У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2021 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Краматорськ, Донецької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої,

-обвинуваченої за ч. 2 ст. 185 КК України

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2021 року ОСОБА_6 засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.08.2018 і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 7 місяців.

Ухвалено строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. Вирішено питання щодо речового доказу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок змінити в частині призначення покарання. Виключити із вироку посилання на застосування ст. 71 КК України та вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини обвинуваченої, прокурор вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої через суворість.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_6 ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.12.2019, яка в установленому порядку не скасовувалась, звільнено від відбування покарання з випробуванням у зв`язку з закінченням випробувального терміну, визначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.08.2018.

Відтак, на переконання апелянта, вирок в частині призначення покарання підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню (ст. 71 КК України).

Встановлені судом першої інстанції обставини.

28.01.2019 о 17:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно, діючи повторно, викрала майно, що належить ФОП ОСОБА_9 , а саме: пудру, тіні, підводку туш. З викраденим майном ОСОБА_6 з місця події зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій майнову шкоду на суму 325,20 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнана винною у таємному викраденні чужого майна, вчинене повторно. ЇЇ дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Позиція учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу.

Обвинувачена ОСОБА_6 належним чином повідомлена про дату та час апеляційного розгляду, до апеляційного суду не з`явилась, про причину неявки не повідомила. ЇЇ неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Захисник ОСОБА_8 не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам. Її дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України. В цій частині вирок суду не оскаржується.

Призначаючи покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 65, 66 КК України, та достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким злочином. Згідно даним про особу винної, вона раніше судима, в тому числі за вчинення аналогічних злочинів, звільнилася з місць позбавлення волі 18.01.2017, але належних висновків не зробила та 28.01.2019 вчинила корисливий злочин. Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені. Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття.

Покарання призначено в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та за розміром, який є мінімальним. В цій частині вирок не оскаржується.

Доводи апелянта про неправильність призначення обвинуваченій остаточного покарання з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України, є обґрунтованими, з огляду на наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалюючи вирок у відношенні ОСОБА_6 , остаточне покарання призначено на підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, та до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.08.2018.

Згідно роз`яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.

Однак суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження достатньо не з`ясував дані щодо попередніх судимостей ОСОБА_6 , не врахувавши, що ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.12.2019 ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням у зв`язку з закінченням випробувального терміну, визначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.08.2018. Зазначена ухвала набрала законної сили 13.12.2019.

За таких обставин, призначивши остаточне покарання з застосуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягав застосуванню.

Тому, вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання з підстав, передбачених п.4 п.2 ч.1 ст. 413 КПК України, а з вироку підлягає виключенню посилання на застосування вимог ст. 71 КК України при призначенні покарання.

Керуючись ст. 376, 404, 407, 408, 409, 413, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2021 року у відношенні ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Виключити із вироку посилання на застосування вимог ст. 71 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

В іншій частині зазначений вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3