У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/5382/21

№ 1-кп/183/1235/21

02 грудня 2021 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, пенсіонерки, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
яка підозрюється у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 254 КК України (у редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008),

в с т а н о в и в :

06.08.2021 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшлоклопотання прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка підозрюється у вчинені кримінального проступку, передбаченого ст. 254 КК України (у редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008 року), у зв`язку зі зміною обстановки.
В клопотанні прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.254 КК України (у редакції Закону № 270-УІ від 15.04.2008 року), тобто убезгосподарському використанні земель, якщо це спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту.
В клопотанні прокурора зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 14.26-5/VII від 27 вересня 2018 року власником земельної ділянки, площею 0,04 га (кадастровий номер :04:004:0078), розташованої в межах населеного пункту на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_6 . Право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 232, номер запису про право власності 28480212 від 22.10.2018 року) з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, ОСОБА_6 є власником земельної ділянки, площею 0,04 га (кадастровий номер :04:004:0078) сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства.
20 травня 2019 року між ОСОБА_6 (власником) та ОСОБА_5 (землекористувачем) було укладено договір про встановлення земельного сервітуту, відповідно до умов якого, власник надає землекористувачу право на обмежене платне користування частиною належної йому земельної ділянки, площею 0,0262 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:004:0078.
На підставі вказаного договору було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту (право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм) ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 та внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Державного земельного кадастру.
Згідно ч.5 ст.20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянкисільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу. Земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони".
Згідно ст.21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для:
а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам;
б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок;
в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною;
г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.
Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково - дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
Статтею 33 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.
Таким чином, ОСОБА_5 стала землекористувачем частини земельної ділянки, площею 0,0262 га за кадастровим номером :04:004:0078 сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства.
Так, в період часу з 20 травня 2019 року по червень 2019 року ОСОБА_5 , будучі на підставі договору про встановлення земельного сервітуту від 20 травня 2019 року землекористувачем земельної ділянки, площею 0,0262, розташованої за адресою АДРЕСА_1 та наданої для ведення особистого селянського господарства, яка є частиною ділянки за кадастровим номером:04:004:0078, під час її використання всупереч вимогам пунктів «а», «б» та «ґ» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, відповідно до яких землекористувач зобов`язаний забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки, додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля та підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, достовірно знаючи про вид цільового використання земельної ділянки, без відповідних дозвільних документів на проведення робіт та без проведення зміни цільового призначення земельної ділянки, розмістила тимчасову споруду для провадження підприємницької діяльності.
Таким чином, ОСОБА_5 використала не за цільовим призначенням частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка входить до ділянки з кадастровим номером :04:004:0078, що призвело до виведення зазначеної земельної ділянки із сільськогосподарського обороту.
Дії ОСОБА_5 , які виразились у безгосподарському використанні земель, якщо це спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту (у редакції Закону № 270-УІ від 15.04.2008), кваліфіковані органом досудового розсування за ст. 254 КК України.
Однак, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 вчинила вперше кримінальний проступок і її виправлення та перевиховання можливе без застосування до неї заходів кримінальної відповідальності, а також з урахуванням того, що 24 грудня 2019 року договір про встановлення земельного сервітуту, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розірвано, а 26 березня 2020 року винесено рішення № 33-36/VII тридцять шостої сесії сьомого скликання Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі ОСОБА_6 », яким змінено цільове призначення земельної ділянки ОСОБА_6 , прокурор, посилаючись на ст. 48 КК України, звернувся з клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та просила його задовольнити. Свою позицію мотивувала тим, що ОСОБА_5 на теперішній час не являється користувачем земельної ділянки, площею 0,0262 га, яка входить до земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:0078, цільове призначення вказаної земельної ділянки змінено рішенням № 33-36/VII тридцять шостої сесії сьомого скликання Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», про що внесено відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, діяння підозрюваної втратило суспільну небезпечність, а сама підозрювана ОСОБА_5 перестала бути суспільно небезпечною. Просила задовольнити клопотання в новому обсязі.
Підозрювана ОСОБА_5 вину свою визнала в повному обсязі, просила задовольнити клопотання, звільнити її від кримінальної відповідальності, а справу закрити.
Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора, просив звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, закрити провадження у справі.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов наступних висновків.

Згідно з п.1 ч. 2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності і таке рішення може бути прийнято в підготовчому судовому засіданні.

Статтею 48 КК України передбачено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного суду від 03 жовтня 2019 року справа № 756/12390/18, застосування інституту звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки є дискреційними повноваженнями суду. При цьому ретельній перевірці судами підлягають дані про особу обвинуваченого, його вік, ставлення до вчиненого.
Звільнення від кримінальної відповідальності згідно ст. 48 КК України це право, а не обов`язок суду. А застосування ст. 48 КК України є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку, що виправлення особи яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.
Ст. 48 КК України передбачено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Відповідно до абзацу 17 постанови Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 161/1390/19, провадження № 51-5089 км 19 особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі №569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04 лютого 2021 року у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20.
З урахуванням вищевикладеного, дослідивши обставини діяння, інкрімінованого ОСОБА_5 та дані щодо її особи, суд дійшов наступних висновків.

На момент вчинення інкрімінованого ОСОБА_5 діяння, санкція ст. 254 КК України (в редакції станом на 19.05.2019 року) передбачала покарання у виді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі нас строк до двох років. З позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, тобто, по ступеню тяжкості зазначене діяння відповідно до ст. 12 КК України наразі віднесено до кримінальних проступків.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягалася.
Вперше вчинила кримінальний проступок.
Договір про встановлення земельного сервітуту укладений 24 грудня 2019 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на момент розгляду клопотання, розірвано.
Крім того, 26 березня 2020 року винесено рішення № 33-36/VII тридцять шостої сесії сьомого скликання Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі ОСОБА_6 », яким змінено цільове призначення земельної ділянки та відповідні відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 59, 84, 87).
За таких обставин, суд приходить до переконання, що на момент розгляду клопотання судом, вчинене ОСОБА_7 діяння втратило суспільну небезпечність внаслідок зміни обстановки і її виправлення та перевиховання можливе без застосування до неї заходів кримінальної відповідальності.
А тому, суд вважає, що є достатні підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ст. 254 КК України (у редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008), у зв`язку із зміною обстановки.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а тому кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ст. 254 КК України (у редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008) підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 48 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 314, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , підозрювану у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 254 КК України (у редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008) на підставі ст. 48 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження № 0000049 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 254 КК України (у редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008) на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити у зв`язку із звільненням ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Повний текст ухвали оголошено 6 грудня 2021 року о 08.30 годин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1