Провадження № 1-кп/127/1119/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2021 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 03.05.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8 ,
потерпілої: ОСОБА_9 ,
представника потерпілої: захисника ОСОБА_10 ,
захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
У ході судового провадження на виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на розгляд учасників судового провадження питання доцільності тримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, оскільки незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу, так як саме на суд покладається обов`язок незалежно від наявності клопотань сторони обвинувачення або захисту розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Вказане означає, що саме на суд, який здійснює судове провадження, покладаються функції контролю за обґрунтованістю обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доцільністю його збереження.
У ході судового провадження прокурор ОСОБА_8 просив суд продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строком на 60 днів, оскільки на думку прокурора ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.
Представник потерпілої: захисник ОСОБА_10 підтримав думку прокурора та зазначив, що в установ попереднього ув`язнення, де утримуються обвинувачені забезпечені належні умови для перебування під вартою.
Потерпіла ОСОБА_9 підтримала думку прокурора та свого захисника.
Захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_5 поклались на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_6 поклались на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_13 заперечував щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки останній має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, а тому захисник просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував, щодо продовження строку тримання під вартою, зазначив, що він довгий час перебуває під вартою, свідки уже допитані, а тому обвинувачений просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до наступного висновку.
Так, глава 18 КПК України визначає мету та підстави застосування запобіжних заходів, роз`яснює загальні положення, визначає обставини, що враховуються при обранні, продовженні запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).
Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.
З вказаного слідує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає вимогам КПК України, але й постановлено з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2017 відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у подальшому вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався.
При вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, суд крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.
З урахуванням вказаного, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки обвинувачений ОСОБА_5 , відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, проживає без реєстрації, до затримання не працював та не мав постійного джерела доходу.
Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, він може переховуватись від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 до затримання не працював, не мав постійного джерела доходів, проживав без реєстрації, він може продовжувати вчинювати інші злочини, може впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки обвинувачений ОСОБА_6 відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, до затримання не працював та не мав постійного джерела доходу.
Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а тому може переховуватись від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не працюючий, не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, він може продовжувати вчинювати інші злочини, може впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки обвинувачений ОСОБА_7 відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, до затримання не працював та не мав постійного джерела доходу.
Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а тому може переховуватись від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не працюючий, не має постійного джерела доходів, він може продовжувати вчинювати інші злочини, може впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. відповідно до ухвали суду не перестали існувати та не зменшились, а тому підстав для застосування відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.
При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Враховуючи викладене суд вважає за доцільне продовжити строк дії застосованого до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у клопотанні захисника ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 370, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 16.05.2021 включно.
Продовжити строк дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 16.05.2021 включно.
У задоволені клопотання захисника ОСОБА_13 щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
У задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Продовжити строк дії обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 16.05.2021 включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.
Копію ухвали суду вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: