Провадження № 1-кс/756/2247/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Компанії «Лорлі Інвестментс Лімітед», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ейтіем», про відвід прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0011851 від 31.12.2014,

УСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Компанії «Лорлі Інвестментс Лімітед», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ейтіем» про відвід прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0011851 від 31.12.2014.

В обґрунтування вимог заявник зазначив, що у провадженні Оболонського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0011851 від 31.12.2014 року. Процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні призначено прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 .

На думку заявника, дії, які вчиняє прокурор ОСОБА_4 , під час здійснення ним процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0011851 від 31.04.2014 року викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Так, прокурор ОСОБА_4 , не маючи на те жодних законних підстав та достовірно знаючи, що рішення про об`єднання та виділення матеріалів досудового розслідування не оскаржується, здійснив виділення ряду епізодів кримінального провадження №0011851 в окремі кримінальні провадження, доручаючи проведення їх досудового розслідування різним слідчим органам, зокрема, об`єднав матеріали двох кримінальних проваджень за ознаками ч. 3 ст. 190 та ч. 1 ст. 191 КК України під № 0000867 та передав вказане кримінальне провадження до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві лише у двох томах, а усі зібрані у 2017-2019 роках докази залишив у матеріалах кримінального провадження №0011851. Вказане, на думку заявника, позбавляє можливості новий орган досудового розслідування здійснювати всебічне та об`єктивне розслідування зазначених кримінальних правопорушень. При цьому, постанови про виділення матеріалів в окреме провадження, об`єднання матеріалів та про визначення підслідності, винесені прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 є незаконними, безпідставними, необґрунтованими та винесеними з порушенням норм діючого кримінально-процесуального законодавства, оскільки раніше прокурорами вищого рівня приймалися рішення про необхідність здійснення досудового розслідування за цілим рядом епізодів в одному кримінальному провадженні - № 0011851 від 31.12.2014, оскільки кримінальні правопорушення, відомості про які внесені до ЄРДР, об`єднані аналогічним способом вчинення злочину, є наслідком незаконних тотожних дій невстановлених осіб, і є всі підстави вважати, що ці злочини скоєно однією особою (особами), з одними мотивом та метою, а тому об`єднання матеріалів буде сприяти їх повному і об`єктивному розслідуванню.

Підтвердженням здійснення неналежного процесуального керівництва прокурором ОСОБА_4 є той факт, що 08.04.2021 року старшим слідчим СВ Оболонського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 була винесена постанова про закриття кримінального провадження №0011851 в частині ч. 1 ст. 388, ч. 5 ст. 191, ч.3 ст. 209 КК України, яку прокурор ОСОБА_4 , будучи обізнаним про її незаконність, не чекаючи результатів її оскарження, погодив, та яку в подальшому було скасовано ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва.

Заявник зазначає, що саме прокурор ОСОБА_4 блокує можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження представників потерпілих, не виконує рішення суду щодо повернення тимчасово вилученого майна, приймає недоцільні процесуальні рішення, а також перевищує свої повноваження. Така поведінка прокурора, на думку заявника, свідчить про його упередженість під час здійснення процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного адвокат ОСОБА_3 просить відвести прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0011851 від 31.12.2014.

У судовому засіданні заявник - адвокат ОСОБА_3 підтримав подану заяву про відвід та просив її задовольнити з викладених у ній підстав. Зазначив, що прокурор як процесуальний керівник приймає незаконні та недоцільні рішення у вказаному кримінальному провадженню, що не тільки позбавляє можливості здійснювати всебічне та об`єктивне розслідування ряду злочинів, об`єднаних в одне кримінальне провадження, а й фактично руйнує провадження. Вказав на те, що прокурором ОСОБА_4 здійснюється порушення прав ТОВ «Ейтіем» на мирне володіння майном, адже тривалий час тимчасово вилучене майно не повертається власнику, незважаючи на ухвали слідчих суддів про повернення такого майна та часткове скасування арешту на нього, деяке майно фактично втрачено, прокурор всіляко покриває дії слідчих Оболонського УП ГУНП в м. Києві, незважаючи на норми як національного законодавства, так і міжнародного права.

Прокурор ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений у встановленому законом порядку, до суду надійшов лист першого заступника керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про розгляд заяви про відвід без участі прокурора, у задоволенні заяви просили відмовити у зв`язку з відсутністю обставин, які б свідчили про упередженість прокурора ОСОБА_4 під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0011851.

Вислухавши заявника, дослідивши заяву та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Оболонського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0011851 від 31.12.2014.

Процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні призначено прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є в тому числі охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства

Згідно з положеннями п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом.

Приписами ч. 2 ст. 80 КПК України закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід прокурору, слідчому з підстав, передбачених ст. 77 КПК України.

Відвід повинен бути вмотивованим (ч. 5 ст. 80 КПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Вимога щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження є головним обов`язком прокурора, слідчого, що зафіксовано в ч. 2 ст. 9 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду, прокурора, слідчого, дізнавача слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді (прокурора, слідчого) для відсторонення його від справи. Причому суддя (прокурор, слідчий) вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Згідно ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Так, п.3, 9 ч.2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема: доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування, а також приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 217 КПК України у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

При цьому, ч. 4 ст. 217 КПК України передбачено, що матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Оцінюючи доводи адвоката ОСОБА_3 , викладені в заяві про відвід та зазначені у судовому засіданні в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що зазначені заявником підстави для відводу прокурору є непереконливими, оскільки вони не випливають із співіснування достатньо чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто не кореспондуються з нормами ст. 77 КПК України, а особиста безсторонність прокурора презюмується поки не надано доказів протилежного.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Аналізуючи мотиви для відводу прокурора по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0011851, слідчий суддя дійшов висновку про те, що заявником не було зазначено жодної передбаченої законом підстави для відводу прокурора та не надано належних та допустимих доказів, які би вказували на упередженість прокурора під час здійснення його процесуальних обов`язків, а усі доводи, наведені заявником зводяться до його незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, слід зазначити, що нормами діючого кримінального процесуального законодавства, зокрема, Главою 26 КПК України, регулюється порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, а тому заявник не позбавлений права на звернення до суду зі скаргою у визначеному законом порядку у разі виявлення відповідних порушень своїх прав та законних інтересів.

Враховуючи викладені обставини слідчий суддя вважає, що відсутні обставини, які могли б свідчити про упередженість прокурора ОСОБА_4 під час здійснення останнім процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0011851, у зв`язку з чим заява адвоката ОСОБА_3 про відвід прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 77, 80, 81, 83 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Компанії «Лорлі Інвестментс Лімітед», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ейтіем», про відвід прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0011851 від 31.12.2014, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 04.10.2021 о 17 год. 40 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1