ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/3491/19

Номер провадження 1-кп/495/129/2021

17 грудня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0003917 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дивізія Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого водієм у «Овідіопольтранс», одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

представник потерпілого захисник ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 18 грудня 2018 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на вулиці на території садівничого кооперативу «Жемчужина-2» ст. Морська смт. Затока м. Білгород-Дністровській Одеської області, відкривши хвіртку проник на територію садового будинку АДРЕСА_2 , не маючи на те відповідного письмового або усного дозволу власника зазначеного садового будинку ОСОБА_8 (відповідно до інформаційної довідки № 110026933 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), яка мешкає там постійно зі своїм чоловіком потерпілим ОСОБА_6 , та зупинився біля вхідних дверей до садового будинку, тим самим незаконно проник до житла, в якому проживають подружжя ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у судовому засіданні визнав повністю.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом потерпілого, його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 18 грудня 2018 року він зі своїми знайомими вживав алкогольні напої, а потім зібрався додому. Як він опинився у будинку потерпілого він пам`ятає погано. Пам`ятає лише як його затримали. Потерпілий не надавав йому будь-якого дозволу на перебування у приміщенні будинку. У скоєному розкаявся та просив суворо не карати.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що дійсно 18 грудня 2018 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , відкривши хвіртку проник на територію їх з дружиною садового будинку АДРЕСА_3 не маючи дозволу. Просив покарати обвинуваченого на розсуд суду.

Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відносить каяття, сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_4 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до проступку, його каяття в скоєному.

Враховуючи викладене, та те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, його відношення до вчиненого, а саме те, що він розкаявся та сприяв розкриттю злочину, те, що він офіційно працює та має постійне місце проживання, а також враховуючи думку представника потерпілого, яка погодилась із запропонованою прокурором мірою покарання у вигляді штрафу, суд вважає не доцільним призначати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі та вважає можливим призначити йому покарання у вигляді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 162 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369, 370, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді сплати штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1