УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.09.2021 Справа №607/16937/21 Провадження № 1-кс/607/5641/2021 м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою в межах строку досудового розслідування відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, розлученого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2021 старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження на 60 днів строку тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000782 від 04.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що групою слідчих слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області спільно із слідчими СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні №000782 від 04.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289 КК України.

04.06.2021 ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 незаконно заволоділи транспортним засобом марки Mazda моделі СХ 9, вартістю 670 210, 70 гривень, належний ОСОБА_9 , що знаходився на паркувальному майданчику поблизу ТЦ «Кристал», що за адресою: вул. А. Живова, 15 А в м. Тернополі.

Крім того, 11.06.2021 ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 незаконно заволоділи транспортним засобом марки Toyota моделі Land Cruiser 200, вартістю 1 044 903,40 гривень, належний ОСОБА_10 , що знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2 .

12.06.2021 ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 незаконно заволоділи транспортним засобом марки Mazda моделі 3, вартістю 320 410, 51 гривень, належний ОСОБА_11 , що знаходився у дворі будинку № 37 по проспекту Злуки в м.Тернополі.

Ініціатор клопотання зазначив, що при невстановлених слідством обставинах, місці та часі, ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 прийняли рішення про особисте збагачення шляхом здійснення незаконного заволодіння транспортними засобами.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розробили план злочинних спрямованих на незаконне заволодіння транспортними засобами.

04.06.2021 близько 07 год. 32 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів та з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, діючи згідно розробленого плану діяльності, перебуваючи на паркувальному майданчику поблизу ТЦ «Кристал» за адресою: вул. А.Живова, 15 А, в м. Тернополі, побачили автомобіль марки Mazda моделі СХ-9, д.н.з. НОМЕР_1 , 2016 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 . Після цього, о 07 год. 32 хв. 04.06.2021 ОСОБА_4 , діючи згідно заздалегідь розробленого плану злочинної діяльності та ролі кожного у його вчиненні, підійшов до автомобіля марки Mazda моделі СХ-9, д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом удару ноги у переднє ліве колесо перевірив наявність сигналізації у ньому. Після цього, о 07 год. 35 хв. 04.06.2021 до автомобіля марки Mazda моделі СХ-9, д.н.з. НОМЕР_1 , де перебував ОСОБА_4 підійшов ОСОБА_8 , та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви та мету власного незаконного збагачення, за допомогою спеціального електронного пристрою для втручання у роботу технічних засобів охорони, проникли до салону вказаного автомобіля та запустили його двигун, а саме: ОСОБА_8 виконуючи роль водія сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_4 , в свою чергу, сів на переднє пасажирське сидіння, після чого розпочали рух по вулиці А. Живова, у напрямку перехрестя вулиці А. Живова та М.Шептицького у м.Тернополі. У подальшому, о 07 год. 59 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , перебуваючи у салоні автомобіля марки Mazda моделі СХ-9, д.н.з. НОМЕР_1 покинули межі м.Тернопіль та передали згаданий транспортний засіб ОСОБА_7 , яким останній попрямував в напрямку міста Рівне.

Таким чином, для досягнення корисливої мети, не маючи права та будь-якої згоди від власника транспортного засобу марки Mazda моделі СХ 9, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 незаконно заволоділи вищевказаним транспортним засобом, вартістю 670 210, 70 гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімумі доходів громадян. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно матеріальну шкоду у сумі 670 210, 70 гривень.

Крім цього, 11.06.2021 близько 17 год. 08 хв., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 побачили автомобіль марки Toyota моделі Land Cruiser 200, д.н.з. НОМЕР_3 , 2011 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_10 , та в останніх повторно виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Після цього, о 17 год. 08 хв. 11.06.2021 ОСОБА_8 , діючи згідно заздалегідь розробленого плану злочинної діяльності та ролі кожного у його вчиненні, підійшов до автомобіля марки Toyota моделі Land Cruiser 200, д.н.з. НОМЕР_3 , та почав оглядати вище вказаний автомобіль. Надалі, о 17 год. 12 хв. до ОСОБА_8 підійшли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 й усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви та мету власного незаконного збагачення, за допомогою спеціального електронного пристрою для втручання у роботу технічних засобів охорони, проникли до салону вказаного автомобіля та запустили його двигун, а саме: ОСОБА_8 , виконуючи роль водія сів за кермо вказаного автомобіля, ОСОБА_4 , в свою чергу, сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_7 на заднє сидіння, та здійснили рух на вказаному автомобілі, вартістю 400 000 гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Надалі ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проїхавши викраденому автомобілі близько 2 метрів, продовжити рух на ньому не змогли через спрацювання системи захисту та зупинки двигуна автомобіля. Після цього, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покинули викрадений автомобіль та залишили місце вчинення кримінального правопорушення.

