Справа №146/481/21
Провадження по справі №1-кс/150/2/22
УХВАЛА

04 лютого 2022 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання про продовження строку застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000014 від 23.01.2021 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яришівка Томашпільського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Справа за клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою надійшла до Чернівецького районного суду Вінницької області за підсудністю згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 03.02.2022, у зв`язку із тим, що після проведення автоматизованого розподілу справи у Томашпільському районному суді Вінницької області призначення складу суду не відбулося через відсутність потрібної кількості суддів.
В провадженні Томашпільського районного суду Вінницької області перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (справа №146/481/21, головуюча суддя ОСОБА_6 ).
Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням (вхідний номер 402/22 від 31.01.2022), про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Своє клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу закінчується 05.02.2022, але кримінальне провадження ще не завершено, у зв`язку з чим просить продовжити строк його дії, оскільки застосування таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання чи домашній арешт не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні. заявлене ним клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зауважив, що на час розгляду кримінального провадження в суді раніше існуючі ризики не зменшились та наведені обставини не змінились і продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання його під вартою , просив застосувати відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Обгрунтовуючи своє клопотання щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, ОСОБА_4 посилався на те, що його батько помер, за будинком більше нікому доглядати, оскільки, рік він перебуває під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_4 , посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених в клопотанні про продовження строку застосованого запобіжного заходу, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ґрунтуючись на наступних підставах.
Частиною 3 статті 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом встановлено, що термін перебування ОСОБА_4 під вартою закінчується 05.02.2022.
Судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а також наявність ризиків.
Так, підставою вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватись від суду є те, що він вчинив тяжкий злочин за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років та не визнає вину у вчиненні вказаного злочину тому з метою ухилення від покарання останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема, дрібне хуліганство, завідомо неправдиве повідомлення про правопорушення та злочинів таких як пошкодження майна, що свідчить про його зневагу до норм закону та моральних принципів.
Вище зазначені обставини в сукупності свідчать про суспільну небезпеку ОСОБА_4 та наявність реальних ризиків продовження вчинення кримінальних правопорушень, що створює загрозу життю та здоров`ю оточуючих.
Крім того, судом враховується, що ОСОБА_4 не має офіційного місця роботи та постійних джерел для існування, сім`ї та позитивних стійких соціальних зв`язків та обов`язків, які б могли його утримувати в певному місці проживання, що є окремою підставою вважати, що він в подальшому може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Підставою вважати, що ОСОБА_4 може впливати на свідків є те, що допитані у якості свідків сусіди ОСОБА_4 характеризують його як людину агресивну, часто з неадекватною поведінкою, що провокує конфлікти, зловживає алкоголем, неодноразово погрожував фізичною розправою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
При вирішенні питання про продовження терміну перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (позбавлення волі на строк до 10 років); його вік; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи.
Крім того, судом враховується також ризик вчинення обвинуваченим інших подібних кримінальних правопорушень у випадку не продовження терміну запобіжного заходу.
На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про наявність належних та достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатнім застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не відпали. Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 не змінились, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Вказані обставини існували на час обрання слідчим суддею запобіжного заходу, ці обставини не змінилися та не дають підстав вважати відсутніми ризики, передбаченіст.177 КПК України.
Частиною 4 статті 97 КПК України встановлено обов`язок суду визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
На підставі наведеного, керуючись ст., ст.177, 199, 314, 315, 316, 317, 369, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 - задоволити.
Продовжити строк застосованого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб, - по 08.04.2022 року включно.
Ухвала щодо продовження застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст., ст.284, 288, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.
Копію ухвали невідкладно вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, прокурору та скерувати начальнику СІЗО м. Вінниця..

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_7