Справа № 740/241/22
Провадження № 1-кс/740/122/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
захисника адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання слідчого СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, раніше судимого вироком Прилуцького міськрайонного суду від 30.05.2018 за ч.2 ст.187, ст.119 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, відбуває покарання у Катеринівській виправній колонії № 46, с. Катеринівка, Сарненський район, Рівненська область, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
у кримінальному провадженні, внесеному 13.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України, -

встановила:
25.01.2022 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області отримано зазначене клопотання.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділом Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000047 від 13.01.2022 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України
Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.01.2022 у невстановлений час ОСОБА_4 вступив в злочинну змову з неповнолітнім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , спрямовану на вчинення розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_4 по мобільному телефону керував діями ОСОБА_8 та ОСОБА_12 надав їм інформацію щодо місця знаходження потерпілих, а також давав вказівки щодо обставин нападу на потерпілих.

Так, 13.01.2022, близько 23.00 години, неповнолітній ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 реалізуючи спільний злочинний умисел з ОСОБА_4 з метою нападу на потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди для здоров`я та майна потерпілих та бажаючи їх настання, перебуваючи на відстані 5 км. від автодороги М-02, Кіпті-Глухів-Бачівськ в напрямку об`їзної автодороги Р-67 Чернігів-Прилуки-Пирятин між селами Зруб та Колісники на узбіччі автодороги, вчинили напад на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , застосувавши при цьому насильство, що є небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , а саме нанесли йому, множинні удари руками та ногами в область голови та тулубу, а також здійснили три постріли предметом схожим на пістолет в область голови та стегна потерпілого, чим спричинили тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, після чого зв`язали останньому руки за допомогою мотузки, таким чином подолали його волю до опору та повністю позбавили можливості чинити активні дії. Після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , заволоділи майном потерпілих, а саме: грошовими коштами в сумі 41 000 грн., золотим ланцюжком вагою близько 200 грамів, вартістю близько 335 000 грн., що належать ОСОБА_10 а також золотими сережками та каблучкою (комплект) у вигляді квітки ромашки, вага яких разом становить близько 10 грамів, каблучка у вигляді квітки з фіолетовими камінцями вагою близько 5 грамів, загальною вартістю близько 25 125 грн. що належать ОСОБА_11 .

У подальшому, отримавши реальну можливість розпоряджатися грошовими коштами, та золотими виробами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , зникли з місця скоєння злочину, завдавши потерпілим ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , матеріальної шкоди.

Досудове слідство вважає, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та наявність обґрунтованих ризиків, зазначених у п. п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім цього, слідчий вважає, що ОСОБА_4 , звільнившись з місць позбавлення волі 20.02.2022, може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання, від семи до десяти років позбавлення волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показань, оскільки йому відомі місця проживання учасників даної події. Крім того, до потерпілої ОСОБА_11 , надходили погрози, в зв`язку з чим, остання звернулась до слідчого з письмовою заявою про допит її в якості потерпілої в суді на підставі ч.1 ст.225 КПК України; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, на даний час відбуває покарання згідно вироку Прилуцького міськрайонного суду від 30.05.2018 за ч.2 ст.187, ст.119 КК України, згідно інформації наданої Державною установою «Катеринівська виправна колонія № 46», ОСОБА_4 , характеризується негативно, схильний до вчинення чисельних правопорушень, є постійним порушником дисципліни в умовах відбування покарання. Останній не одружений, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, тому наявний надзвичайно високий ступінь ризику вчинення ОСОБА_4 , нових злочинів; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки до цього часу не віднайдені всі знаряддя злочину та викрадені речі потерпілих, а підозрюваному ОСОБА_4 , відоме місце їх знаходження, тому перебуваючи на волі він може сховати чи спотворити речі, що мають значення для кримінального провадження.

25.01.2022 захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 подав до суду письмові заперечення на клопотання, в яких просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою, оскільки не містить жодних фактичних даних, які б підкріплювали ті припущення, на які посилається орган досудового розслідування та дійсно підтверджували вчення інкримінованого злочину, а з всього повідомлення про підозру ОСОБА_4 приділяють лише один абзац, при цьому, жодних фактичних даних, які підтверджували пов`язаність останнього із зазначеними подіями відсутні. Ані потерпілий ОСОБА_10 , ані потерпіла ОСОБА_11 , не впізнали особу, з якою начебто по телефону спілкувались особи на місці події. Також зазначив, що посилання на існування ризиків, передбачених п.1-3 ст.177 КПК України є безпідставними, він не збирається переховуватися та впливати на свідків або потерпілих оскільки не причетний до вказаного злочину. Наразі відбуває покарання в Катеринівській виправній колонії №46, буде звільнений 20.02.2022 і усвідомлюючи всю тяжкість відбування покарань, не має наміру вчиняти нові злочини, а отже ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України також не доведений.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання, просила задовольнити з підстав викладених у ньому та зазначила про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи наявні ризики та обґрунтовану підозру.

