Справа № 645/2834/20
Провадження № 1-кс/645/1600/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 20.09.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001857 від 27.12.2019 року,
в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 в особі адвоката ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою, в якій просить суд скасувати постанову старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 20.09.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001857 від 27.12.2019 року, а також зобов`язати слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 прийняти постанову про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001857 від 27.12.2019 року та вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.
В обгрунтування скарги зазначив, що 26.12.2019 року за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 257/2, відбулося зіткнення автомобіля «ТАТА LPT613/58», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та автомобіля «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останнього з діагнозом ЧМТ, СГМ, забій шийного відділу хребта, закритий перелом лучової кістки з правої сторони, було доставлено до КНП «МКЛШНМД» ім. проф. Мещанінова» ХМР.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/57-А/20 від 03.02.2020 року, внаслідок ДТП водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Відповідно до обставин ДТП, автомобіль «FORD FUSION» виїжджав на пр.-т Московський з боку вул. Енергетичної на зелений для нього сигнал світлофора. Автомобіль «ТАТА» в цей же час рухався по пр.-ту Московському, відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи звуко- та відеозапису також на зелений для нього сигнал світлофора, внаслідок таких дій водіїв було допущено зіткнення транспортних засобів.
Відповідно до висновку експертизи, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ТАТА» ОСОБА_6 повинен був виконати норми 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху, відповідно до яких: п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, п. 12.4. - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
При цьому фактична швидкість руху автомобіля «ТАТА» становила 68,4 км./год.
Відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної експертизи водій автомобіля ТАТА ОСОБА_6 при обраній швидкості руху, яка перевищила максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті, не мав технічної можливості шляхом своєчасного гальмування уникнути зіткнення з автомобілем «FORD FUSION».
Постановою слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 30.03.2020 року, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, закрито кримінальне провадження № 0001857 від 27.12.2019 року та зроблено висновок про те, що причиною ДТП стали виключно порушення, допущені самим ОСОБА_3 , які і перебували в безпосередньому причинному зв`язку із ДТП. Натомість, вину водія, який здійснив наїзд на транспортний засіб потерпілого, слідчий виключає, у зв`язку із відсутністю технічної можливості у вказаного водія запобігти ДТП шляхом своєчасного здійснення маневру або екстреного гальмування.
Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_3 було оскаржено таку до суду. В скарзі було надано оцінку протиправності висновків спірної постанови в світлі того, що водієм автомобіля «FORD FUSION» ОСОБА_3 порушено норми п.п. 8.7.3 та 8.10 Правил дорожнього руху, оскільки ним розпочато рух на червоний сигнал світлофора (що суперечить висновку експертизи відеозапису, відповідно до якого в момент початку руху даним водієм на світлофорному об`єкті горить зелений сигнал світлофора). Вказана оцінка полягає у тому, що досудове розслідування у даному випадку проведено не належним чином, не зібрано усіх необхідних доказів, які б забезпечили достовірність висновків експертизи та при цьому спотворено зміст отриманих у ході досудового слідства доказів. Так, зокрема, не зважаючи на те, що висновок експертизи вказує на виїзд водія автомобіля «FORD FUSION» на зелене світло світлофора, слідчим у оскаржуваній постанові зроблено протилежний висновок про те, що він здійснював виїзд на червоне світло. Висновком експертизи встановлено, що водій автомобіля «ТАТА» рухався зі швидкістю 68,4 км./год та при цій швидкості не мав технічної можливості уникнути ДТП. Однак, при цьому така характеристика як завантаженість автомобіля, яка суттєво впливає на його гальмівний шлях, слідчим встановлена виключно зі слів самого водія вантажного автомобіля, хоча безпосередньо перед ДТП останній здійснив завантаження автомобіля товаром у юридичної особи (супермаркет АТБ) та повинен був мати при собі супровідні документи на вантаж, який перевозився. Однак, жодних дій, аби встановити дійсну вагу вантажного автомобіля, який здійснив наїзд на легковий, слідчим так і не було здійснено.
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду від 23.06.2020 року (справа № 645/2834/20) було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Вказана ухвала була скасована ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.08.2020 року. Даною ухвалою Харківський апеляційний суд також скасував постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 30.03.2020 року про закриття кримінального провадження № 0001857 від 27.12.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Скасовуючи ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду від 23.06.2020 року (справа № 645/2834/20) Харківський апеляційний суд дійшов висновку про передчасність висновків слідчого, якими він обґрунтовує у своїй постанові необхідність закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
ОСОБА_3 звернувся 23.02.2021 року засобами поштового зв`язку з заявою, до Немишлянського відділу поліції ГУНП в Харківській області копію якої надано також Немишлянському відділу Харківської місцевої прокуратури №3, в якій просив надати інформацію щодо стану досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001857 від 27.12.2019 року, виходячи з наявності ухвали Харківського апеляційного суду від 12.08.2020 року, якою було, у тому числі, скасовано постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 30.03.2020 року про закриття кримінального провадження № 0001857 від 27.12.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та, беручи до уваги що події, які відбулись 26.12.2019 року, призвели до отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Постановою від 01.03.2021 року прокурором Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001857 від 27.12.2019 року.
Вказану постанову було скасовано ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.03.2021 року (справа № 645/2834/20).
Слідчим суддею при постановленні такої ухвали було встановлено, що підставою для відмови ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001857 стало те, що на даний час досудове слідство триває та проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення обставин кримінального правопорушення, тому клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим на даний час є необгрунтованим та не підлягає задоволенню. Слідчим суддею було досліджено лист слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 31.03.2021 року з якого вбачається, що 05.03.2021 року на виконання вказівок процесуального керівника у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00001857 від 27.12.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, слідчим винесено постанову про призначення комплексної експертизи відео-, звукозапису та автотехнічноі експертизи та матеріали зазначеного кримінального провадження разом із вказаною постановою для проведення експертизи направлено до Національно наукового центу «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса».
Скасовуючи постанову прокурора про визнання ОСОБА_3 потерпілим. слідчий суддя зазначив, що в матеріалах скарги мається ухвала Харківського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року, зі змісту якої вбачається, що відповідно до висновків експертизи, обидва водії мали можливість уникнути зіткнення шляхом виконання відповідних правил дорожнього руху свідчить про наявність спільної вини обох водіїв. Проте, як зазначено в постанові про відмову в задоволені клопотання від 01.03.2021 року, ДПТ сталося у тому числі з причин порушенням водієм ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України.
Так, ОСОБА_3 через представника - адвоката ОСОБА_5 08.09.2021 року звернувся до ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області з заявою про визнання його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні.
Постановою старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківські області ОСОБА_4 від 20.09.2021 року було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001857 від 27.12.2019 року.
У скарзі також вказано, що оскаржувана постанова не є вмотивованою, а слідчим, у такому разі, було порушено п.2 ч.5 ст.110 КПК України, так як остання не містить жодної підстави вважати ОСОБА_3 особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України. Завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_3 (діагноз ЧМТ, СГМ, забій шийного відділу хребта, закритий перелом лучової кістки з правої сторони) внаслідок подій, які сталися 26.12.2019 року, підтверджується витягом даних про пацієнта ОСОБА_3 від 26.12.2019 року КНП «МКЛШНМД» ім. проф. Мещанінова» ХМР, висновком судово- медичної експертизи № 12-14/57-А/20 від 03.02.2020 року, яким констатовано, що внаслідок ДТП 26.12.2019 року водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, копії вказаних документів додаються.
Також скаржник зазначає, що враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, в площині висновків ухвали Харківського апеляційного суду від 12.08.2020 року (справа № 645/2834/20) про порушення ПДР обома водіями, як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_3 (що було проігноровано слідчим при прийнятті спірної постанови), беручи до уваги настання наслідків, передбачених ст. 286 КПК України, у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , спірна постанова про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні, підлягає скасуванню.
Крім того, зазначено, що враховуючи, що у судовому порядку, а саме: ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.08.2020 року (справа № 645/2834/20) та ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.03.2021 року (справа № 645/2834/20) було встановлено порушення прав ОСОБА_3 , однак, наявність вказаних рішень не призвела до їх відновлення, що виражається у відмові у визнанні його потерпілим двічі, скаржник вважає, що права ОСОБА_3 можуть бути відновленні у спосіб зобов`язання слідчого СВ ВП №2 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 вчинити певні дії, а саме: прийняти постанову про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001857 від 27.12.2019 року та вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки зазначене є дотриманням судом гарантій на те, що спір між органом досудового розслідування та особою відносно її статусу у кримінальному провадженні буде остаточно вирішений.
Також зазначено, що скарга на вказану постанову від 20.09.2021 року подано засобами поштового зв`язку 29.09.2021 року, отже строки для звернення зі скаргою до слідчого судді не пропущено.
У судове засідання скаржник ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_5 не з`явилися. Через канцелярію суду представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 надав суду заяву про розгляд скарги без участі скаржника та його представника.
Слідчий СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. На запит суду надав матеріали кримінального провадження № 0001857 від 27.12.2019 року для огляду у судовому засіданні.
Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Розглянувши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001857 від 27.12.2019 року за ч. 1 ст. 286 КК України.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.08.2020 року скасовано ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.06.2020 року, скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 30.03.2020 року про закриття кримінального провадження № 00001857 від 27.12.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, задоволено. Також скасовано постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 30.03.2020 року про закриття кримінального провадження № 00001857 від 27.12.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, матеріали кримінального провадження направлено прокурору для організації досудового розслідування.
Постановою прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 від 01.03.2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 22.02.2021 року щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 00001857 від 27.12.2019 року відмовлено.
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.03.2021 року постанову прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 від 01.03.2021 року про відмову у визнанні потерпілим скасовано.
09.09.2021 року представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 звернувся до ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області із заявою про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001857 від 27.12.2019 року за ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 20.09.2021 року відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 00001857 від 27.12.2019 року.
В обґрунтування постанови зазначено, що згідно висновку комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи звуко- і відеозапису № 7/87/88/11/1/15 КПСЕ-20 від 21.02.2020 року водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п.п. 8.7.3 е) та 8.10 ПДР України. В діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідність вимогам п.п. 8.7.3 е) та 8.10 ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП. Водій ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3 та 12.4 ПДР України. Віддалення автомобіля «ТАТА LPT613/58», р.н. НОМЕР_1 , від місця зіткнення в момент виїзду автомобіля «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_2 , на проїзну частину Московського проспекту становить 36,1 м. Зупинний шлях автомобіля «ТАТА LPT613/58», р.н. НОМЕР_1 , в умовах місця пригоди при обраній водієм швидкості руху 68,4 км/год становить 70,1 м., а при швидкості руху максимально допустимій в населеному пункті 50 км/год становить 44 м., що свідчить про те, що водій ОСОБА_6 не міг зупинити автомобіль до місця зіткнення з автомобілем «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_2 . Водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості шляхом своєчасного гальмування уникнути зіткнення з автомобілем «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_2 . Таким чином, проведеними слідчими (розшуковими) діями встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення ОСОБА_3 вимог п.п. 8.7.3 е) та 8.10 ПДР України, а отже тілесні ушкодження, тобто фізична шкода, а також майнова шкода, яку зазнав ОСОБА_3 внаслідок ДТП, є результатом його власних необережних дій.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч. 1 ст. 92 КПК України).
Окрім того, імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, доступ до правосуддя тощо.
Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Приписами ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Системний аналіз положень кримінального-процесуального закону дає підстави вважати, що процесуальне значення визнання особи потерпілою фактично означає завдання фізичній особі, моральної, фізичної або майнової шкоди вчиненим кримінальним правопорушенням та як наслідок отримання цією особою відповідних прав, зокрема прав знати про рух кримінального провадження, подавати докази, заявляти відводи і клопотання, давати пояснення, показання або відмовитися їх давати, оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, мати представника тощо.
Визначення процесуального статусу особи у кримінальному провадженні залежить, зокрема, від об`єкту та об`єктивної сторони того чи іншого складу злочину, оскільки є низка злочинів, у яких шкода завдається лише державним та суспільним інтересам, а відтак участь потерпілих у таких кримінальних провадженнях не передбачена.
Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи особи було порушено; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Дослідивши доводи особи, яка подала скаргу, та зміст оскаржуваної постанови на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя доходить висновку, що постанова слідчого не обґрунтована з наступних підстав.
Згідно висновку експертів № 6875/6876/16022/16023 за результатами проведення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису від 15.07.2021 року вбачається, що в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 8.7.3 е, 8.10, та 16.3 ПДР України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії водія автомобілю «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.п. 8.7.3 е, 8.10, 16.3 ПДР України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди зіткненням транспортних засобів. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля «ТАТА LPT613/58», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 12.3, 12.4, та 12.9 б ПДР України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії водія автомобілю «ТАТА LPT613/58», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4, та 12.9 б ПДР України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди зіткненням транспортних засобів.
Тобто, вказаний висновок експерта свідчить про те, що обидва водії мали можливість уникнути зіткнення шляхом виконання відповідних правил дорожнього руху та наявність спільної вини обох водіїв у виникненні даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, посилання старшого слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 у постанові від 20.09.2021 року на висновок комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи звуко- і відеозапису № 7/87/88/11/1/15 КПСЕ-20 від 21.02.2020 року є помилковим.
Крім того, згідно вказівок прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 в порядку ст. 36 КПК України по кримінальному провадженню № 0001857 від 27.12.2019 року, вбачається, що висновок експерта ХНДЕКЦ від 21.02.2020 року № 7/87/88/11/1/15КПСЕ-20 містить суперечливі відомості. Так, у резолютивній частині висновку зазначено, що водій автомобіля «ТАТА LPT613/58», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти виникненню даної ДТП шляхом виконання вимог п.п. 12.3 та 12.4 ПДР України. Одночасно з тим, у мотивувальній частині експерт на підставі наведених розрахунків зазначає, що при обраній швидкості 68,4 км/год та у даній дорожньо-транспортній обстановці не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «FORD FUSION», р.н. НОМЕР_2 . Також прокурор зазначила, що у зв`язку із тим, що висновок експерта ХНДЕКЦ від 21.02.2020 року № 7/87/88/11/1/15КПСЕ-20 викликає сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю, необхідно призначити повторну комплексну судову автотехнічну, фототехнічну експертизу та експертизу звуко- і відеозапису, виконання якої доручити НЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса».
Старший слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 правом заперечувати доводи скарги не скористався, доказів на підтвердження повноти слідства та обґрунтованості постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у зазначеному кримінальному провадженні слідчому судді не надав.
Виходячи з практики ЄСПЛ ефективним розслідування, як вказано в рішенні ЄСПЛ у справі «КУЛІК ПРОТИ УКРАЇНИ», буде, якщо органи державної влади здійснять всіх заходів для отримання усіх наявних доказів, які мають стосунок до події, зокрема показів очевидців та експертних висновків тощо, однак в даному кримінальному провадженні цього зроблено не було.
Вказане свідчить про невичерпання органом слідства всіх можливостей щодо встановлення факту спричинення шкоди ОСОБА_3 , що є обов`язком слідчого, прокурора згідно ч. 1 ст. 92 КПК України.
За вказаних обставин, скарга ОСОБА_3 в частині скасування постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим підлягає задоволенню.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
Таким чином, за результатом розгляду скарги на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим слідчий суддя може або скасувати рішення (постанову) слідчого, або відмовити у задоволенні скарги.
Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Так, вимога скаржника щодо зобов`язання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківські області ОСОБА_4 вчинити певні дії, а саме - прийняти постанову про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001857 від 27.12.2019 року та вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні, не підлягає задоволенню і з тих підстав, що відповідно до ст. ст. 36, 40 КПК України слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Таким чином, слідчий суддя в межах розгляду скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим не наділений відповідними процесуальними повноваженнями для вирішення питання про зобов`язання слідчого визнати потерпілим у кримінальному провадженні. Крім того, відповідно до змісту КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст.55 КПК України). Тобто за відсутності рішення про відмову у залученні потерпілим, особа, яка звернулась із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заявою про залучення її до провадження як потерпілого, наділена процесуальними правами потерпілого.
За змістом ст.9 КПК України слідчий, прокурор на власний розсуд визначають об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.
Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.
З огляду на викладене, скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 20.09.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001857 від 27.12.2019 року підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 20.09.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001857 від 27.12.2019 року задовольнити частково.
Постанову старшого слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 20.09.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001857 від 27.12.2019 року - скасувати.
В іншій частині вимог відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Повний текст ухвали виготовлено 10 листопада 2021 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1