У Х В А Л А

21 липня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 11.02.2020 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь АР Крим, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, раніше не судимого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

за ч. 2 ст. 258 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Єреван Вірменія, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має малолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,

за ч. 2 ст. 258 КК України,

В С Т А Н О В И В:
У провадження Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло вищезазначене кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , стосовно яких на досудовому розслідуванні обрано запобіжний захід у виді триманні під вартою.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обґрунтовуючи їх тим, що наявні ризики: щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на потерпілих, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та які на теперішній час не встановлені, а також вчинення ними інших кримінальних правопорушень; щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на потерпілих, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та які на теперішній час не встановлені, а також вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Представник потерпілих ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що прокурором дублюються одні і ті ж самі обставини, якими він обґрунтовує необхідність продовження запобіжного заходу, однак не надає жодних доказів на підтвердження ризиків, перебування його підзахисного тривалий час під вартою тягне за собою зникнення тих ризиків, які заявлені прокурором під час обрання тримання під вартою, а нових ризиків прокурор у своєму клопотанні не наводить. Наголосив на тому, що експертиза, якою нібито встановлено ідентичність голосу ОСОБА_7 з погрозами потерпілому, є єдиним доказом органу досудового розслідування, однак є інший висновок проведеної за клопотанням сторони захисту експертизи, протилежний висновку експертизи проведеної під час досудового розслідування. ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, одружений, у нього є малолітня дитина, яку він не бачив, перебуваючи під вартою тривалий час, він проживає в Запоріжжі, тоді як жодний свідок та експерт, потерпілий є мешканцями інших населених пунктів, що унеможливлює незаконний на них вплив з боку ОСОБА_7 у разі обрання йому цілодобового домашнього арешту з носінням електронного браслету. Просив розглянути можливість зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт або заставу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 заперечив проти клопотання прокурора, просив відмовити у продовженні строку тримання під вартою, зазначив, що прокурором не доведено наявність ризиків, якими обґрунтовано клопотання, не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, а також відсутня обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 даного злочину, яка сформульована неточно, викладена формально, у обвинувальному акті невизначено умислу як суб`єктивної сторони злочину, і таким чином обвинувачення містить протиріччя. Так само доказова база, зібрана органом досудового розслідування має певні протиріччя. Посилався на недотримання вимог закону при врученні повідомлення про підозру, оголошенні у розшук та при затриманні ОСОБА_5 . Також, зазначив, що не доведено спричинення шкоди потерпілому ТОВ «МП-Україна», є сумніви щодо допустимості зібраних доказів. З перебуванням тривалого часу під вартою ризики поступово зникають, оскільки матеріали провадження, речові докази перебувають у місці визначеному стороною обвинувачення. У його підзахисного наявні міцні соціальні зв`язки, у нього погіршився стан здоров`я через перебування тривалий час під вартою. Просив обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного браслету, і вважав такий захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку його підзахисного.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 підтримав думку інших захисників, заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зазначив про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінуємого йому злочину. Щодо наявності ризику незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів, зазначив, що на теперішній час свідки та потерпілі допитані, висновки експертизи зроблені, тобто усі докази органом досудового розслідування зібрано. ОСОБА_6 не переховувався від органу досудового розслідування, вів свій звичний спосіб життя, був учасником ДТП, і не міг вчинити інкримінуємий йому злочин, вважав, що кваліфікація обвинувачення є невірною. Зауважив, що його підзахисний не судимий раніше, у нього міцні соціальні зв`язки, він тривалий час перебуває під вартою. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який.
Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали думку своїх захисників, ОСОБА_6 зазначив, що він не винуватий у тих злочинах, які йому інкримінуються, ризики прокурором необґрунтовані, у матеріалах досудового розслідування відсутні докази його причетності до цих злочинів, він не судимий, у нього двоє дітей. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, надані прокурором в обґрунтування клопотань, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Під час досудового розслідування щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, зокрема ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27.05.2021 - строком до 25 липня 2021 року.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений статтею 199 Глави 18 Розділу ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України, згідно з якою прокурор має право подати клопотання про продовження строку тримання під вартою не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, зокрема виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У своїх клопотаннях, поданих до суду 15.07.2021, прокурор посилався на те, що на теперішній час існують ризики переховування обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від суду, вчинення обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 інших злочинів, а також ризик незаконного впливу ними на потерпілих, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та місцезнаходження яких не встановлено, і саме ці ризики були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно із п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема переховуватися від органів суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінального провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинувачених; міцність їх соціальних зв`язків; наявність постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, не одружений, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу, неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, щодо нього у іншому суді перебуває інше кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні особливо тяжких злочинів. Крім того, з матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, вбачається, що ОСОБА_5 в ході досудового слідства перебував у розшуку та затриманий на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу до суду.
ОСОБА_6 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, одружений, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу, раніше не судимий, щодо нього у інших судах перебувають інші кримінальні провадження по обвинуваченню у вчиненні особливо тяжких злочинів та тяжких злочинів, Крім того, з матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, вбачається, що ОСОБА_6 в ході досудового слідства перебував у розшуку та затриманий на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу до суду.
ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, не одружений, має малолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу, раніше судимий за вчинення тяжких злочинів, щодо нього у іншому суді перебуває інше кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Так, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 2 ст. 258 КК України, покарання за яке передбачено до 12 років позбавлення волі, а саме у вчиненні терористичного акту за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні підпалів, які створили небезпеку для життя та здоров`я людей, заподіяли значної майнової шкоди, з метою впливу на прийняття рішень юридичною особою, а також погрози вчинення зазначених дій з тією самою метою, крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України та тяжкого злочину за ч. 1 ст. 263 КК України, що в сукупності з вищенаведеними обставинами, характеризуючими обвинувачених, вказує про суспільну небезпеку як самого діяння, так і осіб, які обвинувачуються у його вчиненні.

При цьому суд, виходить з того, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства). Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінуємих йому злочинів за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України, та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 258 КК України, наведені прокурором у своїх клопотаннях із посиланням на відповідні матеріали досудового розслідування.

При цьому, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо непричетності до інкримінованих злочинів їх підзахисних та відсутність доказів вини останніх у матеріалах досудового розслідування, наявності суперечностей у викладенні обвинувачення та неправильності кваліфікації дій обвинувачених, про проведення досудового розслідування з порушенням вимог КПК України, оскільки під час підготовчого провадження суд не має повноважень щодо надання оцінки доказам, зібраним у кримінальному провадженні, і такі докази повинні бути оцінені судом при ухваленні остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні після їх дослідження на відповідній стадії судового розгляду.

Оцінюючи наведені обставини, суд вважає, що існують ризики, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу щодо обвинувачених, а саме щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, експертів, вчинення іншого кримінального правопорушення, щодо ОСОБА_7 ризики незаконного впливу на потерпілих, експертів, вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому, суд зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Отже, на підставі викладеного суд, дійшовши висновку про продовження існування вказаних вище ризиків, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог статті 199 КПК України, вважає, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діянь, які їм інкримінуються, а разом з іншим, допомагає уникнути ризиків, існування яких доведено, і які не зменшилися, є реальними, інші запобіжні заходи, на думку суду, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку, зокрема з огляду на особистість обвинувачених, тому суд приходить до висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим строком на 60 днів без визначення застави на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

При цьому суд виходить з вимог ст. 183 КПК України, якою передбачено право суду не визначати заставу у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на те, що обвинуваченим інкримінується вчинення злочину у спосіб, який створив небезпеку для життя та здоров`я людей, а також з погрозами вчинення таких дій, суд не вважає за можливе визначити заставу.
Посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, який одружений, має неповнолітніх дітей, хоча і мають місце, але не можуть бути вирішальними при продовженні запобіжного заходу, з урахуванням наведених вище даних про обвинуваченого, який не працевлаштований, під час досудового слідства перебував у розшуку, не має офіційних джерел доходів, що ставить під сумнів можливість утримання ним інших осіб, щодо нього наявне інше кримінальне провадження у іншому суді.

Посилання сторони захисту на відсутність ризиків незаконного впливу на потерпілих, свідків, експерта з боку обвинувачених, знищення ними доказів, оскільки досудове розслідування закінчено, свідки та потерпілі допитані, висновки експертами зроблені, не заслуговують на увагу, так як не ґрунтуються на вимогах закону, відповідно до яких суд досліджує докази безпосередньо, покази учасників кримінального провадження отримує усно (п. 16 ч. 1 ст. 7, ч. 4 ст. 95 КПК України).

Встановити обґрунтованість доводів сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення як на підставу зміни запобіжного заходу, суд позбавлений можливості, оскільки матеріали досудового розслідування, якими обґрунтовується обвинувачення, судом не досліджувалися, і таким доводам може бути надана оцінка лише під час безпосереднього судового розгляду та дослідження документів (доказів) у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених та саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і застосування саме такого запобіжного заходу буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Матеріали кримінального провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні такі відомості не надані.

Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених у кримінальному провадженні лише розпочато підготовче провадження і не вирішено питання щодо можливості призначення судового розгляду у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 315, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , строк тримання під вартою без визначення застави строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 вересня 2021 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , строк тримання під вартою без визначення застави строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 вересня 2021 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , строк тримання під вартою без визначення застави строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 вересня 2021 року включно.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення обвинувачених.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1