Справа № 214/4194/20
1-і/214/1/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1
за участі:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувані за №0000513, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Прокурор звернувся до суду 17.05.2021 з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який продовжено ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.03.2021 на 60 днів, строком до 30.05.2021,.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а саме: можливість незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність, переховуватися від органу досудового розслідування, які були встановлені під час обрання та продовження запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 , кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, покладалися на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.
Згідно із п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 31.03.2021 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.05.2021 включно.
Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною першою ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.
При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує дані про особу обвинуваченого, а саме, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, не одружений, не має місця реєстрації та постійного місця проживання, офіційно не працевлаштований.
Також, суд враховує характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, що в сукупності вказує про суспільну небезпеку як самого діяння, так і особи, яка обвинувачується у його вчиненні, а також те, що цей злочин віднесено згідно ст. 12 КК України до тяжких злочинів, зокрема ч. 2 ст. 307 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Отже, на підставі викладеного суд, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої ст. 197 КПК України, дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діянь, які йому інкримінуються, а разом з іншим, допомагає уникнути ризиків, існування яких доведено, і які не зменшилися, є реальними, тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів.
З урахуванням наведених вище даних про обвинуваченого, суд вважає, що у цій справі запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і застосування саме такого запобіжного заходу буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.
Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, судове слідство не закінчено, як наслідок, у цей період, є наявними обставини, визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст. ст. 199, 331 КПК України.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі кримінального провадження, а також які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченого та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.
Підстав для зміни розміру застави, визначної в ухвалі слідчого судді від 24.04.2020, в разі внесення якої обвинувачений підлягає звільненню з-під варти, суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 183, 194, 331, 376, п. 20-5 Перехідних положень КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 19.07.2021, включно.
Залишити розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2020, - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 168160,00 гривень, після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити начальнику Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1