Справа № 191/4245/19
Провадження № 1-кп/191/369/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000808 від 24 травня 2019 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянина України, одруженого, не працюючого, з середньою освітою, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, інваліда ІІІ групи з дитинства, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Синельникове, Дніпропетровської області, громадянки України, заміжньої, не працюючої, з середньою освітою, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,
за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_5

потерпілого малолітнього ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_8 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 127 КК України

В С Т А Н О В И В :
11 травня 2019 року, близько о 13:00 години (більш точний час встановити не надалося можливим), ОСОБА_3 разом із своєю дружиною ОСОБА_4 , знаходилися в будинку за місцем проживання, розташованого за. адресою: АДРЕСА_1 , де у них виник спільний прямий злочинний умисел, спрямований на катування малолітнього ОСОБА_6 (який є сином ОСОБА_3 ), а саме заподіяння йому сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання, шляхом заподіяння термічних опіків з використанням розпеченої столової ложки, з метою покарати малолітнього, про що вони попередньо домовилися.
В цей же день (11.05.2019), близько 14.00 години (більш точний час встановити не надалося можливим), діючи згідно попередньої домовленості ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 , усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій кожен, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки у вигляді спричинення фізичної та моральної школи малолітньому потерпілому, керуючись спільним злочинним умислом, спрямованим на заподіяння йому сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання, ОСОБА_4 за руку привела малолітнього ОСОБА_9 до кухні будинку, за вищевказаною адресою, де перебував батько малолітнього - ОСОБА_3 .
Після чого, продовжуючи діяти згідно попередньої домовленості та реалізовуючи спільний прямий умисел на вчинення злочину відносно малолітнього потерпілого, з метою покарати останнього, ОСОБА_3 почав утримувати свого малолітнього сина, тоді як його дружина ОСОБА_4 взяла металеву столову ложку, розігріла її на газовій плиті та спочатку розпечену металеву столову ложку, яку тримала в руці за допомогою рушника, притулила до тильної поверхні 2-5 пальців правої кисті малолітнього ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_3 продовжував утримувати свого сина, а потім ОСОБА_4 розпечену металеву столову ложку притулила до долонної поверхні лівої кисті та міжпальцевих поверхонь 4 і 5 пальців лівої кисті.
В результаті катування, згідно висновку експерта №236 від 29.07.2019 у малолітнього ОСОБА_6 наявні тілесні ушкодження у вигляді опікових поверхонь тильних поверхонь 2-5 пальців правої кисті, долонної поверхні лівої кисті та міжпальцевих поверхонь 4 і 5 пальців лівої кисті - як наслідки термічних опіків І-ІІ ступеню, які за своїм характером відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 127 КК України, як катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом мучення з метою покарання потерпілого за дії, скоєні ним, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та щиро покаявся, своїми показаннями підтвердив обставини вчиненого ним злочину.
В судовому засіданні пояснив, що на Данила, який є його сином, скаржився викладач з музичної школи, що останній забрав особисті речі викладача, потім мати обвинуваченого була свідком, що ОСОБА_10 намагався викрасти з супермаркету цукерку, та повідомила обвинуваченому, що ОСОБА_10 викрав знов у нього гроші з кармана, про що розказав бабусі ОСОБА_11 , а остання повідомила про ці події йому. Внаслідок чого у них в сім`ї стався скандал, він був дуже розлючений, і коли його жінка ОСОБА_4 , зайшла в кімнату і сказала : «Тримай його». Він взяв руку малолітнього ОСОБА_9 та тримав останнього за руки, а дружина гарячою ложкою припалила руку ОСОБА_10 , щоб він не здійснював більше крадіжки грошей. Він одразу побіг за «пантенолом». Він та дружина потім лікували ручку сину, було дуже болячи дивитися на опіки сина. У скоєному щиро кається, дуже шкодує, що стався такий випадок. На теперішній час він допомагає своєму сину, який проживає з бабусею, вони всі разом літом їздили на море. Кожного місяця він допомагає сину ОСОБА_10 коштами, сплачує 200 або 400 грн. Просить суворо не карати та надати щанс їх сім`ї та не позбавляти його волі, та не розлучати його від сім`ї та дітей.
Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, щиро каялась та пояснила суду, що ОСОБА_10 є її прийомним сином, якого вона виховує з 2-х років та займається його вихованням. Завжди відносилась до нього як і до своїх рідних дітей. Вона виявила нестачу грошей, які були викрадені сином ОСОБА_10 , дуже сильно розгнівалась, оскільки це було не перший випадок і вона переймалась, що б їх син не виріс «крадієм». В їх сім`ї сталася сварка. Вона схватила ложку, яку тримала через рушник, розігріла її на газовій плиті і сказала чоловіку - ОСОБА_3 , щоб він тримав ОСОБА_10 з руку, а вона в цей час притулила розпечену столову ложку до тильної поверхні руки ОСОБА_10 . Потім вона разом з чоловіком лікували ручки ОСОБА_10 та перебинтовувала. Їй дуже соромно за цей випадок, який стався в їх родині. Дуже сильно кається у скоєному, просить її суворо не карати та не позбавляти волі. Перебуває в стані вагітності на 29 тижні, має на утриманні ще двох мололітніх дітей.

Потерпілий малолітній ОСОБА_6 суду повідомив, у робочу суботу 11 або 12 травня 2019 року, за те що він взяв гроші 20 грн без дозволу і витратив їх на іграшку, батьки покарали його. Бабуся побачила в нього в щоденнику зауваження та вдарила його по голові щоденником. Потім він був наказаний та повинен був сидіти в дитячій кімнаті та нікуди не виходити, лише поїсти та в туалет. Він знаходився в дитячій кімнаті разом з батьком, потім зайшла мама і опікала спочатку ліву руку, приставивши дуже гарячу ложку до пальців, яку тримала через рушник, він дуже кричав, батько тримав його, щоб він не виривався, а потім приставила гарячу ложку до правої руки до тильної сторони пальців. Було дуже страшно і боляче, він дуже сильно кричав. Мати сказала йому, щоб він в школі сказав, що опікся олією. Мама потім лікувала йому ручки. Через 1-2 дні він розповів це сусідам тьоті ОСОБА_12 та її чоловіку.

Законний представник малолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_7 , яка обіймає посаду начальника служби у справах дітей, суду повідомила, що в середині травня 2019 року їм зателефонував ОСОБА_13 та повідомив, що в нього, біля двору знаходиться ОСОБА_14 , якому батьки спричинили опіки. Коли вона та представники служби виїхали то побачили ОСОБА_9 у якого на ручках були опіки, він був стривожений. Коли вона запитала, хто спричинив, ОСОБА_10 повідомив, що це мама і папа, так як він вкрав гроші на придбання іграшок. Данило повідомив, що батько тримав його, а мати розпеченою ложкою припікала йому пальці. Вдома, ще знаходилася бабуся з якою він робив уроки, потім бабуся вдарила його по голові щоденником. Зателефонували ОСОБА_4 , яка повідомила, що батько зараз у відрядженні. Потім дитина була одразу вилучена у батьків та хлопчика віддали бабусі ОСОБА_15 з якою він і зараз проживає і якій надано опіку. Хлопчик не ходив до школи декілька днів. Мати сказала говорити в школі, що опікся олією.
Свідок ОСОБА_11 , яка є матір`ю обвинуваченого, від дачі свідчень відмовилась, пояснила, що не бажає свідчити проти свого сина.
Свідок ОСОБА_15 , яка є рідною бабусею потерпілого ОСОБА_16 , також від дачі свідчень відмовилась, пояснивши, що зараз вона та ОСОБА_17 вже підтримують нормальні стосунки з обвинуваченими.
Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він є сусідом обвинувачених. У 2019 році, до нього додому зайшов потерпілий ОСОБА_17 у нього була забинтована одна рука. Дружини свідка ОСОБА_12 , запитала: « Що сталося?» ОСОБА_10 повідомив, що батько тримав його, а мати нагріла ложку та притуляла до пальців на руці. Він одразу зателефонував у службу у справах дітей та повідомив про випадок. Дитина була у нього в будинку поки не приїхали представники служби у справах дітей.
ОСОБА_19 суду повідомила, що вона є сусідкою обвинувачених та пояснила, що в травні 2019 року ОСОБА_10 гуляв на вулиці з перемотаною рукою. Вона запитала, що трапилось ОСОБА_10 почав сильно плакати та труситись і сказав, що батько тримав його, а мама «жарила» руки ложкою, яку попередньо сильно нагріла. Дитина боялась йти додому. Хотів знайти телефон бабусі та не вийшло. Потім приїхала ОСОБА_7 , так як її викликав чоловік - ОСОБА_20 і він вже далі з ними розмовляв. Крім того зазначила, що раніше бачила у ОСОБА_10 синяки, останній повідомив їй, що впав з ліжка. Данило практично на вулиці не гуляв, був дуже заляканий. Інші діти в родині обвинувачених не є такими заляканими, як ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_21 суду повідомила, що вона була класним керівником у ОСОБА_9 . Крім того зазначила, що коли ОСОБА_10 навчався в школі, батьки не сплачували за харчування, він не брав їжу до школи. Вона інколи купляла йому обіди в школі. Вона провела бесіду та батьки почали сплачувати за обіди. ОСОБА_22 ходив до школи неохайно одягнений. У травні 2019 року батько повідомив їй, що дитини не буде в школі, так як хлопчик спричинив собі опіки рук. Потім ОСОБА_10 прийшов на урок, руки були в нього замотані, він повідомив, що самостійно опікся. Він не захотів нічого пояснювати, дуже боявся батьків. Через день дитину забрали зі школи та повідомили, що він з батьками вже не проживає. Крім того зазначила, що в лютому 2019 року вона бачила синяки у хлопця на руках та по тілу, одразу повідомила директору в службу у справах дітей. Данило повідомив їй, шо його б`ють батьки. Мати сідає йому на голову, щоб він не міг дихати і б`є його.
Свідок ОСОБА_23 суду повідомила, що у травні 2019 зателефонувала ОСОБА_7 яка повідомила, що мати ложкою припікала руки дитині. Хлопчик прибіг до сусідів, які повідомили про опіки ОСОБА_7 . Малолітнього хлопчика одразу вилучили та влаштували до рідної бабусі. Також повідомила, що в лютому 2019 року від служби у справах дітей також надійшло повідомлення, що у ОСОБА_16 виявлені були синці на руках. З дитиною та батьками була проведена бесіда, мати пояснила, що їй важко справлятися з трьома дітьми.
Суд виключає з обвинувального акту ту обставину, що обвинувачена ОСОБА_4 насипала в ложку соду, перед тим як розігріти на плиті, оскільки дана обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.
Суд вважає, що вина обвинувачених у вчиненні ними кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю на підставі досліджених судом доказів.
Обставин, які відповідно до ст. 87 КПК України могли свідчити про недопустимість досліджених судом доказів, судом встановлено не було.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні.
Так вина обвинувачених підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:
- актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 21.05.2019 року;
-висновком експерта № 236 від 29.07.2019 року, що при судово-медичній експертизі (22.05.2019) року у нього ОСОБА_6 встановлено: опіки поверхні тильних поверхонь 2-5 пальців правої кисті долонної поверхні лівої кисті та міжпальцевих поверхонь 4 і 5 пальців лівої кисті як наслідки термічних опіків І-ІІ ступеню. Наявність та характер тілесних ушкоджень кистей рук дитини, свідчать за те, що вони є наслідками локальної термічної дії високотемпературного фактору, в тому числі і розпечених предметів, ймовірно металевої ложки на яку вказує обстежена дитина. Вище вказані експертні дані щодо характеру ушкоджень шкіри кистей рук дитини, не суперечать строкам їх виникнення, вказаним у відношенні та самим обстеженим, тобто 11.05.2019 року. Тілесні ушкодження у вигляді опіків шкіри тильної і долонної поверхонь кистей рук І-ІІ ступеню, за своїм характером відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я ( т.2 а.с. 59-60).

-висновком судово-психіатричного експерта № 182 від 13.08.2019 року з якого вбачається, що ОСОБА_6 в період вчинення стосовного нього протиправних дій на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад душевної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав і вданий час не страждає. Рівень психічного розвитку іспитованого відповідає нормі його вікового періоду. Іспитований з урахуванням рівня психічного розвитку, індивідуально-психологічних особливостей і психічного стану міг правильно сприймати важливі для справи обставини і може про них давати правильні показання. У іспитованого немає підвищеної навіюваності і підвищеної схильності до фантазування. Іспитований в досліджуваній ситуації міг розуміти характер і значення вчинених проти нього протиправних дій і міг чинити опір ( т. 2 а.с. 90-93).
-висновком судово-психіатричного експерта № 208 від 06.11.2019 року з якого вбачається, що ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діянь не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час легкий когнітивний розлад. Під час інкримінованих йому діянь він міг усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у цей час може усвідомлювати свої дії ( бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує ( т. 2 а.с. 174-176).
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинувачених у вчиненні ними кримінального правопорушень в судовому засіданні доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 127 КК України як катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом мучення з метою покарання потерпілого за дії, скоєні ним, вчинене за попередньою змовою групою осіб. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діяли з прямим умислом, з метою покарати малолітнього потерпілого. Обвинувачені є суб`єктами цього злочину, оскільки є осудними та досягли відповідного віку.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судом встановлено - щире каяття.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої дитини, вчинення злочину щодо особи з якою винний перебуває в сімейних відносинах.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої дитини, вчинення злочину щодо особи з якою винна перебуває в сімейних відносинах.
Суд відносить визнання вини та каяття обвинувачених до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнали свою вину, проявили дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особи визнають свою вину за усіма пунктами висунутого проти них обвинувачення, дають правдиві свідчення, щиро жалкують про вчинене, негативно оцінюють злочин, бажають виправити ситуацію, яка склалася, демонструють готовність понести заслужене покарання.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким, ту обставину, що ОСОБА_4 притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, за насилля в сім`ї відносно малолітнього ОСОБА_9 , але суд враховує також особи обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які раніше не судимі, злочин вчинили вперше, за місцем мешкання характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, ОСОБА_3 має тимчасові заробітки та є інвалідом з неврології -ІІІ групи з дитинства, має на утриманні двох малолітніх дітей, обвинувачена ОСОБА_4 перебуває в стані вагітності на 29 тижні, також має на утриманні двох малолітніх дітей. Крім того суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинувачених в даному випадку можливе без їх ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.
Враховуючи наведене та конкретні обставини кримінальної справи, за яких обвинуваченими вчинено діяння, їх поведінку після вчинення злочину, суд, керуючись вимогами кримінального закону про те, що винній особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, керуючись принципом індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого ч.2 ст. 127 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання з випробуванням, покладенням на них обов`язків згідно ст.76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.
Суд вважає, що призначенням саме такого виду покарання враховуючи особи обвинувачених, буде досягнуто мету покарання, що передбачена ст. 50 КК України.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.127 КК України та призначити кожному покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнити кожного від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши кожному іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя:ОСОБА_1