Справа № 609/167/19
Провадження № 1-кп/602/13/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2021 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого 14 червня 2016 року Шумським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 2)14 лютого 2017 року Кременецьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 22 березня 2017 року Шумським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 125 КК України до арешту на строк 20 днів, на підставі ч.1 ст. 70 , ч.4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі; 4) 05 травня 2017 року Шумським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі; 5) 18 лютого 2019 року Кременецьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 05 травня 2017 року та остаточно призначено покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі, 18.12.2020 року Кременецьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

25 грудня 2018 року у вечірню пору доби у ОСОБА_4 , який перебував по вулиці Лановецька в с. Піщатинці Шумського району Тернопільської області, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 25 грудня 2018 року у вечірню пору доби, перебуваючи по вулиці Лановецька в с. Піщатинці Шумського району Тернопільської області, підійшов до зачиненого на навісну колодку житлового будинку № 23 та переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом розбиття скла, проник через вікно у вказаний будинок, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та значення своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав з барсетки, яка знаходилася у тумбочці в одній з кімнат будинку, грошові кошти у сумі 2 тисячі євро, які згідно з офіційним курсом Національного банку України, станом на час вчинення злочину становлять 63428 гривень 27 копійок, та які належать ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , після чого вийшов з житлового будинку на вулицю та з місця скоєння злочину зник, маючи таким чином можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло.

25 листопада 2021 року між прокурором Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, за згодою із потерпілою у даному провадженні ОСОБА_6 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Лановецького районного суду укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст.185 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Крім того, отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив проти затвердження угоди. Прокурор та обвинувачений просять затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є тяжкими злочином, внаслідок якого шкода завдана інтересам потерпілої ОСОБА_6 , яка надала свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції статті обвинувачення. При цьому, суд враховує те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Вказані обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло, а тому його дії кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, за якими належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

При вирішенні цивільного позову суд з`ясував наступні обставини.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в розмірі 63428 гривень 27 копійок, моральної шкоди в розмірі 10000 гривень та 9200 гривень витрат на правову допомогу.

Згідно вимог ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Крім цього, згідно із вимогами ст.22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Таким чином, суд вважає, що заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди підлягає до задоволення в межах його доведеності та обґрунтованості, згідно матеріалів кримінального провадження, зокрема кошти в сумі 63428 гривень 27 копійок, якими заволодів обвинувачений, підлягають стягненню із ОСОБА_4 у повному обсязі.
У відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При цьому, за змістом ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди на суму 10 000 грн. потерпілою ОСОБА_6 обґрунтовані тим, що вона внаслідок вчиненого кримінального правопорушення перенесла як фізичні, так і душевно-психічні страждання і відчуває по сьогоднішній день пригнічення від скоєного.
Таким чином, суд, враховуючи ступінь вини обвинуваченого, виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що потерпілою, внаслідок вчиненого відносно неї кримінального правопорушення перенесені моральні страждання та негативні наслідки, що настали у зв`язку із цим, порушення нормального та звичного способу життя, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню, а саме стягненню з ОСОБА_4 в її користь 10 000 гривень завданої моральної шкоди.
Згідно ч. 2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги, зокрема, представника потерпілого, цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач.
Згідно ч. 1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтвердженні процесуальні витрати.
У відповідності до матеріалів цивільного позову встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 уклала договір про надання правової допомоги від 19.04.2019 року із адвокатом ОСОБА_7 та згідно квитанції до прибуткового касового ордера оплатила вартість гонорару згідно умов договору в сумі 9200 гривень.
При вирішенні цивільного позову в частині стягнення із обвинуваченого витрат на правову допомогу суд, враховуючи думку обвинуваченого, а також приймаючи до уваги вступ представника потерпілого у кримінальне провадження на стадії судового провадження, обсяг роботи представника згідно умов Договору, його участь в судових засіданнях під час судового розгляду, вважає за необхідне стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 процесуальні витрати в сумі 9200 гривень після вступу вироку в законну силу.
По справі проведено судову дактилоскопічну експертизу №1.4-78/19 від 25.01.2019 року, за яку із обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України слід стягнути в користь держави процесуальні витрати на відшкодування витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної експертної установи.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 листопада 2021 року між прокурором Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2020 року, більш суворим за даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, зарахувавши частково відбуте основне покарання за вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2020 року.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи №1.4-78/19 від 25 січня 2019 року в сумі 1001 гривня 00 копійок.

Речові докази по справі, а саме банкноту номіналом 50 євро однією купюрою, яка знаходиться на відповідальному зберіганні в касі Тернопільської філії АТ КБ «Приват Банк», що в м.Тернопіль, вул.С. Бандери, 38 Тернопільської області, повернути потерпілій ОСОБА_6 , як власнику.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, судових витрат задовольнити..
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 63428 (шістдесят три тисячі чотириста двадцять вісім) гривень 27 копійок завданої матеріальної шкоди, 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок завданої моральної шкоди та 9200 (дев`ять тисяч двісті) гривень витрат на правову допомогу.
Даний вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.349 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1