Справа № 345/4276/20
Провадження № 11-кп/4808/443/21
Категорія ст. 121 ч. 1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши кримінальне провадження № 0000809 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Калуського міськрайонного суду від 30.08.2021 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого
засуджено за ст. 124 КК України до обмеження волі на 1 (один) рік.
Початок строку покарання рахуватиметься з дня прибуття засудженого до виправної установи.
Цивільний позов потерпілого задоволено частково. Стягнено із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 8608,96 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди, а також 5100 грн. витрат на правову допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
За вироком суду 12.09.2020 р. близько 23:00 години ОСОБА_7 перебував біля магазину «Продукти Гастроном» в м. Калуш, провулок Шкільний 4А. В цей час туди підійшов ОСОБА_9 . Під час спілкування між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник конфлікт, який перейшов у штовханину, в ході якої ОСОБА_10 наніс один удар кулаком правої руки в голову ОСОБА_9 , від якого останній втратив свідомість та впав на землю. Не зупиняючись, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 , який в той час знаходився на землі без свідомості та умисно наніс ще два удари кулаком правої руки в голову, спричинивши йому тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. При цьому він перевищив межі необхідної оборони.
В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суду незаконним, суд не навів належних мотивів про те, що ОСОБА_7 діяв і перевищив межі необхідної оборони і не мав наміру на вчинення кримінального правопорушення за ст. 121 ч. 1 КК України. Зокрема, не надано оцінку показанням обвинуваченого, що він не бив потерпілого, коли побачив, що останній не несе йому загрози, що спростовується записами на відео, на якому видно, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 були припинені свідком, а не сам обвинувачений відмовився наносити тілесні ушкодження потерпілому. Вказані твердження підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_11 , який двічі не підпускав обвинуваченого ОСОБА_7 до потерпілого ОСОБА_9 . Характер тілесних ушкоджень та їх кількість свідчать про прямий умисел ОСОБА_7 на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Немає підтверджень показань обвинуваченого, що йому було спричинено тілесні ушкодження. Тому, перекваліфікація дій обвинуваченого із ст. 121 ч. 1 на 124 КК України є передчасною. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ст. 121 ч. 1 КК України та призначити покарання 5 років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу, вважає її безпідставною, стверджує, що ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, став безпричинно штовхати його, зневажливо висловлюватись, погрожувати фізичною розправою, ображати. Присутні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 намагались заспокоїти його, проте ОСОБА_9 продовжив і наніс йому удар в плече, а згодом в голову Захищаючись від цих протиправних дій, він наніс йому удар в голову, від якого ОСОБА_9 впав на бетонне покриття. Він на той час не усвідомлював, що ОСОБА_9 втратив свідомість, жодних ушкоджень на його обличчі не було. Коли він зрозумів, що ОСОБА_9 втратив свідомість, то разом з іншими надавав потерпілому невідкладну медичну допомогу. Після того, як ОСОБА_9 прийшов до тями, після приїзду швидкої медичної допомоги, він покинув міце події. Вважає, що суд має врахувати його поведінку, як пом`якшуючу покарання обставину. Він діяв виключно з метою самозахисту і припинення протиправних дій потерпілого ОСОБА_9 . За таких обставин, просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

В апеляційній інстанції:

-прокурор підтримав апеляційні доводи поданої апеляції, просить задовольнити її вимоги в повному обсязі;

-потерпілий частково підтримав доводи прокурора, просить їх задовольнити, крім посилення покарання;

-обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник просять відхилити апеляцію прокурора. Крім того, обвинувачений вказав, що він вини не визнає, він захищався.

З`ясувавши обставини провадження, перевіривши й проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскаржений вирок суду вказаним вимогам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у зв`язку з виявленими істотними процесуальними порушеннями.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку є допущене судом істотне процесуальне порушення.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора в тій частині, що суд у вироку, використовуючи правовий інститут необхідної оборони, упустив основну його складову, а саме, що обвинувачена особа має захищатися не від звичайної неправомірної поведінки правопорушника, а лише від суспільно небезпечного посягання, яке має особливе кримінально-процесуальне значення, яке передбачене КК України.

Суд належно не змотивував у вироку вказану обставину, що ставить під сумнів його остаточний висновок у справі. При цьому належно не з`ясовано, чи дії потерпілого становили суспільну небезпеку і яку саме. В цьому ж правовому сенсі суд не навів доводів, чи реальною була загроза від потерпілого, чи не уявною була необхідна оборона, чи не продовжував обвинувачений свої дії в умовах, коли посягання на нього після падіння потерпілого було вже закінченим.
Крім того, обвинувачений в апеляційній інстанції ствердив, що він наніс удар потерпілому у відповідь на його агресивні приставання та на тяжку його образу. Не з`ясовано, чи були такі образи, їх ступінь та вплив на стан його душевного хвилювання, що може істотно впливати на остаточну кваліфікацію дій обвинуваченого.

Як з`ясовано в апеляційній інстанції, потерпілий після удару обвинуваченого впав на тверду бетонну поверхню. Не виключено, що він міг вдаритись головою до неї. Суд при цьому послався на висновок експерта, що тілесні ушкодження не могли бути заподіяні при його падінні, оскільки вони розміщені на різних ділянках тіла. Такий висновок є не чітким, тому що експерт послався не на ушкодження голови, а на різні частини тіла (а.с. 94), що викликає сумнів, який слід усунути. У разі, якщо тяжке ушкодження голови потерпілого могло бути заподіяно від його удару до твердої поверхні внаслідок падіння, то це також може впливати на остаточну кваліфікацію дій обвинуваченого.

Суд визнає обґрунтованими посилання прокурора в апеляційній інстанції на невідповідність змісту вироку вимогам ст. 374 ч.3 п. 2 КПК України. Вказана норма чітко визначає послідовність викладу судом у вироку певних даних, обставин й формулювань. Вона чітко визначає, що на початку мотивувальної частини обвинувального вироку суд має викласти формулювання обвинувачення, яке ним визнано доведеним і лише після цього давати оцінку доказам і наводити мотиви на зміну обвинувачення. Натомість суд почав її виклад з обвинувачення, яке було пред`явлено обвинуваченому, що слід робити лише при виправдувальному вироку (ст. 374 ч.3 п.1 КПК).

Таким чином суд, не встановивши фабули доведеного обвинувачення, приступив до викладу інших даних й обставин, які не повинні передувати вказаній фабулі, тому що цього прямо вимагає вказана норма КПК.

Наведені порушення слід віднести до істотних процесуальних порушень, які перешкодили суду прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Таким чином, вирок суду слід скасувати і призначити новий судовий розгляд для врахування позиції апеляційного суду та ухвалення законного, обґрунтованого й вмотивованого судового рішення.
Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання покарання обвинуваченого за цим вироком м`яким.
За наведених обставин апеляцію прокурора слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 405, 408, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Калуського міськрайонного суду від 30.08.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.
Ухвала не оскаржується.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4