ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/486/21 Номер провадження 11-кп/814/327/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючої ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001995 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 09 листопада 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Келечин, Міжгірського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого двірником в КП «ЖЕО №2», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов прокурора задоволено та стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації 15695,13 грн матеріальної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ПРАТ «СК АСКО ДС» на користь ОСОБА_7 7566,10 грн матеріальної шкоди, 378,20 грн моральної шкоди та 60000 грн відшкодування шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 70000 грн моральної шкоди.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

01 грудня 2020 року приблизно о 16:15 год, у темну пору доби, ОСОБА_10 , керуючи технічно справним автомобілем MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 50 км/год по вулиці Гожулівській, яка на той час освітлювалася за допомогою міського електроосвітлення, із боку вулиці Супрунівської у напрямку вулиці Маршала Бірюзова м. Полтава, у районі перехрестя вулиці Гожулівської та бульвару Нєстерова, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений інформаційно-вказівним знаком 5.35.1 (2) «Пішохідний перехід» та горизонтальною розміткою 1.14.1 «Зебра», проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку для руху, а саме пішохода ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину дороги в межах пішохідного переходу у темпі спокійної ходи, зліва направо відносно напрямку його руху, в порушення п. 18.1. Правил дорожнього руху, не надав перевагу у русі пішоходу та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на потерпілу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку середнього ступеню тяжкості з переломами кісток черепу, що переходять на основу черепа, постравматичного субарахноїдального крововиливу, синців та саден шкіри голови, які кваліфікуються.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги обгрунтував тим, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

Зокрема, під час розгляду справи було встановлено загальний порядок дослідження доказів. У своїх показаннях він погодився, що 01.12.2020 о 16.15 керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI, номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вулиці Гожулянської та бульвару Нестєрова м. Полтава зачепив передньою частиною автомобіля пішохода ОСОБА_7 , проте не погодився зі ступенем тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень та просив його ознайомити з висновком судово-медичної експертизи та медичною документацією щодо потерпілої. З вказаними документами його не було ознайомлено ні під час досудового розслідування, ні судом.

Зазначає, що за клопотанням представника потерпілої судом було призначено повторну судово-медичну експертизу, яку не було проведено з невідомих йому причин, а суд продовжив дослідження доказів.

Про те, що процедуру дослідження доказів було змінено та суд ухвалив вирок відповідно до ст. 349 КПК України йому стало відомо зі змісту вироку. При цьому йому не було роз`яснено про наслідки такого розгляду.

Вважає, що суд безпідставно ухвалив про стягнення з ПРАТ «СК АСКО ДС» на користь ОСОБА_7 сум виплат на відшкодування матеріальної і моральної шкоди та відшкодування шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, оскільки в рамках вирішення спору при розгляді кримінального провадження не передбачено поняття третьої особи на стороні відповідача.

Також вказує, що у вироку не зазначено, які саме обставини судом враховані при визначенні виду і розміру додаткового покарання, внаслідок наявності яких було визначено додаткове покарання у виді 2 років позбавлення права керувати транспортним засобом. Вважає, що призначення щодо нього додаткового покарання не відповідає принципам справедливості та співрозмірності, так як суд не врахував те, що він керував транспортним засобом в тверезому стані, впродовж тривалого часу не допускав порушень Правил дорожнього руху, не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому та відшкодував потерпілій 56000 грн.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисників в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який погодився з доводами апеляційної скарги, потерпілої та її представника, які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 3, 4 ст. 349 КПК України, після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, пославшись на ст. 349 КПК України, зазначив, що оскільки фактичні обставини справи учасниками не оспорювалися, тому свідки не допитувалися, матеріали справи не досліджувалися.

Відповідно до чинного законодавства, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до журналу судового засідання від 01.07.2021 та запису судового засідання на технічному носії вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину, за обставин, встановлених органом досудового розслідування, визнав повністю, та не погодився з сумою завданих збитків, зазначених в цивільному позові потерпілої.

Враховуючи вказане, суд визнав недоцільним досліджувати докази щодо фактичних обставин кримінального провадження та визначив загальний порядок дослідження доказів в частині вирішення цивільного позову потерпілої.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що роз`яснення учасникам судового провадження спрощеного порядку розгляду не повинно носити формальний характер. Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, повинен роз`яснити їм суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій.

Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК України.

Проте, як вбачається з журналу судових засідань та технічних носіїв, на яких зафіксовано судове засідання, суд порушив вимоги, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України. Встановивши спрощений порядок дослідження доказів, суд не з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження зміст встановлених обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також не роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, фактично розглянувши кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, наслідком якого є безумовне скасування судового рішення, оскільки суд першої інстанції зазначених вимог закону, під час судового розгляду обвинувального акту та при ухваленні вироку, не дотримався, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, виходячи з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду. Тому апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 415 КПК України, скасовуючи ухвалу та призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. Тому, доводи обвинуваченого щодо правильності цивільного позову потерпілої, а також щодо призначеного додаткового покарання, колегією суддів не розглядаються.

Проте, під час нового розгляду кримінального провадження місцевому суду необхідно перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, усунути встановлені колегією суддів апеляційного суду порушення, провести процедуру провадження з дотриманням вимог закону та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Полтава від 09 листопада 2021 року щодо ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4