Справа № 158/406/21
Провадження № 1-кс/0158/135/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000061 від 13.02.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В

16 лютого 2021 року на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання слідчої СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна, яке було виявлено та вилучено під час проведення огляду місця події 12.02.2021 року на ділянці автодороги зі сполученням «Озеро-Човниця-Завітне» у с. Човниця, в зоні дії знаку 5.45, а саме:

- трактора колісного марки ХТЗ-242К.21 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 ;

- посвідчення тракториста-машиніста, видане на ім`я ОСОБА_8 , 1967 р.н. серії НОМЕР_3 ;

- талона попередження №794954;

- подорожнього листа тракториста машиніста від 12.02.2021 року, виданого на ім`я ОСОБА_8 ;

- кнопочного мобільного телефону марки «Nokia» білого кольору.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, в несеного до ЄРДР за №0000061 від 13.02.2021 року за фактом вчинення ДТП (ч.2 ст.286 КК України) у с. Човниця Луцького району. В ході досудового розслідування працівниками слідчо-оперативної групи було проведено огляд місця події під час якого виявлено та вилучено трактор колісний марки ХТЗ-242К.21 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 ; посвідчення тракториста-машиніста, видане на ім`я ОСОБА_8 , 1967 р.н. серії НОМЕР_3 ; талона попередження №794954; подорожній лист тракториста машиніста від 12.02.2021 року, виданий на ім`я ОСОБА_8 та кнопочний мобільний телефон марки «Nokia» білого кольору, які постановою слідчого від 13.02.2021 року було визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що вищевказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, зберегло на собі сліди вчинення злочину та може містити на собі інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування та з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, просить накласти арешт на вищевказане майно.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був завчасно проінформований.

Слідча СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП Юлія Казмірук в судовому засіданні клопотання підтримала частково, а саме: просила накласти арешт на трактор колісний марки ХТЗ-242К.21 2017 року випуску за реєстраційним номером НОМЕР_1 та кнопочний мобільний телефон марки «Nokia». В решті просила залишити клопотання без розгляду.

Представник власника майна ТОВ «Набуток» - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання слідчої підтримав частково: щодо накладення арешту на майно та речі, про які зазначила слідча - не заперечив, однак просив надати можливість користування трактором, оскільки такий використовується ТОВ «Набуток» для здійснення господарської діяльності. Вказав, що на вимогу слідчих останній безперешкодно надаватиметься товариством для проведення усіх необхідних слідчих дій.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000061, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.5).

Органами досудового розслідування встановлено, що 12.02.2021 року близько 19 год. 20 хв. мешканець с. Топільне Рожищенського району Волинської області ОСОБА_8 , 1967 року народження, під час чищення центральної дороги від снігу у с. Човниця Луцького району Волинської області здійснив наїзд на гр. ОСОБА_9 , 1961 року народження, в результаті чого останній тримав травми несумісні із життям та помер.

Цього ж числа слідчо - оперативною групою проведено огляд місця події на ділянці дороги зі сполученням «Озеро-Човниця-Завітне» у с. Човниця в зоні дії знаку 5.45, в ході якого було виявлено та вилучено трактор колісний марки ХТЗ-242К.21 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 ; посвідчення тракториста-машиніста, видане на ім`я ОСОБА_8 , 1967 р.н. серії НОМЕР_3 ; талона попередження №794954; подорожній лист тракториста машиніста від 12.02.2021 року, виданий на ім`я ОСОБА_8 та кнопочний мобільний телефон марки «Nokia» білого кольору (а.с.8-13).

Згідно постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 13.02.2021 року, вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що вилучені з місця проведення огляду від 12.02.2021 року майно та речі у вставленому законом порядку визнано речовими доказами в межах вказаного кримінального провадження та відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Окрім того, слідчим у достатній мірі наведено наявність підстав, які можуть свідчити про те, що вказані речі можуть містити на собі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Оскільки встановлені слідчим фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене майно може бути предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, а отже воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає наступне. Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З огляду на приписи п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

В судовому засіданні представник власника вилученого майна (ТОВ «Набуток»), а саме трактора колісного - адвокат ОСОБА_4 зазначив, що вказаний транспортний засіб кожного дня використовується вказаним товариством у господарській діяльності. Арешт вказаного майна із забороною користування може призвести до скорочення робочих місць та безпосередньо гальмування роботи товариства. З огляду на вищевикладене вважає за доцільне надати можливість користування вилученим майном із забороною розпорядження та відчуження.

Враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приходить до переконання про можливість накладення арешту на трактор колісний із забороною відчуження та розпорядження, однак із наданням права користування вказаним майном. Саме такий захід втручання у права та інтереси власника вказаного майна буде вважатись виправданим на даному етапі досудового розслідування.

Оскільки слідча під час проведення судового засідання відмовилась від підтримання клопотання у частині накладення арешту на майно, а саме: свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 ; посвідчення тракториста-машиніста, видане на ім`я ОСОБА_8 , 1967 р.н. серії НОМЕР_3 ; талона попередження № 794954; подорожнього листа тракториста машиніста від 12.02.2021 року, виданого на ім`я ОСОБА_8 - слідчий суддя приходить до висновку про залишення клопотання в цій частині без розгляду.

Керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на трактор колісний марки ХТЗ-242К.21, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було виявлено та вилучено 12.02.2021 року під час проведення огляду місця події на ділянці автодороги зі сполученням «Озеро-Човниця-Завітне» у с. Човниця, в зоні дії знаку 5.45, тимчасово позбавивши власника ТОВ «Набуток» можливості відчуження та розпорядження будь-яким чином до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Накласти арешт на кнопочний мобільний телефон марки «Nokia» білого кольору, який було виявлено та вилучено 12.02.2021 року під час проведення огляду місця події на ділянці автодороги зі сполученням «Озеро-Човниця-Завітне» у с. Човниця, в зоні дії знаку 5.45, тимчасово позбавивши можливості користування, відчуження та розпорядження будь-яким чином до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Клопотання в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 ; посвідчення тракториста машиніста, видане на ім`я ОСОБА_8 , 1967 року народження, серії НОМЕР_3 ; талон - попередження №794954; подорожній лист тракториста-машиніста, виданий 12.02.2021 року на ім`я ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ю.Л. Сіліч