Номер провадження:1-кс/521/5741/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

10 листопада 2021 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000116 від 09 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, -

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається:
До Малиновського районного суду міста Одеси звернувся дізнавач сектору дізнання відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 з клопотанням про тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , а саме до оригіналу договору дарування від 15 червня 1984 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_8 .
Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази:
18 листопада 2019 року надійшло звернення ОСОБА_9 щодо самовільного зайняття земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 .

В ході розслідування встановлено, що присадибна земельна ділянка площею 588 кв.м., першопочатково була відведена ОСОБА_10 (мати ОСОБА_9 ) за договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва, індивідуального житлового будинку від 03 квітня 1961 року, укладеним з виконкомом ІНФОРМАЦІЯ_2 депутатів трудящих, та нотаріально засвідченим 16 вересня 1964 року державним нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з виписки із рішення виконкому ІНФОРМАЦІЯ_4 трудящих від 23 грудня 1960 року № 17-82 «Про відвід вільних земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» відводилась земельна ділянка ОСОБА_10 по АДРЕСА_3 . (в архіві архітектури та градобудівництва.)

Домоволодіння АДРЕСА_4 було прийнято в експлуатацію 29 квітня 1964 року і зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі вищезазначеного договору записано в реєстрову кадастрову книгу №103 стор. 144 під № 488 за ОСОБА_10 (мати ОСОБА_9 ).

В 1979 році ОСОБА_10 розірвала шлюб зі своїм чоловіком ОСОБА_11 (батько ОСОБА_9 ).

Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_6 від 10 жовтня 1980 року, поділено майно між - подружжям та визнано з ОСОБА_12 право власності на 27/50 часток домоволодіння, а ОСОБА_10 - 23/50 часток домоволодіння, що знаходиться за вищезазначеною адресою.

28 жовтня 1981 року ОСОБА_11 за договором купівлі-продажу відчужив ОСОБА_13 належні йому на праві власності 27/50 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Однак, Постановою президіуму Одеського обласного суду від 20 вересня 1981 року рішення ІНФОРМАЦІЯ_7 від 10 жовтня 1980 року - скасовано, а справа передана на новий розгляд.

Так, рішенням ІНФОРМАЦІЯ_8 від 19 березня 1982 року за результатами нового розгляду ОСОБА_10 виділено на праві власності в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 майно, що становить 11/25 частин житлового будинку, а 14/25 часток виділено вже на той час іншому власнику домоволодіння за договором купівлі-продажу - ОСОБА_13 .

Судова колегія по цивільним справам Верховного суду УССР 16 вересня 1982 року ухвалив рішення Одеського обласного суду від 19 березня 1982 року залишити без змін. Рішення суду виконано та на теперішній час, вказане рішення не скасоване, ніким не оскаржувалося.

Не переоформивши свою частку у праві власності на домоволодіння, ОСОБА_13 за договором купівлі-продажу від 02 грудня 1983 року відчужує ОСОБА_6 27/50 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . В свою чергу, остання за договором дарування від 15 червня 1984 року відчужила 27/50 часток домолодіння ОСОБА_7 .

В подальшому рішенням ІНФОРМАЦІЯ_7 від 27 квітня 1990 року за позовною заявою ОСОБА_7 частково визнано недійсними договір купівлі-продажу від 02 грудня 1983 року, укладений між ОСОБА_13 , та ОСОБА_6 та договір дарування від 15 червня 1984 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у частині визначеної у них частки у праві спільної власності та визнано за останньою право власності на 1/50 частин домоволодіння, а всього на 14/25, що знаходиться за вищезазначеною адресою.

Вищевказане рішення суду виконане, на підставі цього рішення за ОСОБА_7 було зареєстровано в ОМБТІ право власності на 14/25 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 (в реєстровій книзі № 9 доп. під реєстром 9 доп, стор. 276), видано реєстраційне посвідчення від 12 червня 1990 року № 6254 та знято з реєстрації 27/50 частин домоволодіння.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2007 року рішення ІНФОРМАЦІЯ_9 від 27 квітня 1990 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 07 вересня 2010 року вищезазначені рішення скасовані та ухвалено нове рішення про відмову у позові. Скасовуючи вищевказані рішення, Верховний Суд України встановив, що вимоги щодо обраного позивачкою способу захисту власності суд був не вправі задовольняти, оскільки він порушує права інших осіб, що мають право власності на цей будинок, чинне законодавство щодо реєстрації права власності.

