Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/29/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Молодіжне, Долинського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразового судимого, а саме:
-вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2011 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, звільненний від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки;
-вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2012 року за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та шість місяців. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2014 року, 25 липня 2014 року звільнений від відбування покарання, згідно зі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Обвинувачений у кримінальних провадженнях за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, що знаходяться на розгляді судів,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме з 16.51 години 10 січня 2022 року до 05 березня 2022 року включно, з визначенням розміру застави в сумі 24810 грн.,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2022 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою строком на шістдесят днів, з визначенням розміру застави.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя виходив з того, що підозра ОСОБА_8 є обґрунтованою, а також встановлені під час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, впливати не потерпілого та свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За зазначених підстав, з урахуванням особи підозрюваного, а також тих даних про його особу, що встановлено при здійсненні провадження, слідчим суддею встановлено неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігти зазначеним ризикам.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного, в апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що в оскаржуваній ухвалі без обґрунтування та доказів, з посиланням на абстрактні та нереальні ризики, вказано на неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

З висновком суду про те, що підозрюваний може переховуватися, впливати на потерпілого та свідка, вчинити кримінальне правопорушення, захисник не погоджується.

Наголошує на тому, що підозрюваний ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України у кримінальному проваджені №0000399 від 16.12.2021 року вину повністю визнав та щиро розкаявся, про що він зазначав і в суді. Також, категорично не погодився із вимогами клопотання та просив йому обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

ОСОБА_8 , постійно проживає в буд. АДРЕСА_1 , а також за цією адресою і зареєстрований. Будь-яких зауважень від сусідів на нього не надходило. Ці обставини підтверджені, копією паспорта підозрюваного і характеристикою, які були подані стороною обвинувачення разом з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя посилається на те, що дії у вчинені яких ОСОБА_8 підозрюється вчинено в період розгляду судами обвинувальних актів за його обвинуваченнями у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України. Крім того вказано, що під час здійснення цих судових кримінальних проваджень ОСОБА_8 оголошувався у розшук, що свідчить про можливість його переховування від суду.

Проте, на думку захисника, наявність у судах на розгляді обвинувальних актів відносно ОСОБА_8 та навіть винесення ухвал про розшук, не є та не може бути обґрунтованим ризиком який було взято до уваги судом при обранні йому запобіжного заходу.

Стороні обвинувачення ставилося питання, стосовно того чи у вказаних ними кримінальних справах, які на сьогоднішній день перебувають на розгляді у судах першої інстанції подавалося клопотання про обрання ОСОБА_8 будь-якого запобіжного заходу. На що було повідомлено, що з такими клопотаннями сторона обвинувачення не зверталася.

Сама по собі ухвала суду про оголошення в розшук ОСОБА_8 в інших, ще не розглянутих кримінальних справах взагалі не свідчить про можливість його переховування.

З наведених підстав захисник вважає, що ухвала слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2022 року є незаконною та підлягає скасуванню.

У судове засідання суду апеляційної інстанції захисник, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду, не прибула, клопотання про відкладення розгляду не подавала, повідомила про можливість розгляду апеляційної скарги без її участі також про обов`язкову участь підозрюваного не наполягала, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття підозрюваного та його захисника не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як встановлено колегією суддів, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Підозра ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, як правильно про це зазначив слідчий суддя, підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, які долучені до клопотання. Вказані докази містять достатньо об`єктивної інформації про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Зокрема підозра підтверджується: витягом з ЄРДР; повідомленням про підозру від 05 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000399 від 16 грудня 2021 року ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України; протоколами допиту потерпілого та свідків; протоколом впізнання особи за фотознімками від 16 грудня 2021 року; протоколом огляду місця події від 16 грудня 2021 року; висновком товарознавчої експертизи.
Злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 є закінченим, умисним, корисливим, повторним, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Також, колегія суддів відповідно до ст. 178 КПК України, враховує й те, що ОСОБА_8 неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини, відбував покарання в місцях позбавлення волі, судимість не погашена. Після звільнення умовно - достроково, не працевлаштувався, на шлях виправлення не став, не працює, суспільно корисною працею не займається, законного джерела доходу не має. Також обвинувачується у інших кримінальних провадженнях, обвинувальні акти по яким знаходяться на розгляді в суді.

Тож, враховуючи зазначене вище у сукупності, існують обґрунтовані підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя районного суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, застосувавши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки в супереч доводів апеляційної скарги захисника, не застосування до підозрюваного запобіжного заходу чи/або більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний визнає вину, не переховується, зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки, не намагатиметься переховуватись, є не переконливими виходячи з обставин встановлених під час розгляду даного клопотання, оскільки такі доводи не підтверджені доказами та окрім того, дані обставини не є визначеними підставами для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Також, апеляційні доводи про те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, то вказана обставина не спростовує наявність визначених законом підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та крім того вказана обставина не зменшує встановлених ризиків.

Інших переконливих доводів щодо незаконності рішення слідчого судді в апеляційній скарзі захисника не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2022 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме з 10 січня 2022 року до 05 березня 2022 року включно, з визначенням розміру застави в сумі 24810 грн., - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4