Також, 12.06.2021 близько 00 год. 01 хв., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 побачили автомобіль марки Mazda моделі 3, д.н.з. НОМЕР_5 , 2015 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_11 , та в останніх повторно виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Після цього, о 00 год. 01 хв. 12.06.2021 ОСОБА_4 , діючи згідно заздалегідь розробленого плану злочинної діяльності та ролі кожного у його вчиненні, разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підійшли до автомобіля марки Mazda моделі 3, д.н.з. НОМЕР_5 , та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви та мету власного незаконного збагачення, ОСОБА_4 розбив переднє ліве вікно згаданого автомобіля, з метою подальшого незаконного проникнення до нього. Надалі, ОСОБА_7 , виконуючи роль водія сів за кермо вказаного автомобіля та за допомогою спеціального електронного пристрою для, втручання у роботу технічних засобів охорони, запустив двигун автомобіля, a ОСОБА_8 , в свою чергу, сів на переднє пасажирське сидіння та здійснили рух на вказаному автомобілі, вартістю 320 410, 51 гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. ОСОБА_4 , в свою чергу, взяв на себе функцію спостереження та супроводу автомобіля марки Mazda моделі 3, д.н.з. НОМЕР_5 з місця вчинення злочину до місця його транспортування, та з водієм ОСОБА_12 , який не був обізнаний із злочинною діяльністю останніх, за допомогою автомобіля марки Hyundai модель Sonata, д.н.з. НОМЕР_7 , їхав у супроводі автомобіля марки Mazda моделі 3, д.н.з. НОМЕР_5 .

Таким чином, для досягнення корисливої мети, не маючи ніякого права та будь-якої згоди від власника транспортного засобу марки Mazda моделі 3, д.н.з. НОМЕР_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 незаконно заволоділи вищевказаним транспортним засобом.

12.06.2021 у межах кримінального провадження №0000823 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

12.06.2021 у кримінальному провадженні №0000823 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

13.06.2021 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

13.06.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області підозрюваному щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з можливістю внесення застави в розмірі ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 227 000 гривень.

01.07.2021 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289 КК України.

10.08.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою до 08.09.2021.

31.08.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою до 23:59 год. 29.09.2021, зменшено розмір застави, яку визначено в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 гривень.

Мотивуючи клопотання щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, слідчий вказує на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, а також те, що ризики, які були зазначені при застосуванні запобіжного заходу не зменшились, та продовжують існувати. Такими, на думку слідчого, є : ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду; ризик знищення, сховання або спотворення будь-якої з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні; ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім цього, строк дії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.08.2021 про продовження тримання ОСОБА_4 під вартою завершується 29.09.2021, а для завершення досудового розслідування необхідно отримати висновки комп`ютерно-технічних експертиз, експертиз відео-, звукозапису, які на даний час перебувають на виконанні у Тернопільському НДЕКЦ МВС України, виконати ряд слідчих та процесуальних дій

На думку слідчого, конкретні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про наявність підстав для продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий вважає, що викладені у клопотанні обставини та дані про особу підозрюваного виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на тяжкість злочину, у вчиненні якого останній підозрюється, та наявність ризиків, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які не зменшились та не перестали існувати. Разом з тим, уточнила строк, на який сторона обвинувачення просить продовжити строк дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.10.2021, у зв`язку з тим, що такий строк на даний час не продовжено у встановленому законом порядку. На думку прокурора, підстав для зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 немає.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання. Просив врахувати наявність у нього постійного місця проживання, неповнолітньої дитини на утриманні та батьків похилого віку, догляд за якими він здійснює, у зв`язку з чим просив застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, вказуючи, що дотримуватиметься належної процесуальної поведінки. Крім того, заявив клопотання про зобов`язання керівника СІЗО організувати йому проведення медичного обстеження за межами слідчого ізолятора, посилаючись на незадовільний стан здоров`я, зазначивши, що потребує лікування, яке в умовах СІЗО неможливе.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри та недоведеність зазначених у клопотанні ризиків, а також безпідставність зазначення у клопотанні слідчим нових ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, існування яких раніше ухвалами слідчих суддів не встановлювалось. Просив врахувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, та у зв`язку з цим вказав на наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, цілодобового домашнього арешту, посилаючись при цьому на наявність у підозрюваного на утриманні неповнолітньої дитини та батьків похилого віку, які потребують догляду. У зв`язку зі скаргами ОСОБА_4 на погане самопочуття та ненадання йому в умовах тримання під вартою можливості отримати належне медичне обстеження, просив врахувати клопотання підозрюваного та зобов`язати керівника СІЗО організувати ОСОБА_4 проведення медичного обстеження за межами слідчого ізолятора

Слідчим суддею з`ясована можливість участі підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні у зв`язку із посиланням останнього на погане самопочуття. За встановлених в судовому засіданні обставин та враховуючи висловлену лікарем швидкої медичної допомоги думку з цього приводу, перешкод для участі підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні немає.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області спільно із слідчими СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні №000782 від 04.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289 КК України.

12.06.2021 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

13.06.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 год. 59 хв. 10.08.2021, визначено заставу в розмірі ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 227 000 (двісті двадцять сім тисяч) гривень.

01.07.2021 в об`єднаному кримінальному провадженні №0000782 від 04.06.2021 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

10.08.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 08.09.2021.

10.08.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000782 від 04.06.2021 до чотирьох місяців, тобто до 12.10.2021.

31.08.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою до 23:59 год. 29.09.2021. Цією ж ухвалою зменшено розмір застави як альтернативного запобіжного заходу та визначено таку в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 гривень.

Положеннями ч.3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На переконання слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000782 від 04.06.2021; протоколами оглядів місця події від 04.06.2021, 12.06.2021, 14.06.2021, 16.06.2021; протоколом огляду запису камер відеоспостереження від 13.06.2021; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 12.06.2021; протоколами огляду предметів від 13.06.2021, 15.06.2021, 16.06.2021, 17.06.2021; протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 05.06.2021; висновками експертів №207 від 06.08.2021, №СЕ-19/120-21/6897-ТК від 30.07.2021, №СЕ-19/120-21/7235-ТР від 02.08.2021, №СЕ-19/120-21/8126-Д від 07.09.2021, №СЕ-19/120-21/8130-Д від 09.09.2021, №СЕ-19/120-21/8131-Д від 06.09.2021, №СЕ-19/120-21/8134-Д від 12.08.2021; протоколами допитів свідка ОСОБА_12 від 12.06.2021, 15.06.2021, 17.06.2021, 23.06.2021; протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 12.06.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 17.06.2021; протоколами проведення слідчого експерименту від 17.06.2021; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.06.2021; протоколами огляду від 15.06.2021; протоколами проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 від 12.06.2021, 14.06.2021, 15.06.2021; протоколом проведення додаткового слідчого експерименту від 14.06.2021; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий за погодженням з прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність всіх ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує, що ОСОБА_4 інкримінується кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

При встановленні обставин, які вказують, що ризик впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних не зменшився, слідчим суддею взято до уваги, що на даний час досудовим розслідуванням не встановлено всіх свідків та очевидців кримінальних правопорушень, деякі з яких можуть бути відомі ОСОБА_4 , на яких підозрюваний може впливати з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь, та враховано встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, мотив інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дає підстави вважати наявним, окрім вищезазначених, ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Поряд з цим, слідчий суддя не погоджується із доводами сторони обвинувачення щодо з`явлення нових ризиків, передбачених п.п.2, 4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки наведені слідчим аргументи в цій частині клопотання є доволі абстрактними, враховуючи відсутність наведення конкретних фактів, які б вказували на те, що ОСОБА_4 ймовірно знищить, сховає чи спотворить будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, чи перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином. До того ж, наявність вказаних ризиків не була встановлена слідчими суддями як при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , так і при неодноразовому вирішенні питання про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор довели слідчому судді обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджуються з вимогами ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане необхідністю забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні про тяжкий злочин.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.

