ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2768/21 Справа № 185/3600/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2021 року у кримінальному провадженні №0002164 стосовно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Павлоград Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз: 13.11.2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту, звільнився 30.04.2020 року з Жовтоводської ВК №26 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.
Так, зазначеним вироком ОСОБА_6 було визнано винуватим у тому, що він таємно, повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, викрав чуже майно, а також спричинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, за таких обставин.
Так, ОСОБА_6 29.09.2019 року приблизно о 18 годині 30 хвилини, проник через калитку на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де, керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно, повторно викрав велосипед марки «Формула», який знаходився на території домоволодіння і з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 1300 грн. 00 коп.
Крім того, ОСОБА_6 , 29.01.2020 року, приблизно о 02 год. 15 хв., маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, переліз через паркан, яким огороджено територію домоволодіння, тим самим проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де, реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, таємно, через ворота, на яких висів незамкнений навісний замок, проник до гаражу, звідки викрав: пилу дискову «Интерскол» моделі «ДП 2000», пилу електричну марки «TEKHMANN» моделі CSE-2845 А - помаранчевого кольору, болгарку марки «FERM» моделі «FAG-125/950», електроточило марки «РОСТЕХ» моделі «Т 1535», велосипед марки «Салют» - зеленого кольору, та інші речі, які для потерпілого ОСОБА_9 матеріальної цінності не представляють, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 6700,33 грн..
Після закінчення вчинення крадіжки та заволодівши вказаним майном, був зупинений потерпілим ОСОБА_9 , який побачив ОСОБА_6 та намагаючись повернути викрадене майно, вискочив через хвіртку на вулицю та почав бігти до ОСОБА_6 , щоб зупинити його та повернути викрадене майно, наздогнав ОСОБА_10 та повалив його з велосипеду. В цей час у ОСОБА_6 , виник намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Так, у процесі боротьби ОСОБА_6 , з метою уникнення затримання, наніс потерпілому не менше двох ударів ручкою від викрутки в область тулуба та трьох ударів руками в область голови та тулуба. Після падіння ОСОБА_9 піднявся та знову намагався затримати ОСОБА_6 , але останній, не зупиняючись на скоєному, завдав два удари кулаком в обличчя. Крім того, під час бійки ОСОБА_6 , збивши ОСОБА_9 з ніг та поваливши його на землю, стоячи поряд з ним, наніс один удар правою ногою в область правої надбрівної дуги, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої надбрівної дуги, субкон`юктивального крововиливу в склеру правого ока, травматичного кон`юнктивіту, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, більше шести днів, але не більше як три тижні «21 день», а також тілесні ушкодження у вигляді множинних саден та гематом голови, обличчя, тулубу, нижніх кінцівок, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оскаржуючи фактичні обставини справи та правову кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що він з 02 лютого 2020 року по 30 квітня 2020 року перебував під домашнім арештом, а тому вважає, що вказаний термін має бути зарахований у загальний строк відбуття покарання.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.
Інші учасники судового розгляду до апеляційного суду не з`явились, про час і дату апеляційного провадження повідомленні належним чином, заяв про відкладення судового засідання та про поважні причини неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим апеляційний розгляд здійснений без їх участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку суду, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.
Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неправильне зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України).
Згідно з приписами ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є зокрема незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вищезазначених вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, до обвинуваченого ОСОБА_6 в межах цього провадження застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обчислюється з 30 квітня 2020 року, який і був зарахований судом першої інстанції, як про це зазначено в резолютивній частині оскарженого вироку.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про зарахування йому у строк покарання строк перебування його під домашнім арештом з 02 лютого 2020 року по 30 квітня 2020 року спростовуються як матеріалами кримінального провадження, оскільки такий запобіжний захід до нього не застосовувався, так і не ґрунтується на положеннях Закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з тим, що такий запобіжний захід відповідно до національного законодавства не відноситься до попереднього ув`язнення, тому в будь-якому разі не підлягає зарахуванню в порядку ч. 5 ст. 72 КК України.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2021 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4