Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року Справа № 608/273/22
Номер провадження1-кс/608/112/2022

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000015 від 04.02.2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні №0000015 від 04.02.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.290 КК України.

У клопотанні прокурор вказав, що 04.02.2022 на лінію 102 надійшло повідомлення від судового експерта сервісного центру № 6145 ОСОБА_4 про те, що під час огляду автомобіля марки «AUDI 100» із державним номерним знаком НОМЕР_1 було виявлено підозру на перебиття номеру кузова вказаного автомобіля.

04.02.2022 відомості про вказане кримінальне правопорушення внесенні до ЄРДР за №000015за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

04.02.2022 в ході проведення огляду було вилучено автомобіль марки «AUDI 100» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , номером кузова НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 , і який мав намір перереєструвати на своє ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Білий Потік Чортківського району, та ключі запалювання до вищевказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , яке упаковано в сейф пакет KIV 1116207.

Підставою для накладення арешту на автомобіль марки «AUDI 100» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , номером кузова НОМЕР_2 є те, що у вказаному транспортному засобі наявна підозра на можливе перебиття номеру кузова та автомобіль являється матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди вчинення злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Метою накладення арешту на автомобіль марки «AUDI 100» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , номером кузова НОМЕР_2 є забезпечення кримінального провадження, а саме його фактичне збереження в такому стані, в якому він був безпосередньо після виявлення факту можливого знищення ідентифікаційного номеру двигуна, та недопущення втручання сторонніх осіб до роботи його вузлів та агрегатів, у зв`язку із проведенням ряду судових експертиз, що при сторонньому втручанні в роботу вузлів та агрегатів, або спричиненні іншої шкоди, може істотно вплинути на хід досудового розслідування.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, просить клопотання розглядати без його участі, підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, згідно ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Отже, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, за змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В клопотанні прокурора про накладення арешту не зазначено, з якою метою, визначено в ч. 2 ст. 170 КПК України, він просить накласти арешт на майно. Також в клопотанні відсутнє відповідне обгрунтування такої мети і до клопотання не долученні відповідні докази такого обгрунтування.

З цього приводу слід зазначити, що до клопотання долучено лише витяг Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000015 від 4 лютого 2022 року, інші докази до клопотаня не додавалися.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, сторона обвинувачення, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які послалась у клопотанні, а тому слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, не має можливості оцінити докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, приходить до висновку про недоведеність обставин для накладення арешту на автомобіль марки «AUDI 100» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , номером кузова НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_5 , та інші речі.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

-наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення від 22 вересня 1994 року у справі «Антріш проти Франції», Series А № 296-А, пункт 42, та рішення від 10 травня 2007 року «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пункти 4962). Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пункти 69, 73, Series A № 52).

Беручи до уваги вищевказані правові норми, якими регулюється порядок визнання речових доказів в кримінальному провадженні та порядок застосування інституту забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи, наведені органом досудового розслідування в клопотанні про арешт майна є необґрунтованими, а підстави для накладення арешту на майно, визначені ст. 170 КПК України, в даному провадженні відсутні, потреби досудового розслідування не виправдовують таку ступінь втручання як арешт автомобіля марки «AUDI 100» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , номером кузова НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_5 , та інше майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170, 172, 173, 175 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000015 від 04.02.2022 року, а саме: на автомобіль марки «AUDI 100» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , номером кузова НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 , і який мав намір перереєструвати на своє ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Білий Потік Чортківського району, та ключі запалювання до вищевказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , яке упаковано в сейф пакет KIV 1116207.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом п`яти днів з дня її оголошення, або в той же строк з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали оголошений 14 лютого 2022 року о 9-й годині 15 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1