Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/441/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2021 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0002950 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 березня 2021 року,яким:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Маріуполі Донецької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не маючого на утриманні дітей, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 20.10.2014 вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполь Донецької області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки; ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполь Донецької області від 10.07.2015 року іспитовій термін скасований та направлено ОСОБА_6 для відбуття покарання до виправного центру;
- 04.02.2016 вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 місяць за вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполь Донецької області від 20.10.2014, і остаточно засуджено до - 4 років 1 місяця позбавлення волі; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 18.11.2015 по 04.02.2016. Ухвалою Жовтоводського міського суду від 15.06.2016 вирок переглянуто та зараховано на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 04.02.2016 по 10.03.2016. Звільнився 26.08.2019 року по відбуттю строку покарання;
- 27.04.2020 вироком Приморського районного суду міста Маріуполь Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Маріупольському СІ до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 10.06.2020, визначено строк покарання рахувати з 09.03.2020;
- 06.07.2020 вироком Приморського районного суду міста Маріуполь Донецької області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік і 1 місяць, визначено строк покарання рахувати з 09.03.2020,
визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Приморського районного суду м. Маріуполя від 06.07.2020 більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.Вказаним вироком вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів,
за участі сторін кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_8 ,

- обвинуваченого ОСОБА_6 ,

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за те, що 26.12.2019 близько 12 години 30 хвилин, будучи особою, що має не зняту і непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних, корисливих злочинів у сфері злочинів проти власності, маючи на меті нетрудове збагачення внаслідок вчинення майнового злочину, реалізуючи злочинний умисел, вирішив проникнути через вхідні металеві двері на огороджену парканом територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , вільний доступ до якого був обмежений стороннім особам, з метою відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло. Реалізуючи вказаний умисел ОСОБА_6 під вигаданим приводом домігся відкриття ОСОБА_9 металевої хвіртки та за допомогою сили рук повалив останню на землю. Після чого продовжуючи злочинні дії, реалізуючи корисливий мотив, діючи умисно та повторно, не реагуючи на зауваження ОСОБА_9 припинити злочинні дії, через вхідні двері проник до житлового будинку, розташованого на території вищевказаного домоволодіння, звідки з кімнати відкрито для ОСОБА_9 викрав ноутбук марки «TOSHIBA» SatelliteL670 вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1021 від 03.04.2020, становить 3390 гривень. Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 3390 гривень.

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок суду першої інстанції за відсутності доказів вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.
- адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити, дії його підзахисного ОСОБА_6 перекваліфікувати на ч.2 ст. 185 КК України та призначить покарання в межах інкримінованого розміру санкції цієї статті.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що відповідно наданих обвинуваченим показань вбачається, що останній зайшов в будинок потерпілої з її дозволу попити води, коли викрадав ноутбук потерпіла цього не бачила, ніякого насилля він до потерпілої не застосовував, жодного доказу щодо наявності у потерпілої будь-яких тілесних ушкоджень, стороною обвинувачення суду не надано і судом не досліджувалося.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які вимоги поданих апеляційних скарг підтримали у повному обсязі, а обвинувачений в дебатах та у останньому слові просив задовольнити апеляцію, висновок прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг, а вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволені, з таких підстав.

Відповідно оскаржуваного вироку в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що 26 грудня 2019 року близько 12:30 год. йшов по вулиці О.Скічка в м. Олександрія, де побачив відчинену хвіртку, підійшов та у жінки, яка стояла в дворі запитав, чи може вона винести йому води, оскільки він цілий день ходить шукає роботу. Вона його запросила, він зайшов, потім піднявся по сходах в будинок. Потерпіла пішла до приміщення кухні, а він пройшов трохи прямо та повернув праворуч, зайшов до кімнати де побачив з лівої сторони на столі ноутбук «Тошиба», витягнув штекер, взяв ноутбук та вийшов з будинку. Потерпіла цього не бачила, оскільки стукала чашками та перебувала в приміщенні кухні. Ніякого проникнення у житло не було, злому не було, оскільки навіть в справі є дані про відсутність відбитків його пальців рук. Він вийшов з ноутбуком та пішов в бік центра міста Олександрія. По дорозі зустрів своїх знайомих, які зателефонували чоловіку, який приїхав через 30 хвилин. Він запитав чи можливо продати ноутбук, чоловік його забрав, коли повернувся то сказав, що продав ноутбук за 3000 грн. Він забрав гроші та вони розійшлися, ці гроші він витратив на свої особисті потреби.
Вина ОСОБА_6 у вчинені грабежу, поєднаного з проникнення у житло, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 дала показання про те, що 26 грудня 2019 року була сама вдома у будинку за адресою АДРЕСА_2 . Приблизно в обід, точну годину вона не пам`ятає, у хвіртку хтось постукав, вона вийшла з будинку, спираючись на паличку, адже за станом здоров`я погано ходить, спитала хто це, обізвався чоловік, який запитав чи продає вона горіхи, потерпіла відповіла, що ні, потім він попросив води, вона погодилась і сказала зачекати. Через значний проміжок часу, що минув, вона точно не пам`ятає де саме стояв зазначений чоловік, однак повідомила, що пам`ятає, що перед тим як йти до будинку вона причинила хвіртку, не запираючи її, при цьому чоловіка у будинок не запрошувала і не дозволяла йому зайти в будинок. Коли погодилася дати чоловіку води вона попрямувала до будинку, однак в цей час відчула, що цей чоловік її штовхнув у спину і вона впала на рівну поверхню, тому тілесних ушкоджень не отримала і не забруднилася, адже у неї у дворі чисто. Точного місця падіння не пам`ятає, адже пройшов значний час, однак пояснює, що під час проведення слідчого експерименту говорила правду. Через стан здоров`я і проблеми з пересуванням їй важко було підвестися і вона не могла наздогнати чи перешкодити діям чоловіка. Після падіння побачила, що чоловік, якого вона пізніше впізнала під час досудового розслідування під час проведення впізнання і також впізнає у судовому засіданні, тобто ОСОБА_6 , швидко побіг у будинок. Вона злякалася та почала голосно кричати і кликати на допомогу і за хвилину чоловік вибіг з її будинку з належним їй ноутбуком та швидко вибіг з двору. Вона кричала голосно і ОСОБА_6 не міг не чути її крику. Одразу після того як ОСОБА_6 , вибіг з двору почали сходитися люди і сусідка викликала поліцію, яка приблизно за півгодини приїхала на місце події.
Результатами протоколу огляду місця події від 26.12.2019 з фототаблицею до нього, відповідно якого із дозволу власника домоволодіння ОСОБА_10 проведено огляд території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .
Результатами протоколу огляду місця події від 27.12.2019 із відеозаписом до нього дослідженого в судовому засіданні, відповідно якого проведено огляд території біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . При вході до вказаного магазину виявлено ноутбук «Toshiba», чорного кольору, який добровільно видав ОСОБА_11 та який було вилучено.
Результатами протоколу огляду предметів від 27.12.2019 з фото таблицею,відповідно якого оглянуто ноутбук марки «Toshiba», модель SATELLITE L670 в корпусі чорного кольору без комплекту із зарядним приладом та без мишки.
Результатами протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2020 та довідки до протоколу, за участю свідка ОСОБА_12 , яка впізнала чоловіка на ім`я ОСОБА_13 , на фотознімку №3, на якому зображений ОСОБА_6 , який 26.12.2019 передав ОСОБА_14 ноутбук марки «Toshiba».
Результатами протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2020 та довідки до протоколу, за участю свідка ОСОБА_15 , який впізнав чоловіка на ім`я ОСОБА_13 , на фотознімку №3, на якому зображений ОСОБА_6 , який 26.12.2019 просив його продати ноутбук марки «Toshiba».
Результатами протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.03.2020 та довідки до протоколу, за участю потерпілої ОСОБА_9 вона впізнала чоловіка на фотознімку №2, на якому зображений ОСОБА_6 , який 26.12.2019 проник до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в ході чого відкрито заволодів ноутбуком марки «Toshiba», чорного кольору.