Захисник у судовому засіданні категорично заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на очевидну необґрунтованість підозри та навів доводи, аналогічні тим, що зазначив у письмових запереченнях.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та зазначив, що відбуває покарання у колонії та до вказаного злочину не причетний, оскільки фактично не мав можливості в умовах відбування покарання здійснити дії у яких його підозрюють. Має намір відбути покарання, повернутися до нормального життя та довести свою непричетність до вказаного злочину, у зв`язку з чим, не буде переховуватися та перешкоджати слідству.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заперечення, слідчий суддя дійшла до наступного висновку.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), тому можуть бути застосовані лише за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим, ч.4 ст.194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує таке.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.
Таким чином, слідчому судді необхідно оцінити відповідність підозри цій правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості (тобто, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_4 міг вчинити саме цей злочин). При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація здійснюється судом під час розгляду справи по суті.
Так, слідчим суддею встановлено, що СВ Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000047 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України
22.01.2022 о 16 год. 22 хв. ОСОБА_4 було письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 категорично заперечив свою причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Разом з тим, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину на цій стадії кримінального провадження підтверджується доданими до клопотання та дослідженими у судовому засіданні матеріалами, зокрема протоколом від 14.01.2022 про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від потерпілого ОСОБА_10 , в якій викладено обставини про вчинення щодо нього кримінального правопорушення; довідкою КНП «Ніжинська центральна міська лікарня Імені Миколи Галицького від 21.01.2022, щодо наявних у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_11 , згідно якого, остання повідомляє, що діями ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в телефонному режимі керувала інша особа, а згідно протоколу слідчого експерименту від 17.01.2022 остання повідомила, що коли нападники включили гучномовець на телефоні, вона почула голос ОСОБА_15 , який наказав завести автомобіль; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 та слідчого експерименту від 21.01.2022 за його участі, за змістом яких, останній повідомляв, що мав телефонні розмови безпосередньо із ОСОБА_4 , на прохання якого 13.01.2022 він підвозив ОСОБА_17 та ОСОБА_13 та те, що ОСОБА_18 час від часу спілкувався з ОСОБА_4 та виконував його вказівки куди їхати та що робити. Крім того, відповідно до протоколу обшуку від 21.01.2022 в приміщенні камери №37 Катеринівської ВК №46, за місцем відбування покарання ОСОБА_4 , були вилучені в тому числі, і мобільні телефони, що на даному етапі на думку слідчого судді, спростовує твердження підозрюваного, що в умовах відбування покарання у нього не було можливості здійснювати дії, в яких його підозрюють.

З огляду на викладене, оцінивши сукупність і вагомість наявних на цій стадії провадження доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що вони доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити це правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Оцінюючи доводи слідчого щодо існування ризиків передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить із такого.
Ризики вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею, судом обґрунтованої ймовірності реалізації підозрюваним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що особа обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак слідчому судді необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на таке.
ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Слідчий суддя вважає, що усвідомлюючи скоєне та побоюючись суворого покарання, яке загрожує підозрюваному в разі доведеності його вини, звільнившись з місць позбавлення волі останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення такого покарання, що негативно вплине на розумність строків досудового розслідування та судового розгляду.

З урахуванням того, що досудове розслідування у провадженні не завершено (тривають слідчі дії щодо встановлення/віднайдення знаряддя злочину та викрадених речей потерпілих), слідчий суддя вважає, що ризик знищення чи спотворення доказів з боку підозрюваного, існують.

Оцінюючи доводи щодо існування ризику, зазначеного у п.3 ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1,2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує аж до моменту безпосереднього отримання судом цих свідчень та дослідження їх судом.
Враховуючи характер відносин підозрюваного зі свідками та іншим підозрюваними, виходячи з обставин встановлених органом досудового розслідування, слідчий суддя не виключає можливості здійснення тиску зокрема на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.
Слідчий суддя також вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд вказує на те, що наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk v. Turkey (Сельчук проти Туреччини), § 34; Matznetter v. Austria (Мацнеттер проти Австрії), § 9).

Крім тяжкості злочину, вчинення якого інкримінується, враховуючи, що ОСОБА_4 , є особою раніше судимою за вчинення аналогічних злочинів, слідчий суддя вбачає, що відомості, що характеризують особу, надають підстави вбачати наявність ризику вчинення ним нових правопорушень.

Аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст.178 КПК України, слідчий суддя дійшла висновку про доведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України,

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Разом з тим, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Слідчий суддя вважає, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти наведеним у клопотанні ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Згідно наданих до суду матеріалів кримінального провадження обставини кримінального правопорушення ще підлягають встановленню.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, санкція якої передбачає покарання на строк від 7 до 10 років, є раніше судимою особою, отже, до останнього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З огляду на викладене, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, у якому підозрюється особа, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного, а саме його вік, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі і притягнення його раніше до кримінальної відповідальності, слідчий суддя дійшла висновку що підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, відсутні.

На підставі ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, не вбачає підстав для визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178,181,183,193-196,369-372 КПК України, слідчий суддя -

постановила:
клопотання задовольнити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 26 березня 2022 року включно з утриманням його в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 25.01.2022.
Копію ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 та надати для виконання РКС ГУНП в Чернігівській області та прокурору для контролю.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1