Справа № 643/5193/20
Провадження № 1-кп/643/520/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.12.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000311 від 17.01.2020 року та за №0000389 від 13.02.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:
І. Історія провадження.
У провадженні Московського районного суду м. Харкова у складі колегії суддів: головуючий суддя: ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.
Під час судового розгляду на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання свідка ОСОБА_8 про проведення його допиту у режимі відеоконференції, мотивоване тим, що на даний час він постійно проживає та працює в м. Одесі та не має можливості прибути у судове засідання до Московського районного суду м. Харкова для його допиту.
Крім того, 07.12.2021 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 . Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор посилається на те, що передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України ризики на теперішній час не зменшились та продовжують існувати.
ІІ. Позиції учасників кримінального провадження.
У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та просив суд задовольнити його. Проти допиту свідка ОСОБА_8 в режимі відеоконференції прокурор не заперечував.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки заявлені прокурором ризики не підтверджені, а також просив суд змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на більш м`який. Щодо допиту свідка ОСОБА_8 у режимі відеоконференції захисник не заперечував.
Обвинувачений ОСОБА_6 щодо заявлених клопотань підтримав думку свого захисника.
ІІІ. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні клопотання свідка ОСОБА_8 про його допит у режимі відеоконференції.
Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 336 Кримінального процесуального кодексу України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.
Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження (ч. 2 ст. 336 Кримінального процесуального кодексу України).
Частиною 5 статті 336 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому поза територією юрисдикції суду та поза територією міста, в якому розташований суд, суд своєю ухвалою може доручити суду, на території юрисдикції якого перебуває така особа, здійснити дії, передбачені частиною четвертою цієї статті. Копія ухвали може бути надіслана електронною поштою, факсимільним або іншим засобом зв`язку. Суд, що отримав доручення, за погодженням з судом, що надав доручення, зобов`язаний у визначений в ухвалі строк організувати виконання зазначеного доручення.
Згідно з ч. 4 ст. 336 Кримінального процесуального кодексу України якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому на території, яка перебуває під юрисдикцією суду, або на території міста, в якому розташований суд, судовий розпорядник або секретар судового засідання цього суду зобов`язаний вручити такій особі пам`ятку про її процесуальні права, перевірити її документи, що посвідчують особу, та перебувати поряд з нею до закінчення судового засідання.
Згідно з ч. 9 ст. 336 Кримінального процесуального кодексу України дистанційне судове провадження згідно з правилами цієї статті може здійснюватися в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час здійснення судового провадження з будь-яких питань, розгляд яких віднесено до компетенції суду.
Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 28 Кримінального процесуального кодексу України.
Абзацами 7, 8 п. 20-5 Розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України тимчасово, на період дії карантину, встановлено певні особливості розгляду окремих питань під час судового провадження, зокрема, надано суду повноваження за власною ініціативою або за клопотанням сторони кримінального провадження приймати рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з дотриманням правил, передбачених ч. 3-9 ст. 336 цього Кодексу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), на всій території України встановлений карантин, на період з 19.12.2020 до 31.12.2021.
З огляду на те, що свідок ОСОБА_8 постійно проживає та працює в м. Одесі, тобто на значній відстані від місця розгляду справи, та не має можливості прибути у судове засідання до Московського районного суду м. Харкова для його допиту, суд вважає за можливе задовольнити клопотання свідка та провести його допит в режимі відеоконференції.
Перевіривши наявність вільного часу та технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції, суд вирішив доручити проведення судового засідання в режимі відеоконференції Приморському районному суду м. Одеси.
VI. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.10.2021 клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор (27)» на 60 днів - до 25.12.2021 року включно.
Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
До спливу продовженого ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.10.2021 запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 судове провадження не завершено.
Згідно з ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
В силу приписів ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частина 2 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України визначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Отже, виходячи із вищевказаних положень чинного законодавства, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.
Таким чином, судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про:
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина перша статті 194 Кримінального процесуального кодексу України).
В обґрунтування поданого клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, що визначені у пунктах 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення умисного тяжкого злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Стосовно зазначеного стороною обвинувачення ризику переховування обвинуваченого від суду, суд зазначає наступне.
Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами.
Вагомими факторами при оцінці ризику переховування є дані про особистість обвинуваченого, адже саме за їх сукупного аналізі можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. З цього приводу Європейський суд зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).
Усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.
Суд враховує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрювався, а наразі обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна.
За таких обставин, приймаючи до уваги тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків та законних джерел доходу, суд вважає доведеним стороною обвинувачення ризик можливого переховування обвинуваченого від суду.