Результатами протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.04.2020 та довідки до протоколу, за участю свідка ОСОБА_16 , який впізнав чоловіка на фото знімку №3, де зображений ОСОБА_15 , який 26.12.2019 прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за адресою: АДРЕСА_3 , та продав ноутбук марки «Toshiba», чорного кольору.
Результатами протоколу проведення слідчого експерименту від 30.03.2020 та відеозапису до нього, дослідженого в судовому засіданні за участю потерпілої ОСОБА_9 , відповідно якого потерпіла на місці події показала і розказала за яких обставин обвинувачений штовхнув її від чого вона впала посеред подвір`я. Далі обвинувачений побіг до будинку і вже вибіг з ноутбуком тримаючи його в руках, і залишив територію домоволодіння.
Результатами протоколу проведення слідчого експерименту від 28.03.2020 та відеозапису до нього, дослідженого в судовому засіданні, за участі свідка ОСОБА_15 , який показав та розповів за яких обставин він продав ноутбук за 3000 грн.
Результатами висновку судово-товарознавчої експертизи від 03.04.2020, відповідно якого ринкова вартість ноутбуку марки «TOSHIBA» Satellite L670, з урахуванням зносу станом цін на 26.12.2019, складає 3390,00 грн.
Також судом досліджені наступні процесуальні рішення та документи: витяг з ЄРДР, повідомлення про підозру, характеризуючі дані про обвинуваченого, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, клопотання слідчого та ухвали слідчого судді про призначення судової експертизи, повідомлення про підозру, повідомлення про відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів, протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування, постанови про визнання речових доказів та передачу на зберігання, відомості, що мають значення для вирішення долі речових доказів, а також докази наявності та розмір процесуальних витрат, які, зокрема, підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів.
Крім того, в ході судового розгляду судом досліджено протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27.04.2020, опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 27.04.2020, довідку про опрацювання номерної інформації в ході досудового розслідування ЄРДР №0002950 з доданим до неї диском, які за висновком суду згідно положень ст. 85 КПК України не містять інформації, яка підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. Тому суд визнав ці докази неналежними у даному кримінальному провадженні.
Досліджені під час судового розгляду докази, зміст яких розкрито вище, у сукупності підтверджують вину ОСОБА_6 .
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникнення у житло.
Також суд надав відповідної оцінки доводам обвинуваченого та сторони захисту щодо недоведеності проникнення обвинуваченого до житла, та невірної кваліфікації дій обвинуваченого.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд, згідно вимог статей 50 та 65 КК України врахував, що злочин, який вчини обвинувачений, відноситься до категорії тяжких. Як особа обвинувачений має середню спеціальну освіту, неодружений, не має на утриманні дітей, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі та остаточно визначив ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Доводи обвинуваченого та його адвоката про необхідність зміни вироку суду та кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2ст.185 КК України за обставин, вказаних ними апеляційних скаргах, є безпідставними, та в задоволенні яких слід відмовити, враховуючи наступне.
Суд першої інстанції у вироку правильно відмітив те, що показання обвинуваченого щодо недоведеності його проникнення до житла, та невірної кваліфікації дій спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, зміст яких викладено у вироку. Зокрема потерпіла, як під час допиту у судовому засіданні, так і під час слідчого експерименту послідовно стверджувала, що вона не давала дозволу ОСОБА_6 входити до її будинку. Однак обвинувачений штовхнув її від чого вона впала на подвір`ї. Викрадення ноутбуку обвинувачений вчинив відкрито для неї, вона кричала йому з моменту коли він без її дозволу направився до будинку, бачила, що він виніс з будинку належний їй ноутбук та при цьому голосно кричала і кликала на допомогу, що обвинувачений не міг не чути.
Зазначені показання потерпілої узгоджуються із іншими дослідженими судом доказами та є достатніми для доведення кваліфікуючих ознак злочину за ч.3 ст.186 КК України. Водночас жодних доказів на підтвердження зазначених показань обвинуваченого, суду не надано.
Будь яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляційних скаргах не наведено, а тому апеляційний суд вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 376, 404-405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 березня 2021року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той самий строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4