Справа № 466/3011/19
У Х В А Л А

«15» лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

згідно з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 березня 2020 року судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 передано обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України.

12 лютого 2021 року суддя ОСОБА_3 подала заяву про самовідвід у розгляді даного провадження. В обгрунтування заяви про самовідвід, зокрема, зіслалася на те, що обвинувачений ОСОБА_4 подав на адресу суду повідомлення/ вимогу II, в якій зазначає, що у відкритих реєстрах Вищої кваліфікаційної комісії суддів не міститься Указ Президента України про призначення судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 на посаду вперше, присяга складена суддею Шевченківського районного суду м.Львова ОСОБА_3 , постанова Верховної Ради України про обрання ОСОБА_3 на посаду судді Шевченківського районного суду м.Львова безстроково, облікова картка посвідчення судді, фото, і тому можливості переконатись, чи має право ОСОБА_3 здійснювати розгляд даної справи немає.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи у межах заявленої заяви про самовідвід, суд дійшов наступного висновку.

10 квітня 2019 року на розгляд Шевченківського районного суду м. Львова з Львівського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000372 від 14 лютого 2019 року.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 березня 2020 року для розгляду судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 було передано кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України.

Частиною першою ст. 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки належним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України - слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч.1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

12 лютого 2021 року суддею ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 подав на адресу суду повідомлення/ вимогу II, в якій зазначає, що у відкритих реєстрах Вищої кваліфікаційної комісії суддів не міститься Указ Президента України про призначення судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 на посаду вперше, присяга складена суддею Шевченківського районного суду м.Львова ОСОБА_3 , постанова Верховної Ради України про обрання ОСОБА_3 на посаду судді Шевченківського районного суду м.Львова безстроково, облікова картка посвідчення судді, фото, і тому можливості переконатись, чи має право ОСОБА_3 здійснювати розгляд даної справи немає.

Згідно із ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Статею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 року, справа «Білуха проти України», вказано, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. При вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини сумніватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція відповідного судді є важливою, але не вирішальною. Головним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. З огляду на це навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється». Важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06 у справі «Білуга проти України», від 28.10.98р. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Відповідно до п. 1.3 Бангалорських принципів поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23 суддя не тільки виключає будь-які взаємовідносини, що не відповідають посаді, чи втручання з боку органів законодавчої та виконавчої влади, а й робить це так, щоб це було зрозуміло навіть сторонньому спостерігачу.

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки судді об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За змістом п. 3.2 Бангалорських принципів поведінки судді спосіб дій та поведінка судді мають підтримувати впевненість суспільства в чесності та непідкупності судових органів. Недостатньо просто чинити правосуддя, потрібно робити це відкрито для суспільства.

Таким чином, з метою недопущення в подальшому будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 , а також забезпечення належного, об`єктивного та неупередженого розгляду даного кримінального провадження повноважним судом, встановленим законом, приходжу до висновку, що заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 , слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 21, 75, 80, 81, 376 КПК України, ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод,

У Х В А Л И В :

заяву про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України - задовольнити.

Відвести суддю Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України передати на автоматичний розподіл в порядку ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1