Провадження № 1-кс/761/351/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного постановою старшого слідчого в ОВС ОСОБА_5 від 11 вересня 2006 року,
в с т а н о в и в:
26 листопада 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшло клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного постановою старшого слідчого в ОВС ОСОБА_5 від 11 вересня 2006 року на земельну ділянку з кадастровим номером: :05:003:0103, розташовану за адресою: с. Вороньків, Бориспільський район, Київська область, яка належить ОСОБА_4 .

Адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав в ньому викладених.

Уповноважена особа (слідчий) СУ ГУНП в Київській області, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Так, згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що СУ ГУ МВС України в Київській області здійснювалось досудове розслідування кримінальної справи № 27-913, яка 07 вересня 2006 року порушена за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого майна, 21 вересня 2006 року на підставі постанови старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВСУ ОСОБА_5 від 11 вересня 2006 року про накладення арешту, Бориспільською районною державною нотаріальною конторою за № 3768592 зареєстровано обтяження у вигляді арешту земельної ділянки з кадастровим номером: :05:003:0103, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вороньків, належної на праві власності ОСОБА_6 .

Відповідно до повідомлення СУ ГУНП в Київській області № 3540/109/24/81-202 від 07 червня 2021 року, вищевказана кримінальна справа 12 жовтня 2006 року закрита, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (1960 року).
Так, положення розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року не уповноважують суд (слідчого суддю) розглядати клопотання та перевіряти правильність процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо накладення арешту на майно, що були вчиненні ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України 1960 року.
Відповідно до п. 9 розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 126 КПК України (1960 року), накладання арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпала потреба.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 зробила висновок про те, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства.
За таких обставин, оскільки кримінальна справа № 27-913, в рамках якої слідчим було накладено арешт на рухоме майно, закрита на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (1960 року) та питання про скасування арешту з майна, який був накладений до набрання чинності КПК України 2012 року не входить до компетенції слідчого судді, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити представнику ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_3 у задоволенні його клопотання про скасування арешту, накладеного постановою старшого слідчого в ОВС ОСОБА_5 від 11 вересня 2006 року.

На підставі викладеного та керуючись п. 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК України, ст.ст. 131-132, 170, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного постановою старшого слідчого в ОВС ОСОБА_5 від 11 вересня 2006 року залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1