Справа № 461/4541/21
Провадження № 1-кс/461/6267/21
УХВАЛА

10.11.2021 слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
встановив:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту на майно. Заявниця просить слідчого суддю ухвалити рішення, яким зобов`язати штраф майданчик села Солонки повернути їй, або її уповноваженому представнику, пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль «Skoda Felicia» з номерним знаком НОМЕР_1 та речі, а саме: чорну валізу з котушками та рибацькими снастями, вудочки в чохлах, дерев`яний розкладний столик зі стільцями ручної роботи, пластиковий розкладний кейс з дрібними рибацькими снастями, гумові рибацькі відра, металевий садок, складне карпове крісло, сумку з особистими речами, в якій також знаходиться зарядний пристрій для смарт - годинника «Samsung».

Мотивує клопотання тим, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2021 року за № 0000575, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Зазначене майно являється спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та загиблого ОСОБА_4 .

Заявниця просить провести розгляд клопотання про скасування арешту майна у її відсутності та задовольнити таке з підстав наведених у ньому.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, з огляду на нижченаведене.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000575 від 29.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02.06.2021 року накладено арешт на транспортний засіб «Skoda Felicia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належав ОСОБА_4 .

Заявниця являється дружиною загиблого, що підтверджується копією відповідного свідоцтва.

Згідно ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, в силу наведених положень, заявниця є особою яка підпадає під визначення - інший власник або володілець майна, наведене у ч. 1 ст. 174 КПК України, а тому являється належним суб`єктом, який наділений повноваженнями на ініціювання даного клопотання перед слідчим суддею.

Постановою прокурора від 16.07.2021 року кримінальне провадження №0000575 від 29.05.2021 закрито, на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до частини 3 ст. 174 КПК України, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Однак, всупереч наведеним положенням КПК України, під час прийняття рішення про закриття провадження, прокурором питання про скасування арешту майна вирішено не було. Прокурор обмежився лише вирішенням питання речових доказів транспортних засобів, до того ж не навів у постанові їх родових або індивідуальних ознак.

Частиною 4 ст. 174 КПК України, визначено право суду скасування арешту майна у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Частина 6 ст. 9 КПК України визначає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зважаючи на наведене, дотримуючись засад кримінального провадження щодо законності, верховенства права та недоторканності права власності, приймаючи до уваги той факт, що кримінальне провадження на даний момент постановою прокурора закрито, досудове розслідування по справі завершено, приходжу до переконання, що потреби і надалі обмежувати власника у володінні майном немає, продовження такого арешту спричиняє збитки інтересам власника, оскільки на даний час відпали обставини, які стали підставою для арешту майна, передбачені ст.170 КПК України.

Аналогічного висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19).

Так, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду:

Частиною першою статті 1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України 2012 року. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України 2012 року).

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно із частиною третьою статті 174 КПК України 2012 року, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначене судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частина четверта статті 174 КПК України 2012 року).

Втім, частини третя та четверта статті 174 КПК України 2012 року регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження. Натомість у цій справі кримінальне провадження закрив постановою слідчий, який згідно з приписами КПК України 2012 року, на відміну від прокурора, не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема,під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги вищенаведені положення КПК України, Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року (справа № 727/2878/19), обставини встановлені в ході розгляду клопотання, приходжу до висновку, що клопотання в частині скасування арешту на автомобіль «Skoda Felicia» з номерним знаком НОМЕР_1 підлягає до задоволення.

В решті заявлених вимог слід відмовити з огляду на наступне. Відповідно до постанови прокурора про закриття кримінального провадження від 16.07.2021 року, відсутні жодні відомості про накладення арешту на чорну валізу з котушками та рибацькими снастями, вудочки в чохлах, дерев`яний розкладний столик зі стільцями ручної роботи, пластиковий розкладний кейс з дрібними рибацькими снастями, гумові рибацькі відра, металевий садок, складне карпове крісло, сумку з особистими речами, в якій також знаходиться зарядний пристрій для смарт - годинника «Samsung».

Слідчому судді не надано жодного доказу з приводу вилучення, зберігання чи наявності даних предметів, під час проведення досудового розслідування.

Таким чином, відсутні правові підстави для скасування арешту зі згаданого майна.

Стосовно вимоги заявника про зобов`язання штраф майданчику повернути автомобіль та згадані вище речі, слід відзначити наступне.

Згідно положень ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Отже, наведені положення свідчать про те, що обов`язок зберігання речових доказів покладений на сторону кримінального провадження який він наданий, а тому заявнику слід роз`яснити право на ініціювання відповідного клопотання перед відповідною стороною кримінального провадження, зокрема слідчим або прокурором.

В свою чергу положення ст. 174 КПК України, які визначають порядок вирішення питання про скасування арешту на майно, не наділяють слідчого суддю повноваженнями зобов`язувати сторону кримінального провадження або особу якій на зберігання передано майно вчиняти ті чи інші дії, зокрема повертати чи передавати відповідне майно.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02.06.2021 року на автомобіль марки «Skoda Felicia» з номерним знаком НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5