Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8583/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11 жовтня 2021 року,
в с т а н о в и в:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та накладено арешт на: - грошові кошти купюрами номіналом по 1000 грн. у кількості 5 купюр (5000 грн.); - грошові кошти купюрами номіналом по 500 грн. у кількості 32 купюри (16000 грн.); - грошові кошти купюрами номіналом по 200 грн., в кількості 8 купюр (1600 грн.) в загальній сумі 22 600 грн.; - грошові кошти купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 3 купюри (300 доларів США); грошові кошти купюрами номіналом по 1 долару США в кількості 5 купюр ( 5доларів США), в загальній сумі 305 доларів США; - мобільний телефон марки «Samsung» моделі S5 SM-G900FD, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-карткою № НОМЕР_3 ; - мобільний телефон IPhone 8 у металевому корпусі рожевого кольору; - 2 платіжні картки банку АТ КБ «ПриватБанк» з наступними номерами: № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 ; - ноутбук марки «НР» s/n:5CD70902LP; - ноутбук марки «TOSHIBA» моделі PSU3IE-002001GR, s/n: 187038383WSSU31002001GRB; - планшетний комп`ютер «IPad» моделі А1395 FCC ID: BCGA1395 and ІС: 579С - А1395; - 2 флеш-накопичувані USB: марки SP (Silicon Power) 32 GB у корпусі чорного кольору; марки Kingston DT50 16 GB у корпусі сіро-зеленого кольору, що вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої висновки слідчий суддя мотивував тим, що предмети та грошові кошти, які вилучені в ході проведення 02.10.2021 санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , є речовими доказами по кримінальному провадженні, які зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та метою забезпечення збереження речових доказів.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні №0000125 від 02.04.2021, негайно повернути власнику ОСОБА_10 тимчасово вилучені грошові кошти. При цьому, звертає увагу на те, що строк арешту арештованого майна та місце зберігання арештованого майна слідчим суддею в ухвалі не визначені, як і не визначено відповідний спосіб арешту на тимчасово вилучені грошові кошти та майно. Наголошує, що матеріали дослідженого слідчим суддею та наданого слідчим СУ ГУНП провадження, не містять жодного джерела доказування того, що тимчасово вилучені грошові кошти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, набуті кримінально протиправним шляхом, або взагалі - були у власності або володінні (використовувались) підозрюваним ОСОБА_8 . Звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні не зазначено ніяких індивідуальних ознак вилучених грошових коштів, не обґрунтовано допустимими та достатніми доказами, яким чином ці об`єкти стосуються протиправної діяльності підозрюваного, як підстави для визнання їх речовими доказами. Наголошує, що зазначені кошти вилучені органом досудового розслідування за місцем фактичного проживання підозрюваного у квартирі АДРЕСА_2 , при цьому, допитана в судовому засіданні 11.10.2021 як свідок, власник вищезазначеної квартири - баба підозрюваного ОСОБА_10 пояснила, що онук - підозрюваний жив з нею з народження. Вона є пенсіонеркою із трудовим стажем 54 роки і багато років частину пенсії відкладала як «гробові» (на організацію поховання), і всі вилучені з її квартири грошові кошти належать виключно їй, а вилучене з квартири майно - належить її онукові ОСОБА_8 свою чергу, незгода ОСОБА_10 щодо належності вилучених із її квартири грошових коштів її онукові - підозрюваному, письмово викладена і в протоколі обшуку зазначеної квартири від 02.10.2021 у відповідній графі протоколу. (арк.6)
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які просили апеляційну скаргу задовольнити, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги адвоката, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Як вважає апеляційний суд, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, надав достатні і належні докази тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.
Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно (а.п.1-2), в провадженні СУ ГУНП у Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000125 від 02.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.311, ч.1 ст.309 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що група мешканців міста Бердичів Житомирської області, діючи за попередньою змовою, незаконно виготовляє, зберігає та в подальшому незаконно збуває особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено «амфетамін», серед наркозалежних осіб, з метою отримання прибутків від такої діяльності.
Крім цього, в ході проведення негласних слідчих розшукових дій, передбачених ст.262 КПК України, в приміщенні відділення №1 ТОВ «Нова пошта» за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул.Залізнична, 16-А, виявлено та відібрано зразок кристалічної речовини жовтого кольору, який відповідно до висновку експертизи є прекурсором, обіг якого обмежено - фенілнітропропен.
08.09.2021 близько 12 год. 27 хв. за адресою: Житомирська обл., м.Бердичів, вул.Житомирська, 27, працівниками поліції у ОСОБА_11 , 1992 р.н., виявлено фольговий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору.
02.10.2021 о 15 год. 18 хв. затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст.208 КПК за підозрою у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Крім того, 02.10.2021 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира проведено обшук за фактичним місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено відповідні речі та документи: грошові кошти купюрами номіналом по 1000 грн. у кількості 5 купюр (5000 грн.); грошові кошти купюрами номіналом по 500 грн. у кількості 32 купюри (16000 грн.); грошові кошти купюрами номіналом по 200 грн., в кількості 8 купюр (1600 грн.) в загальній сумі 22 600 грн.; - грошові кошти купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 3 купюри (300 доларів США); грошові кошти купюрами номіналом по 1 долару США в кількості 5 купюр (5 доларів США), в загальній сумі 305 доларів США; - мобільний телефон марки «Samsung» моделі S5 SM-G900FD, ІМЕН : НОМЕР_1 . ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-карткою № НОМЕР_3 ; -мобільний телефон IPhone 8 у металевому корпусі рожевого кольору; - 2 платіжні картки банку АТ КБ «ПриватБанк» з наступними номерами № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 ; - ноутбук марки «НР» s/n:5CD70902LP; - ноутбук марки «TOSHIBA» моделі PSU3IE-002001GR, s/n: 187038383WSSU31002001GRB: -планшетний комп`ютер «IPad» моделі А1395 FCC ID: BCGA1395 and IC: 579C - A1395; -2 флеш - накопичувані USB: марки SP (Silicon Power) 32 GB у корпусі чорного кольору, марки Kingston DT50 16 GB у корпусі сіро-зеленого кольору.
02.10.2021 постановою слідчого вказані речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
03.10.2021 ОСОБА_8 вручено повідомленню про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Як встановлено в ході апеляційної перевірки матеріалів провадження, звертаючись до суду з вказаним клопотанням, слідчий просив накласти арешт на вилучене майно в ході проведення обшуку фактичного місця проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .
До клопотання слідчим додано: витяг з ЄРДР з якого убачається, що 02.04.2021 було зареєстровано кримінальне провадження №0000125 з попередньою правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень за ознаками, передбаченими ч.2 ст.307, ч.2 ст.311, ч.1 ст.309 КК України (а.п.3-4); ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22.09.2021 про надання дозволу слідчому на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.5-7); протокол обшуку від 0210.2021 за вище зазначеною адресою (а.п.8-13); постанову про визнання вилучених речей та документів речовими доказами від 02.10.2021 (а.п.14-15); протокол затримання ОСОБА_8 , як особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення від 03.10.2021 (а.п.16-25); протоколи про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій (а.п.26-93); повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (а.п.98-101).
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено слідчим доданими до клопотання доказами, а відтак існували реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке вилучене в ході проведення обшуку місця проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження такого і використання його як докази у кримінальному провадженні.
В свою чергу, слідчий суддя, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.
Крім того, слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на вказане майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати щодо наявності існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.
З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, висновки слідчого судді про арешт майна викладені в оскаржуваному рішенні, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власника співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України.
Доводи апеляційної скарги щодо належності грошових коштів іншим особам були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, як доводи заперечення проти задоволення клопотання, при цьому, висновків слідчого судді, з якими погоджується і апеляційний суд, не спростовують. Переконливих доказів належності грошових коштів ОСОБА_10 (бабуся підозрюваного) стороною захисту суду апеляційної інстанції не надано.
Матеріали судового провадження свідчать, що накладення арешту на грошові кошти, є виправданим і необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, та потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання настанню негативних наслідків.
Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими. Так, кримінальним процесуальним законом не передбачено встановлення конкретного строку на який ухвалою слідчого судді накладається арешт на майно. Оскаржена ухвала слідчого судді має чітку вказівку про накладення арешту на майно вилучене під час обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 , що згідно ч.1 ст.170 КПК України є позбавленням права на його відчуження, розпорядження та користування.
Накладення арешту на майно вилучене в ході проведення обшуку місця проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , жодним чином не порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
В даному випадку, суд апеляційної інстанції зважає й на те, що Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.
Одночасно, суд апеляційної інстанції враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала є обґрунтованою та законною. Підстави для її скасування відсутні, як і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11 жовтня 2021 року, якою накладено арешт на майно, а саме: - грошові кошти купюрами номіналом по 1000 грн. у кількості 5 купюр (5000 грн.); - грошові кошти купюрами номіналом по 500 грн. у кількості 32 купюри (16000 грн.); - грошові кошти купюрами номіналом по 200 грн., в кількості 8 купюр (1600 грн.) в загальній сумі 22 600 грн.; - грошові кошти купюрами номіналом по 100 доларів США в кількості 3 купюри (300 доларів США); грошові кошти купюрами номіналом по 1 долару США в кількості 5 купюр ( 5доларів США), в загальній сумі 305 доларів США; - мобільний телефон марки «Samsung» моделі S5 SM-G900FD, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-карткою № НОМЕР_3 ; - мобільний телефон IPhone 8 у металевому корпусі рожевого кольору; - 2 платіжні картки банку АТ КБ «ПриватБанк» з наступними номерами: № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 ; - ноутбук марки «НР» s/n:5CD70902LP; - ноутбук марки «TOSHIBA» моделі PSU3IE-002001GR, s/n: 187038383WSSU31002001GRB; - планшетний комп`ютер «IPad» моделі А1395 FCC ID: BCGA1395 and ІС: 579С - А1395; - 2 флеш - накопичувані USB: марки SP (Silicon Power) 32 GB у корпусі чорного кольору; марки Kingston DT50 16 GB у корпусі сіро-зеленого кольору, що вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :