Справа № 755/7508/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003162 від 12.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, без місця реєстрації, з базовою загальною середньою освітою, який не працює, є учнем ДНЗ «Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою м. Києва», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 10.09.2020 року Святошинськимрайонним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185; ч. 2 ст. 185; ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

11.05.2020, приблизно о 23:30 год., ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік ТРЦ «Квадрат», що у м. Києві, по бульвару Перова, 36, помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 який котив поряд себе велосипед. ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_7 та став розмовляти з останнім. В цей час у ОСОБА_3 з метою незаконного збагачення, тобто з корисливого мотиву, виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення наявного у потерпілого велосипеду.

ОСОБА_3 з метою безперешкодно заволодіти велосипедом потерпілого у відсутності інших осіб, які б могли завадити цьому, пройшов з ОСОБА_7 з вказаного місця на проспект Ватутіна у м. Києві.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 приблизно о 24:00 год. 11.05.2020, користуючись відсутністю поряд інших осіб, які б могли завадити незаконному заволодінню велосипедом потерпілого, з метою уникнення можливого опору із сторони потерпілого, застосував щодо ОСОБА_7 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме - умисно заподіяв ОСОБА_7 два удари кулаком в обличчя, внаслідок чого потерпілий відпустив велосипед, а ОСОБА_3 в цей час повторно відкрито викрав належний ОСОБА_7 велосипед «АNС LARGЕ» вартістю 3000 грн. з наявним на рамі кодовим тросом-замком вартістю 200 грн.

Заволодівши у вказаний спосіб майном потерпілого, ОСОБА_3 сів на велосипед та поїхав з місця події, розпорядившись в подальшому викраденим велосипедом на власний розсуд та заподіявши своїми умисними діями ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3200 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. Пояснив, що 11.05.2020 приблизно о 23:30 годині він перебуваючи неподалік ТРЦ «Квадрат», що у м.Києві, по бульвару Перова, 36, помітив раніше незнайомого йому чоловіка, який котив поряд себе велосипед. Він підійшов до нього та став розмовляти. Пройшов з чоловіком з вказаного місця на проспект Ватутіна у м. Києві. Наніс два удари кулаком в обличчя, внаслідок чого потерпілий відпустив велосипед, а ОСОБА_3 забрав велосипед та з місця вчинення зник. У вчиненому розкаюється та просить суворо не карати.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, є неповнолітньою особою, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, думку державного обвинувача, особу винуватого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив злочин до постановлення вироку Святошинським районним судом м. Києва від 10.09.2020 року. З урахуванням наведених обставин та вимог закону, при призначенні покарання суд не може застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України щодо зазначеного вироку, оскільки цим вироком ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання із випробуванням, а тому зазначений вирок підлягає самостійному виконанню.

Цивільний позов в кримінальному проваджені не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10.09.2020 року, щодо ОСОБА_3 виконувати окремо.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 , рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1