Стосовно зазначеного стороною обвинувачення ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків, суд зазначає наступне.
Після відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту обвинувачений дізнався про обсяг зібраних доказів, у тому числі свідків, показання яких підтверджують його вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 Кримінального процесуального кодексу України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.
Разом із цим, вже ознайомившись з матеріалами кримінального провадження в порядку статті 290 КПК України, зокрема, з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, обвинувачений знає як їх персональні данні, так і зміст наданих ними свідчень на стадії досудового розслідування.
Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.
Стосовно зазначеного стороною обвинувачення ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.
Суд погоджується з доводами прокурора та вважає доведеним вказаний ризик, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу не має, міцними соціальними зв`язками не володіє, що негативно впливає на його репутацію.
При цьому, суд враховує, що обвинувачення за ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України було пред`явлено ОСОБА_6 під час розгляду Фрунзенським районним судом м. Харкова іншого кримінального провадження № 0000389 від 13.02.2018 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.
Незаконний обіг наркотичних засобів, завдяки технічному прогресу, перейшов до виду високо латентних злочинів, які завдають невиправної шкоди здоров`ю як неповнолітніх дітей, так і дорослих людей і суспільству в цілому.
Обвинувачений ОСОБА_6 суспільно-корисною працею не займався, проте обвинувачується у збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, вказаний прокурором ризик вчинення нових злочинів суд вважає цілком обґрунтованим.
З урахуванням зазначеного, суд не приймає до уваги аргументи сторони захисту щодо недоведеності прокурором ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, суд зазначає, що станом на час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 вищевказані ризики не зменшились та продовжують існувати.
Стосовно того, чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, суд зазначає наступне.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України (частина 1 статті 184 КПК України).
Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
З матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000389 від 13.02.2018 за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України на стадії досудового розслідування ОСОБА_6 обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Однак незважаючи на це, під час розгляду даного кримінального провадження Фрунзенським районним судом м. Харкова ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, і ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 20.01.2020 ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави.
З огляду на викладене суд вважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 та зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК України, та які були встановлені судом.
Суд уважно ставиться до того, що з плином часу продовжуване тримання обвинуваченого під вартою потребує більшого обґрунтування, і що сторона обвинувачення повинна надавати додаткові підстави щодо цього питання. Проте також звертає увагу, що в цій справі продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 не є для нього безальтернативним запобіжним заходом, адже передбачає в якості альтернативи заставу. Враховуючи наведене, суд не може визнати обґрунтованими доводи захисника щодо відсутності підстав для подальшого тримання обвинуваченого під вартою, оскільки вказані вище обставини в їх сукупності свідчать як про те, що ризики вчинення обвинуваченим вищезазначених дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, так і про неможливість запобігання вказаними ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Докази, які б спростовували наявність ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, стороною захисту не надано, а тому клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на більш м`який задоволенню не підлягає.
За таких обставин, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 на строк до на 60 днів - до 04.02.2022 року включно.
Керуючись ст. ст. 331, 336 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
1. Розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України відкласти на 16.12.2021 року о 11 год. 00 хв.
2. Клопотання свідка ОСОБА_8 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задовольнити.
3. Судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, призначене на 16.12.2021 року о 11 год. 00 хв. здійснювати у режимі відеоконференції за участю свідка ОСОБА_8 з Приморським районним судом м. Одеси.
4. Доручити Приморському районному суду м. Одеси організацію проведення судового засідання у режимі відеоконференції на вказану час та дату та виконання заходів, передбачених ст. 336 КПК України, а саме судовому розпоряднику або секретарю судового засідання Приморського районного суду м. Одеси вручити свідку ОСОБА_8 пам`ятку про його процесуальні права за статтею 66 КПК України, перевірити його документи, що посвідчують особу та перебувати поряд із ним до закінчення його допиту. Пам`ятку про процесуальні права та обов`язки свідка, присягу свідка, підписані свідком ОСОБА_8 після судового засідання направити на адресу Московського районного суду м. Харкова.
5. Викликати свідка ОСОБА_8 у судове засідання до Приморського районного суду м. Одеси (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 33).
6. Обов`язок по забезпеченню явки в судове засідання свідка ОСОБА_8 покласти на прокурора.
7. Копію даної ухвали направити до Приморського районного суду м. Одеси (E-mail: ) для організації її виконання.
8. Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.
9 Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.
10. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор (27)» на 60 днів - до 04.02.2022 року включно.
11. Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з тримання під вартою на більш м`який.
12. Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
13. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
14. Повний текст ухвали буде проголошено 09.12.2021 року о 15:00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3