Справа № 509/6996/21
УХВАЛА
08 грудня 2021 року смт. Овідіополь

Слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000705 від 07.12.2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чорноморськ Одеської області, громадянина України, українця за національністю, має середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області капітан поліції Шах ТА. 08.12.2021 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Із змісту даного клопотання вбачається, що 06.12.2021 року приблизно о 11 годині 00 хвилин, у підозрюваного ОСОБА_5 , перебуваючи в селі Молодіжне Одеського району Одеської області, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна металевих виробів, з території приватного домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить потерпілій ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, підозрюваний ОСОБА_5 створив умови для можливості проникнення на територію вищезазначеного домоволодіння під забором, для чого переклав виявлені дошки та каміння, під парканом та проник на територію домоволодіння .

Перебуваючи безпосередньо на території подвір`я вказаного домоволодіння, підозрюваний ОСОБА_5 з метою таємного викрадення підготував наступне майно: 1) металева бочка б/в чорного кольору об`ємом 150-200л вартістю 300 гривень; 2) фрагмент (1/2 частина) металевого баку б/в вартістю 200 гривень; 3) металевий диск від автомобільного колеса (ЗИЛ 130) б/в вартістю 100 гривень, яке почав переміщати за паркан ділянки, після того як предмети були переміщені за територію, ОСОБА_5 був помічений потерпілою ОСОБА_7 , яка попередила можливість з боку ОСОБА_5 завершити свій злочинний умисел, у зв`язку із чим, не маючи можливості розпоряджатись викраденим майном, підозрюваний ОСОБА_5 з місця події втік у невідомому напрямку.

07.12.2021 року приблизно з 08 годині 30 хвилин підозрюваний ОСОБА_5 маючи єдиний злочини намір, направлений на таємне викрадення металевих виробів ОСОБА_8 , розпочатого 06.12.2021 року, що виключає повторність, підозрюваний знову прибув до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де раніше залишив підготовлені ним до викрадення речі, які не були переміщені потерпілою назад на територію, у зв`язку із їх великою вагою для особи похилого віку. Виявивши об`єкти єдиного протиправного посягання ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, діючи непомітно для оточуючих, таємно викрав вищезазначені металеві вироби, та розпорядився ними на власний розсуд, здавши на пункт збору вторинної сировини металобрухту, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 600 гривень.

Згідно повідомлення про підозру від 08.12.2021 року ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав своє клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що викладені в клопотанні та неможливість їх запобігання, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання слідчого та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу, вказав, що підозрюваний не заперечує факту вчинення ним крадіжки, однак ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені. Просив застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід домашній арешт за адресою останнього місця реєстрації - АДРЕСА_1 .

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримав позицію свого захисника та пояснив, що дійсно визнає себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Заслухавши пояснення всіх учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, слідчий суддя, вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою частково обґрунтоване та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У справі «Ілійков проти Болгарії» (заява N 33977/96) від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до п. 28 рішення «Плешков проти України» (заява N 37789/05) від 10.02.2011 р. ЄСПЛ погоджується, що обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту.

Така позиція ЄСПЛ узгоджується з положеннями національного законодавства, зокрема ст.ст. 177, 183 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Встановлено, що 08.12.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Оскільки термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N 42310/04) від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» (заява N 9627/81) від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 07.12.2021 року та фототаблицями до нього; протоколом протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 07.12.2021 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 від 07.12.2021 року; та ОСОБА_11 від 08.12.2021 року.

Наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, є вагомими та можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Крім того, в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що він визнає себе винним у вчиненні данного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Підозрюваний ОСОБА_5 має повних 24 роки від народження, освіта середня, зареєстрований разом зі своїми батьками за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, утриманців не має, раніше не судимий.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років .

Зазначаючи про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий та прокурор обґрунтовано послалися на ризики, які передбачено п.1 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі матиме можливість:

- переховуватись від органів досудового розслідування, так як ОСОБА_5 тривалий час не проживає за місцем своєї реєстрації, фактично проживав за адресою свого знайомого за адресою: АДРЕСА_2 , у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки ніде не працює, не навчається, не одружений, утриманців не має.

При цьому, слідчий суддя не погоджується із твердженнями прокурора та слідчого про наявність ризиків, передбачених п.2, п.3 п.4 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вони висловлені у формі припущення, так як належних та допустимих доказів, які б про це свідчили матеріали клопотання не містять та в судовому засіданні не представлено.

Сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція ЄСПЛ, яка зводиться до наступного: небезпека можливості переховуватися від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку. Наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою. Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявності такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

Враховуючи вище зазначене, наявність обґрунтованої підозри, встановленого ризику, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даній стадії досудового розслідування є неприйнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, які передбачені ч.1 ст.176 КПК України, здатні запобігти встановленим ризикам та зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин, на думку слідчого судді, є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» (заява N 40107/02) від 10.02.2011 р., при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п.80).

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Встановлені обставини переконують слідчого суддю у необхідності обрання до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло за зареєстрованим місцем проживання в нічний час доби, строком на два місяці, в межах строку досудового розслідування, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків та запобігання ризику, визначеному п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зобов`язавши підозрюваного, крім іншого, утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками в даному кримінальному провадженні.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поруки або застави не може бути обраний, зважаючи на високу ступінь суспільної небезпечності інкримінованого злочину.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк два місяці, тобто до 08 лютого 2022 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Заборонити ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 , кожного дня в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., починаючи з 08.12.2021 року.

У відповідності з положеннями ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_5 виконання наступних обов`язків:

1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, або суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований - Одеська область, Одеський район, смт.Олександрівка;

3) утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_7 , зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими свідками в даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Копію ухвали направити на виконання до відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області.

Роз`яснити підозрюваному положення ст.181 ч.5 КПК України про те, що працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню та закінчує свою дію 08.02.2022 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 10.12.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1