Провадження № 1-кп/537/55/2022
Справа № 537/5606/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2022 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2021 року за №0000532, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, який одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює робітником ПП «Бетон Декор», зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :
14.08.2021 приблизно о 18 год. 40 хв. водій ОСОБА_4 рухався, керуючи автомобілем Volkswagen Golf 2, д.н.з НОМЕР_1 , зі швидкістю не менше 103,81 км/год. 108,56 км/год. в світлий час доби, ясну погоду без опадів, по сухому асфальтобетонному покриттю по вул. Макаренка в м. Кременчуці Полтавської області, що має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони вул. Республіканської в напрямку вул. Івана Приходька м. Кременчука Полтавської області.

В цей саме час по вул. Кузнечна, яка є другорядною відносно вул. Макаренка, зі сторони вул. Набережна Лейтенанта Дніпрова в напрямку до вул. І. Приходька, керуючи велосипедом типу «Україна», рухався велосипедист ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перетинав проїзну частину на вул. Макаренка з правого боку на ліво відносно напрямку руху автомобіля Volkswagen Golf 2, д.н.з. НОМЕР_1 .

Водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Volkswagen Golf 2, д.н.з. НОМЕР_1 , з перевищенням дозволеної швидкості руху в межах населеного пункту у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, на стадії зближення велосипеда з його автомобілем, в момент початку виникнення небезпеки для його руху, у вигляді перетину велосипедистом ОСОБА_7 умовної лінії меж перехрестя, маючи можливість своєчасно виявити велосипедиста, не вжив заходів до зменшення швидкості та своєчасного екстреного гальмування автомобіля, змінив свій напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу руху, тим самим порушив вимоги п. 10.1., 12.3, 12.4., 12.9 "б" Правил дорожнього руху, де відповідно вказано:

?п. 10.1. ПДР Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

?п.12.3. ПДР У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди,

?п. 12.4. ПДР У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

?п. 12.9. ПДР Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29., 3.31., або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту и пункту 30.3 цих Правил,

і рухаючись по зустрічній смузі руху, в межах перехрестя вулиць Макаренка Кузнечна в м. Кременчук, допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля Volkswagen Golf 2, д.н.з. НОМЕР_1 , у ліву бокову частину велосипеда типу «Україна» під керуванням велосипедиста ОСОБА_7 .

В результаті наїзду автомобіля Volkswagen Golf 2, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , на велосипедиста ОСОБА_7 , останній отримав тяжкі тілесні ушкодження та був направлений до лікарні, але від отриманих травм помер в автомобілі екстреної медичної допомоги.

У трупа ОСОБА_7 виявлені такі тілесні ушкодження: на голові - крововиливи в м`яку мозкову оболонку в тім`яно-скронево-потиличних ділянках з переходом на нижню поверхню потиличних та скроневих ділянок обох півкуль головного мозку; крововиливи в м`яку мозкову оболонку мозочка; крововиливи під твердою мозковою оболонкою в ділянці потиличних часток та в задній черепній ямці; перелом луски лобної кістки; рани в лобній ділянці з крововиливами в м`які покриви голови з боку внутрішньої поверхні; рана на лівій вушній раковині; синці та садна на обличчі; шиї - синець з садном на передній поверхні шиї дещо справа від серединної лінії; перелом правого великого рога під`язикової кістки; на тулубі переломи 1,2,3,4,5,6,7,8-гo ребер по середньо ключичній лінії справа, 11,12-го ребер по лопатковій лінії справа, 1-го та 7-го ребер по середньоключичній лінії зліва, 2,3-го ребра по передній підпахвовій лінії зліва, 2,3,4,5,6,7,8-го ребер по середній підпахвовій лінії зліва, 9-го ребра по заднiй підпахвовій лінії зліва; перелом лівої ключиці та лівої лопатки; крововиливи в корені легень; розрив селезінки; крововилив в жирову капсулу правої нирки; крововилив в м`язи правої поперекової ділянки та лівої міжлопаткової та надлопаткової ділянок; крововиливом в навколоміхурову клітковину; перелом-розрив лонного зчленування; перелом-розрив правого клубово-крижового зчленування; обширне садно на передній поверхні грудної клітини та живота; на кінцівках - закритий осколковий перелом лівого стегна в верхній та середній третині; відкритий перелом обох кісток лівої гомілки в нижній третині з раною по передньо-зовнішній поверхні; множинні синці тa садна на лівому плечі, лівому передпліччі та правому ліктьовому суглобі; множинні садна на тильній поверхні лівої кистi та пальців лівої кисті; садна на передній поверхні правого колінного суглобу та лівій гомілці; рана на задній поверхні правої гомілки. Всі виявлені тілесні ушкодження утворились в короткий проміжок часу (майже одномоментно) незадовго до настання смерті, від ударної дiї тупих предметів та удару об такі, якими могли бути деталі автомобіля, що рухався, та дорожнє покриття, що могло мати місце при травмуванні велосипедиста при зіткненні його з легковим автомобілем. Спільнiсть механізму та часу утворення виявлених тілесних ушкоджень робить доцільним можливість квалiфiкувати їх по ступеню тяжкості, відносно живої особи, в єдиному комплексі як ушкодження, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя (п.п. 2.1.1."а", 2.1.2., 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України») і в даному випадку призвели до смерті.

Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок тупої поєднаної травми голови, шиї, тулуба та кінцівок, яка ускладнилась травматичним шоком.

Мiж отриманими ОСОБА_7 тілесними ушкодженнями та настанням його смерті, існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

В умовах даної події водій ОСОБА_4 , який керував автомобілем Volkswagen Golf 2, д.н.з. НОМЕР_1 , мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_7 .

У даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_4 , який керував автомобілем Volkswagen Golf 2, д.н.з. НОМЕР_1 , вбачаються невідповідність вимогам п. 10.1., 12.3, 12.4., 12.9 «б» Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, що спричинила смерть потерпілого ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились у порушенні Правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення смерті потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину за обставин, наведених в обвинувальному акті. Дав показання про те, що 14.08.2021 року о 18 год. 40 хв. він їхав в м. Кременчук по вул. Макаренка зі швидкістю близько 100 км/год. Була ясна, суха погода, світла пора доби, видимість не обмежена. В цей час з другорядної смуги руху по вул. Кузнечна з правої сторони на вул. Макаренка виїхав велосипедист, якого він побачив приблизно за 40 м. Щоб оминути велосипедиста, ОСОБА_4 виїхав на зустрічну смугу руху, де почав гальмувати. Зіткнення його автомобіля з велосипедистом сталося на середині дороги. Автомобіль отримав удар в праву передню частину в лобове скло. Від удару потерпілий перекотився через його автомобіль та впав позаду. Після ДТП ОСОБА_4 викликав поліцію, медичну допомогу.

Потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в судовому засіданні дала показання, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її братом. Вона не була очевидцем ДТП. Після ДТП на місце події одразу прибула її донька ОСОБА_8 . Потерпіла ОСОБА_5 просила обвинуваченого ОСОБА_4 встановити будь-який пам`ятник померлому ОСОБА_7 за відсутності у неї матеріальних коштів та фізичної можливості віддати брату останню шану.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодився обвинувачений та потерпіла, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_9 та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Вина обвинуваченого підтверджується його особистими поясненнями в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. А тому суд вважає вину обвинуваченого доведеною.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючі принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого з необережності тяжкого кримінального правопорушення проти безпеки руху, основним безпосереднім об`єктом якого є безпека руху, а додатковим - життя та здоров`я людей. Конкретні обставини справи, а саме, що внаслідок необережних дій обвинуваченого, які виразилися в порушенні ним Правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, настали тяжкі наслідки, а саме смерть потерпілого.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, працює, має сім`ю, утримує малолітню дитину, має задовільний стан здоров`я. ОСОБА_4 не перебуває під диспансерним або консультативним наглядом у психоневрологічному чи наркологічному диспансері. Суду не подані негативні характеристики обвинуваченого з місця його проживання.

Обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, відсутні.

Обставиною, яка в силу ст.66 КК України пом`якшує покарання, є активне сприяння розкриттю злочину.

Разом з тим обвинувачений ОСОБА_4 з моменту вчинення злочину в серпні 2021 року і до березня 2022 року, тобто майже протягом 7 місяців, проігнорував численні прохання потерпілої ОСОБА_5 , яка є немічною особою похилого віку, не встановив будь-який пам`ятник її брату ОСОБА_7 , що помер внаслідок вчинення ним протиправних дій.

А тому суд вважає, що визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину під тиском зібраних органом досудового розслідування беззаперечних доказів, за відсутності факту добровільного відшкодування потерпілій заподіяної шкоди, вказує на відсутність у обвинуваченого щирого каяття у скоєному злочині.

Відповідно до статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Так, за наявності лише однієї обставини, що пом`якшує покарання, яка не знижує істотно ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

За таких обставин суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 мінімальне основне покарання в межах санкції закону за вчинений ним злочин у виді трьох років позбавлення волі з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Як випливає зі змісту статті 75 КК, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності в суду обґрунтованих підстав дійти висновку, що з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого є можливим без його ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_4 і чи повинен він його відбувати реально, суд першої інстанції врахував наявність лише однієї обставини, яка відповідно до статті 66 КК пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме: активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність негативних характеристик, наявність на його утриманні малолітньої дитини. Узявши до уваги особу обвинуваченого, який провину в скоєному злочині визнав у повному обсязі, раніше не судимий, має постійне місце проживання, скоїв необережний злочин, проте не відшкодував добровільно потерпілій заподіяну злочином шкоду, незважаючи на те, що є молодою особою працездатного віку, який працює та отримує постійний легальний дохід.

Разом із цим, суд взяв до уваги й інші обставини кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_4 свідомо керував транспортним засобом з перевищенням дозволеної швидкості руху у місті більше ніж в два рази, а під час виникнення небезпеки, саме виїзду потерпілого на його смугу руху з правої сторони, вчасно не загальмував, став маневрувати, від чого фактично наздогнав потерпілого вже на середині дороги, скоївши на нього наїзд своїм автомобілем, зупинившись лише на зустрічній смузі руху. Внаслідок такого грубого порушення обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху велосипедист ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких наступила його смерть у кареті швидкої допомоги під час доставлення в лікувальну установу.

Враховуючи це, навіть наявність пом`якшуючої обставини (активне сприяння розкриттю злочину), факт утримання малолітньої дитини, не можуть бути визнані мотивованими підставами для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень статті 75 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання.

Також, суд враховує, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення належить до числа суспільно небезпечних злочинів проти безпеки руху, основним безпосереднім об`єктом якого є безпека руху, а додатковим життя та здоров`я людей. А тому думка потерпілої в ході вирішення судом питання про призначення покарання обвинуваченому не є вирішальною.

Суд зазначає, що перевищення обвинуваченим дозволеної швидкості руху більше ніж у двічі не можна не враховувати під час призначення покарання, адже таким чином керуючи автомобілем, він грубо порушив Правила дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків. Уникнення особою реального покарання за таких обставин негативно вплине на сприйняття самим обвинуваченим та суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху.

З огляду на викладене суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без реального відбування призначеного покарання, а тому відсутні підстави для застосування статті 75 КК України.

Така позиція суду першої інстанції узгоджується з правовим висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 08.12.2021 року у справі № 521/2387/19, провадження №51-3393 км 21.

На момент ухвалення обвинувального вироку проект Закону "Про амністію з нагоди 30-ї річниці незалежності України" лише прийнято за основу (Інформаційне управління Апарату Верховної Ради України, Опубліковано 17 лютого 2022, о 14:03).

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експертів Полтавського Науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України для проведення експертиз в загальному розмірі 4805,36 грн.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, в разі законного ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

Суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, призначеного ОСОБА_4 вказує на вірогідність переховування його від суду, органів виконання покарання, вчинення нового кримінального правопорушення, чим підтверджується наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене, з врахуванням наявності ризиків визначних п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого відповідно до ст.178 КПК України, з дотриманням п. «а» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за необхідне з метою виконання обвинувального вироку застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту негайно в залі суду.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_4 21.03.2022 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експертів Полтавського Науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України для проведення експертиз в розмірі 4805,36 грн.

Скасувати арешт майна, а саме автомобіля Volkswagen Golf 2, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 та перебував у користуванні ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17.08.2021 року у справі №554/7912/21, провадження №1кс/554/12147/2021.

Скасувати арешт майна, а саме велосипеду «Україна», який належав ОСОБА_7 , накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17.08.2021 року у справі №554/7912/21, провадження №1кс/554/12146/2021.

Речові докази: ліву педаль велосипеду, лівий та правий черевик бежевого кольору, кепку білого кольору, які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів Кременчуцького РУП ГУ НП у Полтавській області, повернути потерпілій ОСОБА_5 ; автомобіль Volkswagen Golf 2, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні на території майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів при ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області, - повернути володільцю ОСОБА_4 ; велосипед «Україна» срібного кольору, який перебуває на зберіганні на території майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів при ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області, - повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1