Дата документу 17.02.2021 Справа № 331/4856/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/141/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/4856/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

задоволено клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19 години 43 хвилин 17 березня 2021 року, з визначенням застави у сумі 90 800 гривень та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі її внесення,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17 березня 2021 року з визначенням застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 000 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.

Апелянт вважає, що при визначенні ОСОБА_7 розміру застави слідчим суддею не повною мірою враховано обставини, передбачені ч. 4 ст. 182 УПК України.

Також прокурор просить взяти до уваги те, що 16 січня 2021 року за місцем мешкання ОСОБА_7 , в ході санкціонованого обшуку, було виявлено та вилучено, згідно з висновком експерта № СЕ-19/108-21/874-МРВ від 18 січня 2021 року, особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» в особливо великому розмірі, внаслідок чого, 19 січня 2021 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про що стороні обвинувачення стало відомо після застосування 19 січня 2021 року до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим, розмір застави повинен бути визначений відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.

Так, з наданих суду матеріалів провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні були заслухані пояснення підозрюваного, вислухані доводи слідчого, прокурора та захисника, а також були з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, в них міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та не встановив чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики наразі існують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкцією якої передбачено покарання від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин, тобто, про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, колегія суддів вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового слідства або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів, посилюється тим, що ОСОБА_7 не одружений, не має на утриманні дітей або осіб похилого віку, тобто, його нічого не прив`язує до місця проживання, по якому він мешкає без реєстрації.

Також колегія суддів вважає, що відсутність у підозрюваного місця роботи та постійного джерела отримання доходу, позбавляє його можливості законним шляхом забезпечити своє існування,що свідчить про можливість останнього, з метою власного збагачення, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, на думку колегії суддів, існування ризиків, передбачених пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ґрунтується на реальних фактичних даних.

За зазначених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є достатнім стримуючим фактором неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, відповідає даним про особу підозрюваного та є співмірним з існуючими ризиками, івважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з огляду на таке.

Так, згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального провадження, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, розмір застави повинен бути об`єктивно спроможний забезпечити виконання підозрюваним обов`язків та одночасно не бути для нього завідомо непомірним, що, на думку колегії суддів, слідчим суддею достатньою мірою було враховано при прийнятті рішення в цій частині.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а саме у сфері обігу наркотичних засобів, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, дані про його особу, майновий та сімейний стан, який не одружений, не працевлаштований, колегія суддів, всупереч доводам прокурора, вважає, що визначена слідчим суддею застава забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного та не суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Що стосується доводів прокурора на те, що після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 була пред`явлена підозра у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України, у зв`язку з чим, розмір застави повинен бути визначений відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, то колегія суддів вважає їх неспроможними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Така стадія кримінального процесу, як застосування запобіжного заходу підозрюваній особі, передбачає повноцінне подання доказів учасниками кримінального провадження та дослідження цих доказів під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя прийняв рішення на підставі досліджених ним клопотання та матеріалів, які обґрунтовують клопотання, що були надані слідчим, згідно з якими ОСОБА_7 є підозрюваним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України, у зв`язку з чим, при визначенні підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, правильно застосував норми п. 2 ч. 3 ст. 182 КПК України.

За таких обставин, під час процедури перегляду провадження в суді апеляційної інстанції про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, колегія суддів при прийнятті рішення не бере до уваги ці доводи прокурора.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням зазначеного в ухвалі розміру застави, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування цього судового рішення за доводами апеляційної скарги прокурора.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 задоволено клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19 години 43 хвилин 17 березня 2021 року, з визначенням застави у сумі 90 800 гривень, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: