Провадження № 1-м/761/89/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м.Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

особа, відносно якої заявлено клопотання ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадицій ний арешт), відносно громадянина Російської Федерації:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, без визначеного місця проживання на території України, який перебуває в міжнародному розшуку правоохоронними органами Російської Федерації, для притягнення до відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації,

- до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації для виконання вироку суду,

В С Т А Н О В И В:
12.08.2021 року заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про перевірку наявності підстав для подальшого утримання під вартою громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , який розшукується компетентними органами Російської Федерації для виконання вироку суду.
Клопотання мотивовано тим, що співробітниками Подільського УП ГУНП у м. Києві 02.06.2021, керуючись ст. ст. 191, 208, 581, 582 КПК України, затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Останній перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для виконання вироку суду за ч. 3 ст. 30, ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 04.06.2021 щодо ОСОБА_3 застосовано тимчасовий арешт на строк 40 діб, до 14.07.2021 включно.
До Київської міської прокуратури з Міністерства юстиції України 06.07.2021 надійшов запит компетентних органів Російської Федерації про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_3 , для виконання вироку суду та надано доручення на проведення екстрадиційної перевірки.
Відповідно до наданих іноземною стороною документів постановою Усть-Ілімського міського суду Іркутської області Російської Федерації від 21.06.2013 обвинуваченого ОСОБА_3 оголошено у розшук, а також змінено обрану міру запобіжного заходу із застави на тримання під вартою.
Вироком Усть-Ілімського міського суду Іркутської області Російської Федерації від 27.11.2014 останній засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації, до 13 років 6 місяців позбавлення волі.
Постановою компетентних органів Російської Федерації ОСОБА_3 12.03.2018 оголошено у міжнародний розшук.
Іноземною стороною поінформовано про належність останнього до громадянства Російської Федерації, а також надано підтверджуючі документи.
Інкримінований компетентними органами Російської Федерації ОСОБА_3 злочин, передбачений ч. 3 ст. 30, ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації, є екстрадиційним, оскільки відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання на строк понад 1 рік позбавлення волі.
Згідно наданих документів строк виконання вироку суду не закінчився.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.07.2021 відносно ОСОБА_3 застосовано екстрадиційний арешт на строк до 20.08.021 включно до вирішення Міністерством Юстиції України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації для виконання вироку.
Слід звернути увагу, що ОСОБА_3 перебуває у міжнародному розшуку, засуджений вироком за вчинення особливо тяжкого злочину до 13 років 6 місяців позбавлення волі, та може у подальшому переховуватись.
Враховуючи перебування ОСОБА_3 у міжнародному розшуку, ступінь тяжкості інкримінованого злочину, а також не завершення екстрадиційної перевірки, виникла необхідність у продовженні застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт).
Відповідно до ст. 17 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 1993 року, у відносинах один з одним при виконанні Конвенції Договірні Сторони користуються державними мовами цих сторін або російською мовою.
З огляду на вищевикладене, до вирішення Міністерством юстиції України питання про видачу ОСОБА_3 і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації для виконання вироку суду.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав у ньому наведених.
Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора зазначивши, що клопотання не обґрунтоване, ґрунтується на припущення, ризики неналежної поведінки ОСОБА_3 відсутні, просила застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. .
Особа, відносно якої розглядається клопотання, ОСОБА_3 підтримав позицію захисника та заперечував проти подальшого тримання його під вартою.
Вислухавши думку прокурора, захисника та громадянина РФ ОСОБА_3 , дослідивши клопотання, перевіривши наявність підстав для застосування до особи такого запобіжного заходу як тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора, виходячи з наступного.
Так, як вбачається з клопотання прокурора та доданих до нього матеріалів, Співробітниками Подільського УП ГУНП у м. Києві 02.06.2021, керуючись ст. ст. 191, 208, 581, 582 КПК України, затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Останній перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для виконання вироку суду за ч. 3 ст. 30,
ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 04.06.2021 щодо ОСОБА_3 застосовано тимчасовий арешт на строк 40 діб, до 14.07.2021 включно.
До Київської міської прокуратури з Міністерства юстиції України 06.07.2021 надійшов запит компетентних органів Російської Федерації про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_3 , для виконання вироку суду та надано доручення на проведення екстрадиційної перевірки.
Відповідно до наданих іноземною стороною документів постановою Усть-Ілімського міського суду Іркутської області Російської Федерації від 21.06.2013 обвинуваченого ОСОБА_3 оголошено у розшук, а також змінено обрану міру запобіжного заходу із застави на тримання під вартою.
Вироком Усть-Ілімського міського суду Іркутської області Російської Федерації від 27.11.2014 останній засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації, до 13 років 6 місяців позбавлення волі.
Постановою компетентних органів Російської Федерації ОСОБА_3 12.03.2018 оголошено у міжнародний розшук.
Іноземною стороною поінформовано про належність останнього до громадянства Російської Федерації, а також надано підтверджуючі документи.
Інкримінований компетентними органами Російської Федерації ОСОБА_3 злочин, передбачений ч. 3 ст. 30, ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації, є екстрадиційним, оскільки відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання на строк понад 1 рік позбавлення волі.
Згідно наданих документів строк виконання вироку суду не закінчився.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.07.2021 відносно ОСОБА_3 застосовано екстрадиційний арешт на строк до 20.08.021 включно до вирішення Міністерством Юстиції України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації для виконання вироку.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції по захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
З огляду на положення ст.584 КПК України слідчий суддя, перевіривши запит про видачу та наявні матеріали екстрадіційної перевірки, в разі відповідності поданого клопотання вищевикладеним вимогам, постановляє рішення про екстрадиційний арешт. При цьому, відповідно до ч.ч.10, 11 ст.584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. В межах цього строку слідчий суддя суду, за місцем територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
У зв`язку зі спливом двомісячного строку, встановленого ст. 584 КПК України, з урахуванням обставин, які досліджені судом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту), слідчий суддя приходить до висновку, що і на даний момент є достатні підстави для подальшого утримання ОСОБА_3 під вартою, оскільки продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам переховуватись з метою уникнення передачі його компетентним органам Російської Федерації.
У своєму рішенні «Солдатенко проти України», п. 109 ЄСПЛ зазначено, що взяття особи під варту на підставі п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції не вимагає наявності підстав вважати, що тримання під вартою особи, стосовно якої вчиняються дії з метою її екстрадиції, потребується наприклад, для того, щоб запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі. У цьому зв`язку пункт 1(f) статті 5 Конвенції передбачає захист на рівні, відмінному від рівня захисту за пунктом 1(c) статті 5: все, що потребується згідно з підпунктом (f), - це здійснювана «процедура депортації або екстрадиції».
Враховуючи викладене, слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора та вважає, що застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може бути недостатнім для запобігання можливим спробам останнього переховуватися з метою уникнення передачі компетентним органам Російської Федерації (екстрадиції). При цьому, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, призначеного вироком Усть-Ілімського міського суду Іркутської області Російської Федерації від 27.11.2014 останній засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації, до 13 років 6 місяців позбавлення волі, виходячи з положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики, відомості про ухилення його від правосуддя у запитуючій стороні (зокрема перебування в міжнародному розшуку), а також його вік, відсутність міцних соціальних та сімейних зв`язків, постійного місця проживання на території України, відсутність даних про працевлаштування на території України.
У той же час, слідчий суддя бере до уваги той факт, що ОСОБА_3 є засудженим за скоєння злочину на території Російської Федерації, який за кримінальним законодавством України віднесено до категорії особливо тяжких. Тобто, слідчий суддя визнає наявність ризиків, запобігти яким можливо лише застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, з урахуванням положень ч.8 ст.584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки затриманого, слід визнати наявність підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , під вартою. Підстав для застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою під час судового засідання не встановлено, а стороною захисту не надано переконливих доказів на підтвердження своїх доводів.
Керуючись положеннями Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957 року, Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, ст. 584 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Визнати наявність підстав для продовження відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , екстрадиційного арешту у виді утримання під вартою, до вирішення питання Міністерством юстиції України про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації.
Строк екстрадиційного арешту не може перевищувати дванадцяти місяців, який слід обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали слідчого судді встановити на 60 днів, тобто до 16 жовтня 2021 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Київської міської прокуратури.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, затриманим, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1