Провадження №1-кп/463/338/21
В И Р О К
іменем України

29 липня 2021 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000555 від 12.11.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, із спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
встановив:

12.11.2020 близько 10.00 год. ОСОБА_4 перебуваючи на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_3 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, підняв правою рукою із землі частину цеглини та кинув в ОСОБА_5 , влучивши у праву частину грудей, чим умисно спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження. Внаслідок удару частиною цеглини у ОСОБА_5 утворився синець на правій молочній залозі, який відноситься до легкого ступеня тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні частково визнав вину і суду пояснив, що умислу на заподіяння тілесних ушкоджень у нього не було. З потерпілою вони є сусідами. У неї є в користуванні біля будинку своя територія земельної ділянки, а в іншого власника будинку, в квартирі якого він на даний час проживає, в користуванні біля будинку є інша територія земельної ділянки. Крім цього, біля будинку є спільна прибудинкова територія, яку потерпіла постійно захаращує і яку за день до події він прибрав. 12.11.2020 він побачив, що двоє робітників переносять на спільну територію прибране ним сміття. Він поговорив з одним з працівників щоб вони носили сміття на територію потерпілої і цеглу складали потерпілій під її балкон. Однак, на його зауваження ніхто не реагував, тому він самостійно почав кидати цеглу під балкон потерпілої. В цей час на балкон вийшла ОСОБА_5 та почала сваритись, він на неї не реагував та продовжував кидати цеглу, жодна цегла в неї не потрапила, лише один раз цегла потрапила в перила сходів. Після цього приїхала поліція і вони всі разом поїхали в райвідділ та надали пояснення.

Не зважаючи на не визнаннясвоєї вини у вчиненому, винність обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується доказами безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що після продажу попередніми сусідами квартири у 2013 році, життя стало не стерпним, т.я. відбуваються постійні конфлікти. 12.11.2020 на її прохання робітники займались прибиранням прибудинкової території, один упорядковував дошки, інший працював. В цей час вийшов обвинувачений та почав перевертати альтанку та дошки, розкидав цеглу по саду та нецензурно лаявся. На її зауваження він не реагував та почав кидати цеглу в її сторону, перший раз не попав, інший попав цеглою в груди, після чого один з робітників забрав її та відвів в квартиру.

Показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_8 , який пояснив, що 20.11.2020 він помагав ОСОБА_5 по домашньому господарству. Обвинувачений прийшов та почав перекидати дошки та нецензурно до нього виражатись. В цей час вийшла потерпіла та зробила зауваження ОСОБА_4 , однак він не реагував та почав кидати каміння в їх сторону, перший раз не попав, інший попав в груди потерпілій, коли вона стояла на сходах. Їй стало погано і вона зайшла в приміщення літньої кухні.

Аналогічними за змістом показами з приводу цих же обставин даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_9 , який додатково зазначив, що 12.11.2020 він із свідком ОСОБА_8 помагали потерпілій по господарству та стали очевидцями конфлікту в результаті якого обвинувачений попав каменем потерпілій в груди.

З оголошеного в судовому засіданні витягу з кримінального провадження №00000555 (а.с.55), згідно якого були внесені 12.11.2020 відомості в ЄРДР за заявою потерпілої ОСОБА_5 про заподіяння їй тілесних ушкоджень.

З оголошеного в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.11.2020 (а.с.57), згідно якого у потерпілої ОСОБА_5 прийнято заяву про злочин.

З оголошеного в судовому засіданні висновку експерта №1637 від 16.11.2020., згідно з яким у громадянки ОСОБА_5 виявлений синець на правій молочній залозі, який утворився від дії тупого предмета, міг виникнути від удару цеглою 12.11.2020 та відноситься до легкого тілесного ушкодження. Судово-медичних даних про утворення синця у ОСОБА_5 внаслідок падіння з висоти власного зросту або від дії власної руки, немає (а.с.60).

З оголошеного в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 15.12.2020 та фото таблиці до нього, згідно з яким потерпіла ОСОБА_5 вказала про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень цеглою (а.с.61-65).

З оголошеного в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 17.12.2020 та фото таблиці до нього, згідно з яким свідок ОСОБА_10 вказав про обставини нанесення потерпілій тілесних ушкоджень цеглою (а.с.66-71).

Оцінюючи докази в сукупності, суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні.

Судом критичнооцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який часково визнає вини у вчиненому та вважаються такими, що даються з метою уникнути кримінальної відповідальності і спростовуються переліченими вище доказами.

Дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, кваліфіковано правильно.
При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 ККУкраїни стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який згідно ст.89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, відсутністю обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Керуючись ст.ст.124, 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125КК України і призначити йому покарання у виді штрафу 50 (п`ятьдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1