Справа № 631/1235/18
Провадження № 1-кп/631/6/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

а також:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Харківської області справу за кримінальним провадженням № 0000096, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2018 року, щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця села Чехова Ружинського району Житомирської області,

громадянина України, із середньою освітою, розлученого, без утриманців,

офіційно не працевлаштованого, військовозобов`язаного,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

зареєстрованого та проживаючого за адресом:

АДРЕСА_1 ;

раніше судимого:

?06.07.2018 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України з урахуванням змісту ухвали Апеляційного суду Харківської області від 28.08.2018 року до 3 років обмеження волі. Звільнений по відбуттю покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України,-

в с т а н о в и в:

В провадження Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому статтями 291 та 293 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений слідчим та затверджений прокурором, якому на підставі приписів статей 36 і 37 зазначеного кодифікованого процесуального закону України надані відповідні повноваження, обвинувальний акт із доданими до нього документами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2018 року під № 0000096, щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України.

Із змісту обвинувального акту вбачається, що 12 липня 2018 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 знаходився неподалік вулиці Зіни Розвідниці в селі Кут Нововодолазького району Харківської області на в`їзді до вказаного населеного пункту. В цей час по дорозі, де він знаходився, в напрямку криниці проходила ОСОБА_3 , побачивши яку той на ґрунті неприязних стосунків, які склалися раніше при розслідуванні та розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , де ОСОБА_3 дала покази в якості свідка, виник умисел на умисне спричинення їй тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 у вказаний час та у вказаному місці, дочекавшись у кущах біля дороги доки повз нього пройде ОСОБА_3 , підбіг до неї ззаду та діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, штовхнув обома руками у спину, від чого вона впала на землю на лівий бік. Розташовуючись позаду потерпілої, ОСОБА_4 правою взутою ногою наніс їй не менше десяти ударів по спині справа в область поясниці та по лівій нозі. В той момент як на нозі ОСОБА_3 з`явилась кров, ОСОБА_4 припинив свої дії та втік. Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій закриту травму грудної клітки з переломами 4 8 правих робер по правій лопаточній лінії, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я більше ніж 21 день, та забійну рану лівої гомілки, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів.

Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 завдав умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_3 , тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для його життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, яке органом досудового розслідування кваліфіковано за частиною 1 статті 122 кримінального кодифікованого закону України.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 в порядку, передбаченому частиною 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України, звернулась до суду із власноручно написаною заявою, зареєстрованою за вхідним № 75/22-вх від 11.01.2022 року, з якої вбачається, що вона відмовляється від обвинувачення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2018 року під № 0000096, щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, у зв`язку із відсутністю до нього будь-яких претензій і просить суд закрити провадження у справі, зазначивши, що наслідки такої відмови їй зрозумілі.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні також в порядку, передбаченому частиною 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України, звернувся до суду із власноручно написаною заявою, зареєстрованою за вхідним № 77/22-вх від 11.01.2022 року, в якій зазначив, що не заперечує проти закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2018 року під № 0000096, щодо його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, а саме: потерпілої, яка фактично відмовилась від обвинувачення, прокурора, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти закриття провадження у справі, - всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені в судовому засіданні, у їхні сукупності й оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, не здійснюючи оцінку доказів на підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про можливість закриття кримінального провадження, виходячи з наступного.

Порядок закриття кримінального провадження передбачений параграфом 1 глави 24 й главою 27 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (зі змінами та доповненнями).

Частина 1 статті 283 вказаного нормативно-правового акту передбачає, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

В той же час, з огляду на приписи частини 1 статті 26 Кримінального процесуального кодексу України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим кодексом, а виходячи з засад диспозитивності і змагальності сторін кримінального провадження - до числа процесуальних прав потерпілого у справах приватного обвинувачення належить і його право на відмову від обвинувачення.

Пункт 7 частини 1 та абзац 2 частини 7 статті 284 цього ж процесуального кодифікованого закону України передбачають, що кримінальне провадження закривається судом шляхом постановлення відповідної ухвали у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Зазначена відмова потерпілого в розумінні приписів частини 4 статті 26 Кримінального процесуального кодексу України є безумовною підставою для такого закриття.

Тобто, при вирішенні питання про закриття провадження, суд під час судового засідання повинен переконатись у тому, що воно відноситься законом до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення й не здійснюється щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством, а також те, що потерпілий дійсно відмовився від обвинувачення у ньому.

Так, з обвинувального акту і доданих до нього документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2018 року під № 0000096, щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, вбачається, що дії останнього органом досудового розслідування за погодженням із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво, кваліфіковані за частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України.

Пункт 1 частини 1 статті 477 Кримінального процесуального кодексу України визначає кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення як провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин) тощо.

Водночас, виходячи з приписів частини 1 розділу І та розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 2227-VІІІ від 06.12.2017 року, до злочинів, пов`язаних з домашнім насильством, відносяться ті, що визначені у статті 126-1, 134, 151-2, 152 154 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями).

Таким чином системно аналізуючи наведене, враховуючи особливості та обставини вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, судом встановлено, що це кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення щодо злочину, який не є пов`язаним з домашнім насильством, оскільки ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України.

Крім того, в ході судового засідання суд переконався, що потерпіла ОСОБА_3 , яка бере участь у справі з боку сторони обвинувачення, дійсно відмовилась від обвинувачення, правильно розуміє наслідки своєї відмови та наполягає на закритті справи в суді, а прийняте нею рішення є безсумнівним, свідомим, беззаперечним, та добровільним, тобто таким, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, будь-якого іншого впливу із чиєї б то ні било сторони.

Також в ході судового засідання суд переконався і у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 добре розуміє суть відмови потерпілої ОСОБА_3 від обвинувачення та те, що це є підставою для закриття провадження у справі, чим фактично і беззастережно підтвердив судові свою згоду на таке закриття.

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно розглянувши і проаналізувавши всі досліджені в судовому засіданні обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання, що відмова потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення ґрунтується на положеннях діючого кримінального та кримінального процесуального кодифікованого законодавства України та є всі підстави для закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2018 року під № 0000096, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України.

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 118 зазначеного кодексу України к процесуальним витратам відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Частина 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд стягувати з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта тільки у випадку ухвалення обвинувального вироку.

Отже, незважаючи на те, що в рамках цього кримінального провадження було проведено експертне дослідження саме такою установою, у зв`язку із прийняття судом ухвали, а не ухвалення вироку, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відшкодуванню не підлягають.

Окрім того, стороною обвинувачення не надано доказів понесення нею витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Відповідно до змісту частини 1 статті 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В рамках цього провадження на відповідній стадії, тобто до початку судового розгляду справи з єдиним унікальним № 631/1235/18, потерпіла ОСОБА_3 пред`явила цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 «Про відшкодування майнової та моральної шкоди».

Однак пункт 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31.03.1989 року (із змінами та доповненнями), роз`яснює, що у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Вказане роз`яснення конкретизоване частиною 7 статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до якої особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд звертає увагу цивільного позивача на те, що стаття 1 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), що встановлює правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначає судовий збір як збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом і включається до складу судових витрат.

Як зазначає абзац 1 частини 1 статті 3 цього ж Закону України судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України.

При цьому, пункт 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлює пільги щодо сплати судового збору, звільняючи позивачів від його сплати за подання позовів у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, факт залишення цивільного позову ОСОБА_3 без розгляду, не позбавляє її права пред`явити його в порядку цивільного судочинства без оплати судового збору.

В межах цього кримінального провадження речових доказів та процесуальних витрат не має, відомостей і доказів щодо застосування на стадії досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження сторонами не надано.

Постановляючи ухвалу, суд також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому обвинувальний акт із доданими до нього документами надійшов на розгляд належного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями); Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 2227-VІІІ від 06.12.2017 року; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31.03.1989 року (із змінами та доповненнями); статтями 1, 3, 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів» і статтями 26, 31, 35 - 37, 100, 118, 122, 124, 126, 128, частиною 1 статті 283, частинами 1 та 7 статті 284, статтями 291, 293, статтями 367, 369 372, 375 376, 392, 393, пунктом 2 части 2 статті 395, пунктом 1 частини 1 статті 477, статтями 532, 533 та 535 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

у х в а л и в:

Прийняти відмову потерпілої ОСОБА_3 від обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, в рамках кримінального провадженні у формі приватного обвинувачення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2018 року під № 0000096.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2018 року під № 0000096, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, закрити.

Цивільний позов ОСОБА_3 , пред`явлений до ОСОБА_4 «Про відшкодування майнової та моральної шкоди», залишити без розгляду, роз`яснивши позивачеві її право на звернення із позовом до суду у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним законодавством України, без сплати судового збору.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, потерпілій та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати копію ухвали в суді.

На ухвалу може бути подана апеляція в Харківський апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала, що набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання нею законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Ухвалу прийнято, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1