Справа №585/97/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/138/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
Іменем України

26 липня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 585/97/20 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07.05.2020 про відмову в зарахуванні строку попереднього ув`язнення у порядку ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015),

установила:

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу, якою зарахувати у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 до 01.08.2017 та з 14.09.2017 до 01.10.2019 у порядку ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015), оскільки при вирішенні цього питання має значення не статус особи, а факт перебування її в місцях попереднього ув`язнення.

17.01.2020 до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_7 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення в строк покарання за період з 20.06.2017 до 01.08.2017 та з 14.09.2017 до 01.10.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07.05.2020 відмовлено у задоволенні клопотання засудженого. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що питання зарахування ОСОБА_7 попереднього ув`язнення з 21.06.2017 до 01.08.2017 вже вирішено судовим рішенням, яке набрало законної сили, а період з 14.09.2017 до 01.10.2019 не є попереднім ув`язненням та не охоплюється положеннями ч. 5 ст. 72 КК.

Від прокурора ОСОБА_8 надійшла письмова заява про розгляд кримінального провадження без його участі, в він якій заперечив проти апеляційної скарги. Від захисника ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_7 також надійшли письмові заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі, апеляційну скаргу підтримують.

Колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд кримінального провадження без участі сторін та без фіксації судового засідання технічними засобами, що узгоджується з ч. 4 ст. 107 та ч. 4 ст. 405 КПК.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_7 в частині зарахування строку відбування покарання згідно положень ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII) з 21.06.2017 до 01.08.2017 та з 14.09.2017 до 01.10.2019, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, що судом, який ухвалив вирок у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , який переглянутий в апеляційному порядку, вже вирішене порушене останнім питання і обставини, які встановлені цими судовими рішеннями, не можуть бути предметом перегляду судом першої інстанції у спосіб, обраний засудженим.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, відповідно ст. 533 КПК, вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

За змістом ч. 1-2 ст. 532 КПК, вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Статтею 537 КПК визначено перелік питань, які вирішуються судом при виконанні вироку, і згідно приписів п. 14 цієї статті під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

ОСОБА_7 засуджений вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.03.2017 за п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194, ст. 70 КК до покарання у виді 12 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04.12.2014 до набрання вироком законної з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 01.08.2017 ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано час попереднього ув`язнення з 04.12.2014 до 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 до 01.08.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили 01.08.2017.

Постановою Верховного Суду від 01.10.2019 вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.03.2017 та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 01.08.2017 щодо ОСОБА_7 змінено в частині застосування вимог ч. 5 ст. 72 КК. На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015) додатково зараховано ОСОБА_7 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 21.06.2017 до 01.08.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням того, що питання застосування щодо засудженого ОСОБА_7 положень ч. 5 ст. 72 КК вже було вирішено як судом першої інстанції під час ухвалення обвинувального вироку, так і під час апеляційного та касаційного перегляду судового рішення, тому доводи засудженого про необхідність зарахування йому строку попереднього ув`язнення з 21.06.2017 до 01.08.2017 у призначене покарання є необґрунтованими і такими, що не відповідають вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно листа ДУ «Сумський слідчий ізолятор» щодо підстав перебування засудженого ОСОБА_7 в СІЗО в період з 14.09.2017 до 01.10.2019 вбачається:

- 22.08.2018 направлений для відбування покарання до ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)», Сумської області;

- 21.09.2017 повернувся з ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)», Сумської області відповідно до ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 06.09.2017 для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження;

- 13.10.2017 ухвалою Сумського апеляційного суду матеріали провадження за заявою ОСОБА_7 про роз`яснення судового рішення передані з Шосткинського міськрайонного суду Сумської області до Ямпільського районного суду Сумської області;

- 01.11.2017 ухвалою Сумського апеляційного суду від 01.11.2017 матеріали провадження за заявою ОСОБА_7 про роз`яснення судового рішення передані до Глухівського міськрайонного суду Сумської області відповідно до подання голови Ямпільського районного суду Сумської області;

- 28.11.2017 відповідно до ухвали Глухівського міськрайонного суду Сумської області відмовлено в задоволенні клопотання про роз`яснення судового рішення;

- 03.04.2018 ухвалою Сумського апеляційного суду ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28.11.2017 залишити без змін;

- 05.05.2019 направлений до ДУ «Київський слідчий ізолятор» на виконання ухвали ВСУ від 11.01.2019 за касаційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.03.2017 та ухвалу Сумського апеляційного суду від 01.08.2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 , 14.10.2019 повернувся до ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_7 про наявність законних підстав для зарахування йому у строк відбування покарання терміну його перебування в місцях попереднього ув`язнення з 14.09.2017 до 01.10.2019 для ознайомлення з матеріалами справи, безпосередньої участі в судових засіданнях з розгляду його заяв, клопотань, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зазначений засудженим період не є часом попереднього ув`язнення і відповідно не підлягає зарахуванню в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки положеннями ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили, тому в період з 14.09.2017 до 01.10.2019 ОСОБА_7 знаходився в СІЗО вже в статусі засудженого, вирок щодо якого набрав законної сили 01.08.2017 та не мав статусу попередньо ув`язненого.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, -

постановила:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07.05.2020 відносно засудженого ОСОБА_10 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4