Справа № 572/1866/21
У Х В А Л А
03 березня 2022 року Сарненський районний суд Рівненської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Бежицького району Брянської області Російської Федерації, останнє місце проживання АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ :
В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, термін дії якого закінчується 12 березня 2022 року.
В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.
Прокурором як і попередньо зазначено, що на даний час продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме ті обставини, що обвинувачений обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, вчиненого групою осіб, останній раніше судимий за вчинення злочину, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних речовин, судимість не погашена, а тому може продовжувати злочинну діяльність, крім цього, прокурор вказує на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, так як останній не працевлаштований не має постійного джерела доходів, крім цього, не має документів, що посвідчують особу.
Вказані вище ризики були підставою для обрання відносно собвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовжують існувати на даний час.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, пояснив, що на даний час ризики, що були підставою для обрання запобіжного заходу, не припинили існувати та залишаються актуальними.
Засуджений посилається у вирішенні вказаного клопотання на розсуд суду.
Захисник вважає, що на даний час існують підстави для заміни обраного судом запобіжного заходу на більш м`який, з урахуванням введення у державі військового стану, а відтак, можливості вступу обвинуваченого до територіальної оборони.
Відповідно до положень ч. 4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються : під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Під час підготовчого провадження 29 червня 2021 року судом відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого визначено до 17 год. 27 липня 2021 року. В подальшому строк дії обраного запобіжного заходу продовжено судом до 12 березня 2022 року.
При вирішенні питання можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом було встановлено наявність ризиків, на які посилався прокурор.
Метою застосування запобіжного заходу є, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, в тому числі, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду.
Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є обов"язковою до застосування на території України, кожен має право на свободу та особисту недоторканість, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який відноситься до категорії тяжких, так як санкція вказаної норми передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому судом враховувалась тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому, та термін покарання, який може бути призначено останньому за наявності доведення його вини, що може бути підставою для наявності у обвинуваченого наміру переховуватись від суду.
Суд під час вирішення питання обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, вважав, що прокурором підтверджено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме : можливість продовження злочинної діяльності, а також відсутність міцних соціальних зв`язків. В подальшому суд дійшов висновку про можливість продовження обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки суду не було надано жодних доказів, які б свідчили про відсутність вказаних прокурором ризиків, а також які б підтверджували обставини, на які посилається сторона захисту.
На даний час вказані вище обставини не припинили існувати.
Щодо думки висловленої стороною захисту, судом не вбачається можливості зміни обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходуна більш м`який із урахуванням необхідності вступу останнього до територіальної оборони, так як стороною захисту не надано доказів на підтвердження такої можливості.
Крім цього, суд вважає, що за умови відсутності будь-яких документів, що на даний час посвідчують особу обвинуваченого, такий вступ останнього до територіальної оборони є неможливим.
Суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії обраного запобіжного заходу відповідає наведеним вище вимогам кримінального процесуального закону, оскільки судом, як і попередньо, не встановлено обставин, за яких припинили існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Таким чином, враховуючи наведені обставини - клопотання прокурора підлягає до задоволення.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176,177,178,183,193,194,196,197 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Місцем попереднього увязнення є Рівненський слідчий ізолятор.
Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів з дня продовження терміну його дії, тобто до 02 травня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя