Справа № 307/3208/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/575/20 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_8 , поданою в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 20. 12. 2019.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одружена, не працююча, на утриманні має п`ять неповнолітніх дітей, не судима, засуджена:
- за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 1547,19 грн. матеріальної шкоди, 2800 грн. витрат на оплату послуг адвоката та 7000 грн. моральної шкоди. У решті позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
ОСОБА_6 04. 08. 2018 близько 19 год., перебуваючи біля русла річки «Лужанка», біля дворогосподарства АДРЕСА_2 , в ході сварки із ОСОБА_10 , яка виникла на грунті тривалих особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом на заподіяння тілесного ушкодження, завдала декілька ударів руками по обличчю та верхніх кінцівках ОСОБА_10 , після чого, продовжуючи свої протиправні дії, тримаючи в руці дерев`яну палицю, нанесла нею один удар по голові потерпілої, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних синців обох верхніх кінцівок, голови та шиї, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до групи тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

-2-

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 захисник адвокат ОСОБА_8 просить вирок Тячівського районного суду від 20. 12. 2019 скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог, захисник зазначає про незаконність та необґрунтованість вироку щодо ОСОБА_6 та допущені судом під час розгляду кримінального провадження істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те, що обвинувачена ОСОБА_6 у встановлених обвинуваченням обставинах конфліктів з потерпілою ОСОБА_10 не мала і жодних тілесних ушкоджень останній не наносила. Натомість, конфлікт мав місце із чоловіком обвинуваченої - ОСОБА_11 , про що ствердно зазначили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які також зазначили про перебування потерпілої в стані алкогольного сп`яніння. На його думку, висновок суду про винуватість ОСОБА_6 ґрунтується виключно на даних висновку судово-медичної експертизи №284 від 16. 08. 2019, показаннях потерпілої та матері її чоловіка ОСОБА_15 , якій обставини відомі з чужих слів. При цьому судом не надано належної оцінки як відсутності інших об`єктивних доказів винуватості ОСОБА_6 , так і показанням допитаних судом свідків про ймовірне отримання тілесних ушкоджень потерпілою, яка знаходилась в стані сильного алкогольного сп`яніння, від падіння поза межами конфлікту, а також показання свідка ОСОБА_16 , яка через два дні від дати конфлікту не бачила тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 . Посилаючись на положення ст. 17 КПК України, захисник вказує на те, що суд першої інстанції у вироку не зазначив мотиви прийняття до уваги одних доказів і причини неврахування судом інших, чим порушив право обвинуваченої на справедливий суд. Також захисник ОСОБА_8 зазначає, що судом першої інстанції проігноровано заявлене ним під час судового розгляду клопотання про визнання висновку судово-медичної експертизи №284 від 16. 08. 2019 недопустимим доказом у зв`язку з відсутністю у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано цей висновок експерта та невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України. Крім того вказує на порушення права на захист ОСОБА_6 під час досудового розслідування, зокрема, вручення їй 13. 09. 2018 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності захисника. Також захисник звертає увагу на відсутність в матеріалах кримінального провадження процесуального документа про доручення слідчому проводити досудове розслідування даного кримінального провадження.

09. 09. 2021 обвинувачена ОСОБА_6 подала письмову заяву про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, думку прокурорки, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, але підтримала доводи клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

-3-

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19. 11. 2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26. 02. 2019 у справі № 309/1201/15-к).

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України (15. 10. 2017), за яке передбачене покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років. Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад три роки з дня вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення. Протягом цього строку остання не вчинила нового кримінального правопорушення та не ухилялася від слідства або суду, а тому строки давності закінчились.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України не визнала, але не заперечувала проти закриття відносно неї кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зі звільненням її від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

-4-

За змістом ст. ст. 284 - 288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08. 11. 2018 у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч. ч. 1 - 3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання обвинуваченої задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо неї, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Разом з тим, таке рішення апеляційного суду не позбавляє потерпілу ОСОБА_10 права на відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, шляхом заявлення відповідних вимог до ОСОБА_6 в порядку цивільного судочинства, з урахуванням фактичних обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Керуючись ст. ст. 284, 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 20. 12. 2019 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 125 КК України,- скасувати.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності,- задовольнити.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_6 , обвинувачену за ч. 2 ст. 125 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо неї закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді :