОБА_11 (дружина підозрюваного) повідомила, що у день та час вчинення кримінального правопорушення її чоловік перебував вдома.

Крім того, ОСОБА_8 позитивно характеризований, має міцні соціальні зв`язки, на утриманні малолітню дитину, матір похилого віку, інваліда ІІІ групи та батька, ліквідатора аварії на ЧАЕС.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката і підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, просили обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або іншого, не пов`язаного із триманням під вартою, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги адвоката, просив залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, ч. 4 ст. 152 КК України.
Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Підозра ОСОБА_8 підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, як:заявами потерпілих, протоколами огляду місця події, висновками судово-молекулярних експертиз, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , протоколами допиту представників потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_13 , та ОСОБА_12 , висновками комп`ютерно-технічної експертизи за результатами огляду мобільного телефону ОСОБА_8 , висновками судової комплексної психолого-психіатричної експертизи, протоколами допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , та інші.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_22 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, тяжче із них передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років; кримінальне правопорушення має тяжкі наслідки у вигляді завдання шкоди неповнолітній та малолітній потерпілим.

Відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання, одружений, має малолітню дитину, працевлаштований, не судимий.
Однак, кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких, як свідчать наявні матеріали клопотання, ОСОБА_8 чинив спроби здійснювати незаконний тиск на потерпілих з метою відмови ними від обвинувачення, численні копії протоколів допиту свідка мають зафіксовані пояснення про агресивність поведінки ОСОБА_8 , бажання його чинити вплив та контролювати свою неповнолітню сестру, її друзів та знайомих, серед числа яких - потерпілі.

Серед свідків у кримінальному провадженні ряд осіб-односельців ОСОБА_8 , адреси яких добре відомі підозрюваному.

Наразі існує необхідність допиту свідків, потерпілих безпосередньо судом.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та/або свідків, які є його односельцями і яких він добре знає, включаючи їх контакти телефонів та адреси, будучи обізнаним про методи і форми роботи правоохоронних органів, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.
З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обумовлений процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, безпідставність судового рішення про необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - спростовуються наведеним вище.

Наявність у підозрюваного добрих характеристик, постійного місця проживання, сім`ї, тощо, уособлено не зменшує наявність виявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та, зважаючи на встановлені зазначені вище обставини, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вряд чи є стримуючим фактором щодо дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваним.

Щодо доводів апеляційної скарги захисту про алібі підозрюваного (адже його дружина вказала, що у дати і час вчинення кримінальних правопорушень, її чоловік ( ОСОБА_8 ) перебував вдома, - наразі ці доводи на даній стадії провадження не підлягають оцінці судом апеляційної інстанції, оскільки такі обставини оцінюються судом під час розгляду провадження по суті, у сукупності із іншими доказами у справі.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 лютого 2022 року, якою стосовно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, строком дії на 60 днів до 11 години 30 хвилин 04 квітня 2022 року, без визначення застави, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4