Справа № 297/2110/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1185/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 297/2110/18 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останніх про зміну місця проживання.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 11.08.2015 та остаточно призначено ОСОБА_6 5 (п`ять) років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його затримання, а саме з 21.08.2018. Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, залишено в силі до набрання вироком законної сили. Арешт майна скасовано. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Згідно з вироком суду, 20 серпня 2018 року, близько 22 годин 30 хвилин, в нічну добу ОСОБА_5 , за попередньою змовою у групі з ОСОБА_6 , переслідуючи корисливу мету наживи, проходячи біля багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , неподалік входу до одного з під`їздів вище вказаного будинку, порівнявшись з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розпочали з ним словесну перепалку після чого діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, при чому ОСОБА_6 будучи раніше судимим за майнові злочини та умовно-достроково звільненим від попереднього ув`язнення з місць позбавлення волі, з метою незаконного заволодіння чужим майном, доводячи свій злочинний умисел до кінця, застосувавши до потерпілого ОСОБА_11 фізичне насильство, що виразилося у нанесенні йому декількох ударів руками по різним частинам тіла, під час чого відкрито викрали у останнього барсетку, у якій знаходилися грошові кошти в сумі 1800 гривень та мобільний телефон марки «NOKIA» моделі 5130 XpressMusic, вартість якого згідно з висновком експерта Закарпатського НДЕКЦ №11/731 від 18.09.2018 становить 160 грн., чим самим спричинили потерпілому тілесні ушкодження та матеріальну шкоду на загальну суму 1960 гривень.

На вирок суду захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2019 року в частині засудження ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження в частині засудження ОСОБА_6 закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що обставини, зазначені у вироку, не відповідають показанням ОСОБА_6 в судовому засіданні. Зокрема, вказується, що в тексті вироку зазначено, що потерпілого штовхнув ОСОБА_6 , проте в судовому засіданні, починаючи з 11:08:28 год. до 11:10:21 год., обвинувачений дає показання і говорить, що саме ОСОБА_5 ударив потерпілого та забрав сумку, а кошти, які він видав працівникам поліції, є його особистими.

Також апелянт звертає увагу на те, що єдиними доказами проти ОСОБА_6 є показання іншого обвинуваченого ОСОБА_5 та його рідного брата ОСОБА_12 . На думку захисника, такі показання слід вважати неправдивими, оскільки вони були дані з метою уникнення відповідальності. Захисник вважає, що ні протокол огляду місця події, ні протокол огляду предмету не доводять винуватість ОСОБА_6 . Також вказується, що відповідно до показань потерпілого той не бачив, хто його вдарив і хто забрав його сумку.

В апеляційній скарзі зазначено, що суд не зробив належних висновків щодо того, що у ОСОБА_5 було вилучено левову частину коштів, викрадених у потерпілого 1500 грн із 1800 грн. Враховуючи вищенаведене, захисник вважає, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи суді і вичерпано можливість їх отримати.

Прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 подав заперечення на апеляційну скаргу, у якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу захисника, просив вирок суду залишити без змін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Апеляційний суд переглядає вирок у межах апеляційної скарги відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
Апеляційну скаргу захисником ОСОБА_9 подано лише щодо ОСОБА_6 .
Вирок суду іншими учасниками судового провадження не оскаржувався.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Такий висновок підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема: показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , який у суді першої інстанції свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав частково, проте не заперечував, що унього та ОСОБА_6 з потерпілим ОСОБА_11 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 вдарив потерпілого по обличчю, після чого покликав його ( ОСОБА_5 ) на допомогу. Він підбіг і також один раз вдарив потерпілого ОСОБА_11 . ОСОБА_6 в той час вихопив у потерпілого ОСОБА_11 сумку, вони разом побігли в невідомому напрямку; показаннями потерпілого ОСОБА_11 , даними у суді першої інстанці, який пояснив, що коли він, з сусідом підходив до під`їзду будинку, він отиримав декілька ударів в потилицю та різні частини тіла, від чого впав на землю, а обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 забрали його барсетку та втекли; показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 ; протоколом огляду місця події від 20.08.2018 року з фото таблицею до нього; протоколом огляду предмету від 21.08.2018; протоколом огляду місця події від 21.08.2018; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.08.2018, в ході якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав по фотознімку №4 особу чоловічої статі, а саме ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.08.2018, в ході якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав по фотознімку №1 особу чоловічої статі, а саме ОСОБА_5 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 11.09.2018 з участю обвинуваченого ОСОБА_5 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 11.09.2018, який проведено із свідком ОСОБА_12 ; висновком експерта №11/731 від 18.09.2018.
На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції належним чином перевірив усі докази по справі, взявши до уваги їх як правдиві та такі, що відповідають дійсним обставинам справи, є послідовними і такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі та надав належну оцінку усім зібраним та перевіреним по справі об`єктивним доказам, які з достовірністю стверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Щодо тверджень захисника про те, що показання, які ОСОБА_6 давав у судовому засіданні 03.12.2018 про те, що це він забрав у потерпілого барсетку, з якої вибрав кошти, а саму барсетку викину по дорозі, є самообмовою, то такі колегія суддів до уваги не бере. Те, що ОСОБА_6 в подальшому змінив свої показання та стверджував, що він не брав ні барсетки, ні коштів з неї, апеляційний суд розцінює як намагання обвинуваченого ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи захисника про те, що показання свідка ОСОБА_15 є неправдивими, оскільки останній давав показання в суді першої інстанції під присягою, з дотриманням усіх правил допиту, в судових засіданнях стороні захисту була забезпечена можливість ставити йому запитання та спростовувати його доводи. Об`єктивних підстав не довіряти цим показанням колегія суддів не вбачає, а тому порушень вимог кримінального процесуального закону при обґрунтуванні доведеності вини ОСОБА_6 цими показаннями не встановлено.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, допущено не було.
Суд, виходячи з принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, призначив обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при йьому суд правильно дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства й своє рішення мотивував у вироку. Призначене ОСОБА_6 покарання з урахуванням ст. 71 КК України виді 5 років позбавлення волі є необхідними і достатніми для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів обвинуваченим.

Апеляційна скарга не містять правових підстав для скасування вироку.
З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 необґрунтованою.
Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2019 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4