Номер провадження: 11-сс/813/69/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні №0001135 від 29.11.2021 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки м. Галі, Абхазія, громадянина Грузії, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

встановив:

слідчим відділом ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001445 від 02.11.2021 року за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за наступних обставин.
29.11.2021 року, приблизно з 12 год. 05 хв. по 14 год., ОСОБА_9 разом ОСОБА_10 знаходячись по вул. Ак. Корольова в м. Одесі, маючи злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, вступили між собою в попередню змову, з корисливих мотивів, при цьому об`єктом свого злочинного посягання визначили майно, належне ОСОБА_11 , яке знаходилось в кв. АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_9 разом ОСОБА_10 , знаходячись в парадній 1 буд. АДРЕСА_3 впевнившись, що їх дії залишаються непомітними для сторонніх осіб, маючи про собі раніше заготовленні відмички, здійснили підбір ключа вхідних дверей та проникли до кв. АДРЕСА_2 , де таємно викрали грошові кошти у сумі 20 000 гривень, 6 700 доларів США, картку «Приват банку»5363 5420 1355 6718, годинник «CasioEF 120» вартістю 2 500 гривень, павербанк «Hoco», вартістю 700 гривень.
Після чого, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 , з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення втекли у невідомому напрямку, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 204 770 гривень.
Того ж дня ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК та йому 30.11.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
01.12.2021 року слідчий СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , звернувся до слідчого судді, з погодженим прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13 , клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення; здійснення підозрюваним незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.
Оскарженою ухвалою слідчого судді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задоволено та підозрюваному ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою,строком до 15.01.2022 року,із визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181600 гривень, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту, а в разі відмови у застосуванні такого запобіжного заходу визначити мінімальний розмір застави з урахуванням майнового стану підозрюваного. Захисник вказує, що ризики у кримінальному провадженні слідчим та прокуроромне доведені, оскільки ОСОБА_6 має родину, місце проживання, а прокурор не довів неможливість застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів.

В судове засідання апеляційного суду прокурор та захисник не з`явились, причини неявки не повідомили, про дату та час судового розгляду були поставлені до відома належним чином. Підозрюваний ОСОБА_6 згідно інформації, отриманої з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», 07.12.2021 року звільнений з-під варти у зв`язку з внесенням застави та до суду апеляційної інстанції також не з`явився.

Враховуючи наведене, а також те, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища підозрюваного, останній не заявляв клопотання про особисту участь у судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги захисника, а також враховуючи положення ч.4 ст.107 та ч.4 ст. 405 КПК України (далі-КПК), апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В апеляційний скарзі захисник не оскаржує необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри.
Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри знайшло підтвердження під час дослідження слідчим суддею матеріалів, доданих до клопотання слідчого, яких на даний час достатньо для того, щоб зв`язати підозрюваного з інкримінованим ним злочином, а докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; вчинити незаконний вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Також слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який є раніше не судимим.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_6 , апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки він на даний час підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.
Таким чином, обставини даного кримінального провадження, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_6 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, навіть не зважаючи на те, що у останнього є місце проживання на території Одеської області, він одружений та має на утриманні малолітню дитину. Більш того, зазначені фактори не вплинули на поведінку останнього, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з проникненням у житло, при цьому в денний період доби, що може також вказувати і на зухвалість такого злочину.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.
Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків, оскільки покази потерпілого та свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Даний ризик обґрунтовується також і тим, що підозрюваного частина свідків спостерігала на місці вчинення злочину та підтвердила зазначені обставини в протоколах пред`явлення особи для впізнання.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення та на законних підставах визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Частиною 5 статті 182 КПК визначено межі розмірів застави в залежності від тяжкості вчинених злочинів, а також передбачено щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину розмір застави у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя правильно врахував обставини та тяжкість інкримінованого злочину, особу підозрюваного, та у відповідності до ст.182 КПК України вірно вирішив визначити підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Колегія суддів вважає, що інші ризики які були встановлені слідчим суддею, об`єктивно існують, та застосований альтернативний запобіжний захід у максимальному розмірі, визначеному для тяжких злочинів, здатний буде забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.
Доводи захисника стосовно необхідності застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також зменшення розміру визначеної ОСОБА_6 застави, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, в тому числі і в частині непомірності визначеної застави, оскільки до апеляційного розгляду підозрюваний звільнений з-під варти у зв`язку з внесенням застави.
Колегія суддів приймає до уваги посилання захисника на те, що підозрюваний є раніше не судимим, однак вказану обставину не можливо визнати такою, що може гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначеним розміром застави, тим більш така застава була внесена за підозрюваного, а розмір матеріальної шкоди, спричинений потерпілому є більшим за внесену за ОСОБА_6 заставу.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а визначений розмір застави буде у достатній мірі стримувати підозрюваного від можливого вчинення ризиків, на які посилався слідчий та прокурор.
За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК Україн, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2021 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001135 від 29.11.2021 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4