В період з 1980 року по 1984 роки відбувалися переходи права власності на вищевказану частку домоволодіння.

Однак, рішенням Одеського обласного суду від 19 березня 1982 року були змінені частки, які були визначені у результаті поділу майна подружжя, за результатами нового розгляду ОСОБА_10 виділено на праві власності в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 майно, що становить 11/25 часток житлового будинку, а 14/25 часток виділено вже на той час іншому власнику домоволодіння за договором купівлі-продажу - ОСОБА_13 .

На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 1990 року у цивільній справі № 2-929/90, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу від 02 грудня 1983 року, укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_6 та договір дарування від 15 червня 1984 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у частині визначеної у них частки у праві спільної власності та визнано за останньою право власності на 1/50 частин домоволодіння, за заявою ОСОБА_7 була проведена реєстрація права власності на 14/25 замість реєстрації права власності на 27/50 часток домоволодіння.

09 серпня 2010 року рішення колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 17 березня 2010 року було зареєстроване в КП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » МБТІ за № 11117 та був проведений запис про відміну реєстрації 14/25 житлового будинку АДРЕСА_2 за ОСОБА_7 (реєстрова книга № 9 доп, стр. 276).

У 2010 році під час скасування реєстрації права власності на 14/25 частин на підставі рішення Верховного Суду України від 17 березня 2010 року, за відсутністю даних у електронній базі Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, скасування було здійсненне у реєстровій книзі (реєстрова кадастрова книга №103 стор.144 під №488 за ОСОБА_10 та в книзі №9 доп. стр. 276).

21 квітня 2021 року, постановою Одеського апеляційного суду номер провадження 22-ц/813/1757/21 задоволено апеляційну скаргу подану ІНФОРМАЦІЯ_10 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси до ОСОБА_5 про зобов`язання за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва . Судова колегія дійшла до висновку про те, що ОСОБА_5 не набула у встановленому законом порядку права власності на частину будинку, а за договором дарування частка, яку вона набула, вже не існує, не вчинила дії щодо перереєстрації часток в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то і права користування земельною ділянкою, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, включаючи право на будівництво споруд на таких землях, ОСОБА_5 не набула.

Надалі потерпілою ОСОБА_9 25 серпня 2021 року скеровано клопотання до канцелярії відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, щодо проведення слідчих (розшукових) дій, а саме витребувати оригінал договору дарування у ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) від 15 червня 1984 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_14 , у зв`язку із тим, що ОСОБА_5 пред`являє документ, який втратив свою юридичну силу судовим органам та органам правопорядку. Вказане клопотання дізнавачем задоволено.

На даний час виникла необхідність у отриманні тимчасового доступу до оригіналу договору дарування від 15 червня 1984 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_14 , який перебуває у ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), який слугує підставою реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, який ОСОБА_5 пред`являє судовим органам та органам правопорядку.

Виклик сторін кримінального провадження та інших учасників:
Слідчий про дату, час та місце розгляду клопотання був сповіщений належним чином в порядку ст. 134 КПК України, однак в судове засідання не з`явився. Слідчий надала заяву про розгляд клопотання без його участі.
Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановлені ухвали, неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався слідчий суддя:
Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Вимогами статті 159 КПК України, передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Вимогами статті 160 КПК України передбачені що у клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Всупереч встановленим вимогам КПК України, у клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування, що тимчасовий доступ, до документів яких просить надати сторона обвинувачення, матиме суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. В клопотанні взагалі не зазначено, які саме обставини підлягають встановленню, яке значення вказані документи матимуть у кримінальному провадженні та відсутнє обґрунтування необхідності вилучення саме оригіналів документів.
Крім того ні клопотання ні долучені до нього матеріали не дають слідчому судді підстав вважати, що документи перебувають або можуть перебувати у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 .
Аналіз долучених до клопотання матеріалів, дозволяють слідчому судді прийти до висновку, що наданих матеріалів (доказів) недостатньо для надання тимчасового доступу до зазначених вище документів і відповідно недостатності передбачених Законом підстав для задоволення клопотання сторони обвинувачення.
Керуючись ст.ст. 159-163 КПК України, -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Висновки слідчого судді:
Відмовити в задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000116 від 09 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Копію ухвали направити дізнавачу сектору дізнання відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження:
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1