Втім, наведені в судовому засіданні підозрюваним та його захисником доводи, в тому числі і щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, неповнолітньої дитини та батьків похилого віку на утриманні, його позитивної характеристики, не можуть бути безумовною підставою для застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про подальше існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого. З огляду на викладене, вимоги сторони захисту про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, задоволенню не підлягають.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість частини наведених у клопотанні ризиків, які не зменшились, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту.

До того ж, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, за доводами сторони захисту, в судовому засіданні не встановлено.

Так, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути попередньо встановлені ризики, які передбачені ст.177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо відсутності всіх заявлених у клопотанні слідчим ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наведених обставин, навіть позитивні дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , на які звертав увагу захисник, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не дають підстав застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, оскільки застосування такого запобіжного заходів не забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним вище ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Посилання підозрюваного на незадовільний стан здоров`я, потребу у додатковому лікуванні, ненадання необхідної медичної допомоги за межами слідчого ізолятора також були предметом розгляду слідчого судді, та в ході розгляду поданого слідчим клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу стороною захисту не надано жодних даних про те, що впродовж всього строку перебування під вартою ОСОБА_4 звертався до керівництва ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)» із заявами про надання йому медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора чи поза його межами.

Поряд з цим, слідчий суддя враховує відсутність документів про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою, оскільки належного медичного висновку, який би засвідчував факт неможливості тримання ОСОБА_4 під вартою за станом здоров`я, слідчому судді не надано.Таким, чином, дані, що свідчать про наявність у ОСОБА_4 будь-яких тяжких захворювань, що перешкоджають триманню його в слідчому ізоляторі, а також інші обставини, що перешкоджають триманню його під вартою, відсутні.

Крім того, слідчий суддя вважає необхідним звернути увагу на те, що проведення медичного обстеження підозрюваного та оперативне лікування за його зверненням являється однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів особи, яка тримається під вартою.

Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Крім цього, відповідно до порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10.02.2012 №239/5/104, керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Відповідно до п.п. 2.6 - 2.8 розділу 2 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, за №212/20525, затвердженого Наказом МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця. Усі висновки медичного обстеження, консультації та дані щодо проведеного лікування лікарем-фахівцем в обов`язковому порядку вносяться до форми первинної облікової документації № 025/о «Медична карта амбулаторного хворого № ___» або до форми первинної облікової документації № 003/о «Медична карта стаціонарного хворого № ___», затверджених Наказом № 110. Відшкодування витрат, пов`язаних із залученням обраного лікаря-фахівця, здійснюється за рахунок особи, узятої під варту, якій надавалась медична допомога, або її родичів. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Отже, законодавством чітко визначений порядок обстеження та надання медичної допомоги особам, узятим під варту і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво СІЗО.

Враховуючи викладене, в разі виникнення скарг з боку підозрюваного щодо незадовільного стану здоров`я та наявність медичних довідок з поставленням відповідного діагнозу і рекомендації про оперативне лікування, керівництво ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)» відповідно до норм вищенаведеного Порядку зобов`язано етапування підозрюваного ОСОБА_4 за межі СІЗО у відповідний медичний заклад з метою надання необхідних медичних послуг.

При розгляді клопотання, слідчий суддя приймає до уваги те, що для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, необхідність в яких виникне в ході досудового розслідування.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту.

При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою строком до 12.10.2021, тобто в межах строку досудового розслідування, не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у даному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст.176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування задовольнити..

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000782 від 04.06.2021, тобто до 12.10.2021 із визначенням застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.08.2021.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1