Справа № 699/545/20
Номер провадження 1-кп/699/75/21
УХВАЛА
про відмову у застосуванні примусових заходів медичного характеру
29.10.2021 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

особи, щодо якої розглядається

клопотання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією в межах кримінального провадження № 0000220 клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелена Петрівського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України

УСТАНОВИВ:
У провадження Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду стосовно ОСОБА_5 , як щодо особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.190 КК України.

З клопотання вбачається, що слідчим вiддiленням Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18.05.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000220 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Так, досудовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_5 , 13.05.2020, близько 14:30 години, перебуваючи біля торгівельних кіосків, розташованих по АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, користуючись знайомством з ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння його мобільним телефоном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у ОСОБА_9 мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6 3/32 Gb», ринкова вартість якого, бувшого у використанні, згiдно з висновком експерта № 8/517 вiд 28.05.2020, станом на 13.05.2020 могла становити 1953,00 грн., та пішов у невідомому для потерпілого напрямку, тим самим залишив місце вчинення злочину та довiв свiй злочинний умисел до кінця. В подальшому, ОСОБА_5 розпорядився мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_8 на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

На думку сторони обвинувачення, причетність ОСОБА_5 до вчинення суспільно-небезпечного діяння підтверджується:

1) даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 вiд 21.06.2020;

2) даними протоколу огляду предмета від 21.05.2020;

3) даними висновку експерта №8/517 вiд 28.05.2020;

4) даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2020;

5) даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 29.05.2020;

6) даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2020;

У ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 має психічну хворобу. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 01.07.2020 № 255 у ОСОБА_5 виявляються прояви хронічного психічного захворювання у формі шизотипового розладу з психотичними симптомами, ускладненого психічними і поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів із синдромом залежності, активна залежність, легкої розумової відсталості, рівень легкої дебільності через що він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді; i за своїм психічним станом через відміченi в клінічній картині шизотипові розлади, прояви наркоманічного синдрому. негативно-особистісні психопатоподібні розлади із схильністю до проявів агресії, розумової дефіцитарності, що становить активний тип суспільної небезпеки і може привести до скоєння підекспертним суспільно-небезпечних дій, ОСОБА_5 потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом і лікування у примусовому порядку.

З огляду на викладене органи досудового розслідування дійшли висновку, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України у стані неосудності, а тому слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру.

У ході судового розгляду підозрюваний ОСОБА_5 заперечував факт події кримінального правопорушення. Зазначив, що 13.05.2020 він став очевидцем ДТП, яка відбулася біля торгівельних кіосків по вул. Шевченка, 42 у м. Корсунь-Шевченківський, в районі розташування будівлі універмага. Перебуваючи біля місця ДТП він випадково зустрівся з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які також спостерігали за ситуацією. ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вирішити відпочити за столиком поряд розташованого кафе. Під час вживання алкогольних напоїв ОСОБА_8 повідомив, що йому на праві власності належить гараж, який він планує продати. ОСОБА_5 повідомив, що має знайомого, який можливо схоче придбати у власність вказаний гараж. ОСОБА_5 вирішив подзвонити вказаному знайомому, проте його власний телефон розрядився. ОСОБА_5 попросив телефон у ОСОБА_8 («Xiaomi Redmi 6/32 Gb») та вийшов з приміщення кафе на вулицю для здійснення телефонного дзвінка. Перебуваючи біля приміщення кафе ОСОБА_5 подзвонив своєму знайомому. Після закінчення розмови ОСОБА_5 очікував дзвінок у відповідь від свого знайомого. У цей час до нього підійшли двоє поліцейських, які вилучили у нього два телефони: власний телефон ОСОБА_5 та телефон потерпілого ОСОБА_8 . Під час розмови ОСОБА_12 пояснив працівникам поліції, що один телефон належить потерпілому, а ОСОБА_5 цим телефоном просто користувався для здійснення дзвінка. Після вилучення працівниками поліції телефонів ОСОБА_5 до приміщення кафе не повернувся. Через кілька днів він звернувся до знайомого працівника поліції з метою повернення вилученого належного йому телефона. Зазначає, що повідомляв всю цю інформацію працівникам поліції під час досудового розслідування, проте останні не перевіряли, коли і з якого приводу ОСОБА_5 дзвонив своєму знайомому з телефона потерпілого. ОСОБА_5 зазначає, що намірів присвоїти телефон ОСОБА_8 ніколи не мав, уважає висунуту йому підозру необґрунтованою. Указав, що під час його перебування у приміщенні відділення поліції з метою отримання назад власного телефона, працівники поліції змусили ОСОБА_5 написати пояснення під їхню диктовку.

З показань допитаного потерпілого ОСОБА_8 встановлено, що 13.05.2020 він був очевидцем ДТП, яка сталася по вул. Шевченка у м. Корсунь-Шевченківський, в районі розташування торгівельних кіосків. На вулиці був дощ та прохолодна погода, тому потерпілий разом з ОСОБА_11 (іншим очевидцем ДТП) вирішили зайти до приміщення кафе та зігрітися. У кафе до них за столик підсів ОСОБА_5 . Під час спілкування потерпілий розказав ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , що хоче продати власний гараж. ОСОБА_8 надав свій телефон («Xiaomi Redmi 6/32 Gb») ОСОБА_5 для того, щоб останній міг подзвонити. При цьому потерпілий заперечував факт викрадання чи таємного використання ОСОБА_5 належного потерпілому телефона, зазначив, що добровільно надав ОСОБА_5 телефон на прохання останнього подзвонити. Після цього ОСОБА_5 з телефоном потерпілого вийшов з приміщення кафе. Невдовзі до потерпілого, який продовжував перебувати за столиком кафе, підійшли двоє працівників поліції, які показали потерпілому телефон Xiaomi Redmi 6/32 Gb та запитали, чи є він власником цього телефона. Потерпілий підтвердив факт належності йому телефона, оскільки упізнав його за характерними ознаками, після чого працівники поліції цей телефон йому повернули. Потерпілий у судовому засіданні кілька разів пояснив, що з часу, коли ОСОБА_8 та ОСОБА_5 почали спілкуватися у кафе і до часу повернення потерпілому працівниками поліції мобільного телефона пройшло приблизно 30 хвилин. Невдовзі потерпілий покинув приміщення кафе, ОСОБА_5 він у той день більше не бачив та більше ніколи з ним не спілкувався. Через кілька днів до нього додому приїхали працівники поліції та повідомили про необхідність складання документів за фактом повернення працівниками поліції ОСОБА_8 належного йому телефона. Так, потерпілий разом з працівниками поліції, перебуваючи у парку біля будинку потерпілого, за проханням та під диктовку працівників поліції, написав та підписав заяви стосовно того, що ОСОБА_5 забирав у нього телефон. Потерпілий зазначив, що претензій до ОСОБА_5 не має, на суворих заходах щодо ОСОБА_5 не наполягає. Якби працівники поліції не приїхали до нього додому та не попросили написати відповідні заяви, то самостійно він би заяви не писав. У разі втрати телефона вважав би, що загубив його.

Через багаторазову неявку у судове засідання свідка ОСОБА_11 та невиконання його примусового приводу, контроль за яким покладався на прокурора, стороні обвинувачення було встановлено строк до 29.10.2021 для подання до суду доказів, а саме забезпечення присутності свідка. У встановлений строк присутність свідка ОСОБА_11 забезпечена не була. З огляду на викладене допит свідка не проводився, з чим погодилися всі учасники кримінального провадження.

Після допиту підозрюваного, потерпілого та дослідження письмових доказів захисник зазначив, що стороною обвинувачення не доведено факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбачного ч. 1 ст. 190 КК України, з огляду на що у задоволенні клопотання просив відмовити.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Викладені у клопотанні обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, оскільки не підтверджуються наданими доказами.

Так. з рапорту ст. інспектора-чергового СРПП № 2 Корсунь-Шевченківського відділення поліції Звенигордського ВП ГУНП в Черкаській області від 18.05.2020 вбачається, що 18.05.2020 о 17.09 надійшла заява ОСОБА_8 про те, що 13.05.2020, перебуваючи в кафе під час розпиття спиртних напоїв його знайомий на імя ОСОБА_13 здійснив у нього крадіжку мобільного телефона Ксіомі редмі 6 чорного кольору. У розділі «результат опрацювання» зазначено, що крадіжку вчинив ОСОБА_14 . Викрадений телефон повернуто власнику. Вирішується питання про внесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 108).

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 18.05.2020 вбачається, що 13.05.2020 в обідній час в центрі м. Корсунь-Шевченківський ОСОБА_13 викрав мобільний телефон Ксіомі редмі 6 чорного кольоу у ОСОБА_8 (а.с. 109, зв.).

З витягу з ЄРДР вбачається, що 18.05.2020 о 18.46.18 год. зареєстровано кримінальне провадження № 0000220. Станом на 10.06.2020 (дата наданого суду витягу) правова кваліфікація - ч. 1 ст. 190 КК України. У короткому викладені обставин вказано, що 18.05.2020 надійшла заява ОСОБА_8 про те, що 13.03.2020 в обідній час доби ОСОБА_5 , який перебував з ним в одному приміщенні, шахрайським шляхом заволодів його мобільним телефоном Xiaomi Redmi 6А (а.с. 107).

Разом з тим, матеріали справи не містять заяви потерпілого ОСОБА_8 саме такого змісту.

Крім того, як вбачається з відомостей вищевказаного рапорту від 18.05.2020, телефон було повернено потерпілому принаймні до скдалення цього рапорту.

Однак в матеріалах справи міститься розписка потерпілого від 21.05.2020, з якої вбачається, що він отримав від слідчого речовий доказ мобільний телефон Xiaomi Redmi 6, який йому належить та зобов`язується зберігати цей телефон до прийняття рішення у кримінальному провадженні (а.с. 116).

Стороною обвинувачення не надано пояснень, яким чином цей речовий доказ опинився в розпорядженні слідчого 21.05.2020 після того, як (ймовірно) 18.05.2020 цей телефон вже було повернуто потерпілому ОСОБА_8 .

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_8 , будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, перебуваючи під присягою, надав показання, що телефон був йому повернутий 13.05.2020, ще під час перебування у кафе. Також потерпілий стверджував, що ОСОБА_5 користувався телефоном з його дозволу, а за час у загальному підсумку приблизно 30 хв. потерпілий ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_11 встигли замовити в кафе алкогольні напої, випити їх, поспілкуватися. ОСОБА_12 у цей же період часу встиг вийти на вулицю з телефоном потерпілого для здійснення дзвінка, а працівники поліції вилучити у ОСОБА_5 вказаний телефон і повернути його потерпілому.

Суд також звертає увагу на свідчення ОСОБА_8 щодо порядку подання ним заяви про кримінальне правопорушення, а саме на ту обставину, що заяву він писав на прохання та під диктовку працівників поліції. Так, за змістом заяви ОСОБА_5 викрав у нього телефон, а в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 категорично заперечував навіть таку можливість.

Ураховуючи, що телефон потерпілому було повернуто ще 13.05.2020, суд критично ставиться до відомостей, викладених у розписці ОСОБА_5 від 18.05.2020 про добровільну видачу мобильного телефона (а.с. 113).

Наданий стороною обвинувачення протокол предявлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2020 доводить, що потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу на фотознімку № 3 ( ОСОБА_5 ) за характерними рисами обличчя. Проте ні з цього протоколу, ні з інших наданих стороною обвинувачення доказів, не вбачається, на підтвердження яких саме обставин проводилося таке впізнання (на підтвердження фактів знайомства, спільного розпиття алкогольних напоїв, можливих крадіжки, шахрайства тощо).

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши під час судового розгляду надані учасниками кримінального провадження пояснення та докази на предмет їх належності, достовірності, допустимості і достатності відповідно до ст. 94 КПК України, виходячи з критерію «поза розумним сумнівом», суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено факту самої події шахрайства у діях ОСОБА_5 за викладених у клопотанні обставин.

Крім того, ураховуючи висновок експерта, суд вважає неспроможними викладені в клопотанні твердження, що ОСОБА_5 керувався корисливим мотивом, мав на меті власне протиправне збагачення, мав умисел на заволодіння мобільним телефоном потерпілого, оскільки підозрюваний не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 513 КПК України, встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6 3/32 Gb», який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне повернути останньому, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи № 8-000517 від 28.05.2020 у розмірі 653,80 грн. підлягають компенсації за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 503, 369-372, 512, 513 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_15 , погодженого з прокурором ОСОБА_16 , про застосування у кримінальному провадженні №0000220 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду стосовно ОСОБА_5 , як щодо особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.190 КК України відмовити.

Кримінальне провадження №0000220 з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 , як особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст.190 КК України - закрити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - віднести на рахунок держави.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 03.11.2021.

СуддяОСОБА_1