Провадження №1-кс/369/2773/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2021 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської областi ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000103 від 23.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000103 від 23.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що сектором дізнання відділення поліції № 4 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000103 від 23.03.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.03.2021 до ЧЧ ВП №4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява ОСОБА_7 з приводу того, що невідома особа шляхом підробки документів здійснила переоформлення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :08:002:0417).

У ході допиту в якості потерпілого ОСОБА_4 , з`ясовано, що в 2010 році згідно договору купівлі продажу земельної ділянки він придбав земельну ділянку (кадастровий номер :08:002:0417), що за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_7 . Вказаний договір купівлі продажу зареєстровано в реєстрі за № 3121.

Згідно договору предметом цього Договору є земельна ділянка, що характеризується наступними ознаками, місце розташування АДРЕСА_1 , без номеру, площа 0,5000 га або 5000 кв.м., цільове призначення землі для проведення особистого селянського господарства.

26.03.2010 у приватного нотаріуса ОСОБА_8 , що перебуває в

м. Київ, потерпілий ОСОБА_4 отримав Витяг з Державного реєстру правочинів № 8374976. В даному витязі зазначено, що відчужував ОСОБА_7 , ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , юридична особа, адреса: АДРЕСА_2 та набувач ОСОБА_4 , ідн: НОМЕР_2 , фізична особа, адреса: АДРЕСА_3 .

Кожного року потерпілий ОСОБА_4 оплачував державне мито за свою земельну ділянку. Так, 23.02.2021 останній вирішив оплатити мито на землю та виявив, що відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно власником земельної ділянки з кадастровим номером :08:002:0417 являється ОСОБА_9 . Зі слів потерпілого вищевказану особу він не знає та земельну ділянку він нікому не продавав.

Крім цього, в ході допиту свідка ОСОБА_7 , було з`ясовано, що дійсно в 2010 році він був власником вищевказаної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та згодом продав вказану земельну ділянку ОСОБА_4 . Підтвердженням того є укладений між ними в 2010 році нотаріально засвічений у приватного нотаріуса ОСОБА_8 , договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 2021 рік власником земельної ділянки з кадастровим номером :08:002:0417, що за адресою: АДРЕСА_1 , являється ОСОБА_9 . Підстава для державної реєстрації договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія на номер 416 виданий 26.05.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу в м. Київ, ОСОБА_10 , що здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно висновку експерта судової почеркознавчої експертизи

№ СЕ-19/111-21/39385-ПЧ від 28.09.2021 підпис у довіреності від 02.03.2020, виданій від імені ОСОБА_7 від 02.03.2020 серія та номер НОЕ 077822, зареєстрованій в реєстрі за № 827 та підписи у протоколах допиту свідка ОСОБА_7 виконані різними особами. Підпис у довіреності від 02.03.2020, виданій від імені ОСОБА_7 від 02.03.2020 серія та номер НОЕ 077822, зареєстрованій в реєстрі за № 827 виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою, з наслідуванням його підпису.

28.09.2021 слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами у даному кримінальному провадженні матеріальні об`єкти, документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, до яких віднесено й зазначена земельна ділянка.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити його у повному обсязі.

В судовому засіданні власник майна та його захисник щодо задоволення клопотання про арешт майна не заперечували.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації в юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів необхідність накладення арешту на земельні ділянки, з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000103 від 23.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,5000 га, кадастровий номер :08:002:0417, реєстраційний номер 224, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1