СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/865/21
Провадження №1-кп/547/113/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року смт Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
потерпіла ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
провівши в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні №0000352, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.10.2021, у кримінальному провадженні № 0000394, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 19.10.2021, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оболонь, Семенівського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , виданий Семенівським РВ УМВС України в Полтавській області, 12.01.1996 року освіта середня, одруженого, раніше судимого: 06.11.2003 Семенівським районним судом Полтавської області по ст. 185 ч. 3 КК України до примусових заходів медичного характеру;
12.11.2007 Оржицьким районним судом Полтавської області по ст. 310 ч. 1. Справу закрито за ст. 419-421 КПК України, ст. 19 ч. 2, 94 КК України застосовано примусові заходів медичного характеру.
28.03.2012 Оржицьким районним судом Полтавської області по ст. 185 ч. 5, 69 ч. 1 КК України до двох років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 07.06.2013 по відбуванню міри покарання;
03.08.2018 Глобинським районним судом Полтавської області засуджений по ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. Знятий з обліку 21.09.2020 по відбуванню строку покарання;
28.07.2021 Семенівським районним судом Полтавської області засуджений за ст. 125 ч. 1 КК України до ста годин громадських робіт,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
13 жовтня 2021 року до Семенівського районного суду Полтавської області від прокурора Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000352, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2021 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
29 жовтня 2021 року до Семенівського районного суду Полтавської області від прокурора Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000394, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2021 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2021 року об`єднано кримінальне провадження № 1-кп/547/113/21, справа № 547/865/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України з кримінальним провадження № 1-кп/547/119/21, справа № 547/900/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та присвоєно об`єднаному кримінальному провадженню єдиний номер № 1-кп/547/113/21, справа № 547/865/21.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.09.2021 приблизно о 19:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , під час вживання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклої сварки, маючи прямий умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїй співмешканці ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, почав наносити удари руками та ногами по тілу останній.
Всього потерпілій ОСОБА_4 ОСОБА_5 наніс не менше 6-ти ударів, із них: по обличчю не менше 3-х; в область лівого плеча не менше 1-го; в область лівої гомілки не менше 1-го; в область правої гомілки не менше 1-го.
Згідно висновку експерта №199 від 17.09.2021 року ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді багатоскалкового перелому правої малогомілкової кістки в середній третині, синці на лівому плечі та лівій гомілці.
Тілесні ушкодження у вигляді багатоскалкового перелому правої малогомілкової кістки кваліфікуються як ушкодження середньої ступені тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.
Ушкодження у вигляді синців на обличчі та правому плечі, лівій гомілці кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
Також ОСОБА_5 обвинувачується в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України за наступних обставин.
Вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 28.07.2021, який набрав законної сили 30 серпня 2021, ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України до 100 (сто) годин громадських робіт.
17.09.2021 засудженого ОСОБА_5 письмово ознайомлено із вироком, порядком та умовами відбування покарання та попереджено про наслідки за ухилення від відбування громадських робіт.
Цього ж дня засудженого ОСОБА_5 направлено до Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області, де його зобов`язано відбувати призначене судом покарання та приступити до виконання громадських робіт із 23.09.2021.
Розпорядженням № 76 від 22.09.2021 по Оболонській сільській раді Семенівського району Полтавської області засудженого ОСОБА_5 прийнято на безоплатну роботу для відбування покарання у вигляді громадських робіт строком 100 годин.
Також, 22.09.2021 та 30.09.2021 ОСОБА_5 ознайомлено із переліком об`єктів та видам робіт,на яких останній буде відбувати покарання у виді громадських робіт.
Однак, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел спрямований на ухилення від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме покарання у виді громадських робіт, не маючи обмежень по стану здоров`я, тобто будучи фізично здоровим та працездатним, 24.09.2021, 27.09.2021, 04.10.2021, 05.10.2021, із 11.10.2021 по 13.10.2021 та 23.10.2021 допустив грубі порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді неявки на виконання безоплатних робіт без поважних причин, тобто допустив 32 години прогулів.
Відповідно до ч. 3 ст. 40 Кримінально виконавчого кодексу України ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт є:
-систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження;
-невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні даних кримінальних правопорушень та призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, зазначивши що 100 годин громадських робіт на момент розгляду справи ОСОБА_5 відпрацював, що підтверджується довідкою начальника Кременчуцького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_6 від 08.12.2021 за № 25/25/1313-21, тобто підстави для застосування вимог ст. 71 КК України відсутні.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 389 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальних актах.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушеннях визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вирішив недоцільним досліджувати фактичні обставини справ, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння учасниками змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, які характеризують особу обвинуваченого.
Вислухавши пояснення обвинуваченого та дослідивши письмові докази по даній справі, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив вище зазначені кримінальні правопорушення, які вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 та ч.2 ст. 389КК України.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч.2 ст. 389КК України, за що обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню.
Відповідно до санкції ч. 1 ст. 122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Відповідно до санкції ч. 2 ст. 389 КК України, ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських чи виправних робіт, карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 389 КК України, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, кримінальне правопорушення за ч. 2 ст.389 КК України є кримінальним проступком.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання суд вважає за можливе застосувати щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя та вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.
Крім того, суд враховує те, що громадскі роботи, призначені за вироком Семенівського районного суду від 28.07.2021, ОСОБА_5 на момент розгляду справи відбув, знятий з обліку по відбуттю покарання, що підтверджено довідкою від 08.12.2021 № 25/25/1313-21 та не застосовує до призначеного покарання вимоги ст.71 КК України.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно медичної довідки КП "Семенівська лікарня" Семенівської селищної ради та Оболонської сільської ради ОСОБА_5 у лікаря психіатра та лікаря - нарколога на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.
Відповідно до досудової доповіді Семенівського районного сектору філії державної установи "Центр пробації" в Полтавській області ОСОБА_7 від 29.11.2021 за № 25/25/1259-21, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства ( у т.ч. окремих осіб).
На думку органу пробації , застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Вирішуючи питання про призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відношення обвинуваченого до вчиненого, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя та вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання є доцільним з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого та буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376, 394, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Семенівський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1