Справа № 305/1028/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17.05.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.04.2021 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.04.2021 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 діб, до 24 год. 06.06.2021 із визначенням розміру застави 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90800 грн.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_6 з під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_6 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 обов`язки: прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися за межі населеного пункту за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора та суд, у провадженні яких знаходиться справа про зміну місця свого проживання.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 на строк не більше двох місяців.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт відмовлено.

З оскарженої захисником ОСОБА_5 ухвали Тячівського районного суду від 08.04.2021 вбачається, що в його провадженні перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000247 від 23.04.2020 про обвинувачення, зокрема, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 лютого 2021 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, обвинуваченому за ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_6 , строком до 12 квітня 2021 року.

Судом вказано, що ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2020 року у підготовчому судовому засіданні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_6 на строк до 14 листопада 2020 року. Вказаний запобіжний захід періодично продовжувався судом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, розлучений. Суд не володіє жодними належними доказами на підтвердження міцності його соціальних зв`язків. Лікарських протипоказань щодо утримання обвинуваченого під вартою суду не надано.

ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих та насильницьких злочинів, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що в свою чергу саме по собі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду.

У межах зазначеного кримінального провадження судовий розгляд розпочато, однак свідки не допитані. Таким чином, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від суду, матиме змогу незаконно впливати на свідків.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про обвинуваченого, в їх сукупності, місцевий суд прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки не відпали ризики, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При визначенні розміру застави місцевий суд врахував дані про особу ОСОБА_6 , його вік, майновий та сімейний стан, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, вважав доцільним та співмірним визначити обвинуваченому заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб 90800 грн, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати зазначену вище ухвалу місцевого суду від 08.04.2021 та постановити нову про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що жодних доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_6 буде переховуватись від слідства, впливати на учасників кримінального провадження немає.

Переховуватись від органів досудового розслідування його підзахисний не буде, не має наміру чинити тиск на інших учасників кримінального провадження, тим більше вчиняти протиправні дії , сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення на даний час.

Обраний найсуворіший вид запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою не відповідає меті його застосування, є безпідставним, тому захисник вважає, що його застосування є невиправданим та недоцільним.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2006 року у справі «Бойченко проти Молдови», від 01 червня 2006 року «Мамедова проти Росії», яке згідно ч.5 ст.9 КПК України є джерелом законодавства, одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або вчиняти нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про застосування запобіжного заходу; посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати винятково абстрактно.

Вказана вище апеляційна скарга розглядається даним апеляційним судом за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення ст.405, ч.4 ст.422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони кримінального провадження повідомлені належним чином і даних про бажання участі та поважність причин їх неявки, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інші дату та час від них не надходило.

Заслухавши доповідь судді та вивчивши матеріали даної справи, апеляційний суд визнає, що вказана вище апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ризики, які служили підставою для застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою своєї актуальності не втратили на день постановлення місцевим судом оскарженої захисником ОСОБА_5 вказаної вище ухвали від 08.04.2021 про продовження тримання обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_6 під вартою.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні зазначеного вище тяжкого злочину.

Апеляційний суд погоджується з висновком Тячівського районного суду Закарпатської області про те, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, впливати на свідків, є неодноразово судимим за корисливі та насильницькі злочини.

Свідки у даній справі не допитані місцевим судом.

Будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні як суду першої інстанції, так і апеляційного суду не встановлено та сторонами не наведено.

Ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду залишається актуальним.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, місцевий суд надав обґрунтовану оцінку фактичним обставинам кримінального провадження.

Із зазначеної ухвали Тячівського районного суду від 08.04.2021 та матеріалів даного провадження вбачається, що наведені судом обставини, на підставі яких він дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 перевірялися при розгляді відповідного клопотання прокурора.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому обвинувачується.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , місцевий суд дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, а саме: мети і підстав застосування запобіжного заходу; обставини, що враховуються при його обранні і дав їм належну оцінку.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 та фактичні обставини кримінального провадження, Тячівський районний суд обґрунтовано продовжив йому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90800 грн.

Апеляційний суд визнає, що оскаржена ухвала Тячівського районного суду про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є законна та обґрунтована.

З урахуванням наведеного та особи ОСОБА_6 апеляційний суд визнає, що в даному випадку місцевий суд у відповідності з вимогами ст.ст. 176-178,183,193,194 КПК України розглянув клопотання прокурора та з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , вказаних вище даних про його особу і обставин кримінального провадження, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов до правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.04.2021 про продовження тримання під вартою обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_6 з визначенням розміру застави без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: