Провадження № 11-кп/4820/433/21
Справа № 675/583/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді - доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ізяславського районного суду від 27 квітня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Ізяславського районного суду від 27 квітня 2021 року клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким або звільнення на підставі вироку суду залишено без задоволення.
Своє рішення суд мотивував тим, що на даний час система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, не реформована, зміни до законодавства не внесені, тому відсутні підстави для заміни невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким або ж умовно-дострокового звільнення таких засуджених. Долучені засудженим ухвала Закарпатського апеляційного суду від 10.07.2019 року, витяг з перекладу вироку на російську мову, лист Верховного Суду України від 12.08.2013 року не усувають цих прогалин в законодавстві.
На теперішній час існує тільки інститут президентського помилування, передбачений ст.87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років.
В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою ОСОБА_8 звільнити достроково або замінити невідбуту частину його покарання більш м`яким, оскільки зникли обґрунтовані пенологічні підстави для його подальшого тримання в установі виконання покарань.
При цьому вказує, що враховуючи пряму дію норм Конституції, на підставі ст.28, ОСОБА_8 має право на зменшуваність його довічного покарання та на реалістичну перспективу звільнення в окресленому вище розумінні, а також право знати на яких критеріях та коли саме такий перегляд може бути здійснений. Крім того зазначає, що інститут помилування не задовольняє вимог ст.3 Європейської конвенції, в частині вимоги існування реалістичної перспективи звільнення від довічного.
На аналогічні доводи у своїй апеляційній скарзі посилається і засуджений ОСОБА_8 .
Заслухавши суддю доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання поданих апеляційних скарг, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають за таких підстав.
ОСОБА_8 засуджений вироком Окружного суду Округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого Суду м.Сегед від 21 серпня 2003 року за ст.166 секція (1) btk та за секцією (2), підпункти a, b, f Кримінального кодексу Угорщини до довічного позбавлення волі з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років з обов`язковим видворенням за межі Республіки Угорщина.
Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року вирок Окружного суду Округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого Суду м.Сегед від 21 серпня 2003 року визнаний. ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, призначено покарання у виді довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислюється з 8 грудня 1999 року.
Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 20 грудня 2007 року постанову апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року щодо ОСОБА_8 змінено, виключено з неї висновок про визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину. Визнано вирок Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року щодо ОСОБА_8 . Приведено цей вирок у відповідність з Кримінальним кодексом України (в редакції 2001 року), за яким ОСОБА_8 вважається засудженим за п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. В решті постанова апеляційного суду залишена без змін.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2016 року на підставі ст.72 ч.5 КК України ОСОБА_8 зараховано в строк покарання строк тримання під вартою як запобіжний захід з 08 грудня 1999 року по 21 серпня 2003 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року (з урахуванням ухвали цього ж суду від 13.05.2020 року про виправлення описки) на підставі ст.72 ч.5 КК України ОСОБА_8 зараховано до строку покарання строк попереднього ув`язнення з 08 травня 2007 року по 20 грудня 2007 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення від 02.11.2020 року та характеристики, затвердженої начальником ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» та погодженої головою спостережної комісії при Ізяславській РДА 02.11.2020 року, ОСОБА_8 характеризується посередньо, не заохочувався, 15 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, останні рази в 2019 році. Стягнення погашені на даний час.
ОСОБА_8 , який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», звернувся до суду із клопотанням, у якому зазначає, що застосування до нього покарання у виді довічного позбавлення волі без реальної можливості дострокового звільнення або перегляду призначеного судом покарання порушує вимоги міжнародного та національного законодавства. Вказує, що вироком, за яким він відбуває покарання, передбачена можливість його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання через 20 років, а тому на підставі ст.152 КВК України та ст.10 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року має право на таке звільнення, адже 20 річний термін минув.
Статтею 51 КК України передбачені види покарань для осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, зокрема, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
Згідно ст. 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.
Покарання у виді довічного позбавлення волі не має кінцевого терміну відбуття покарання, а тому вимоги ст.152 КВК України до ОСОБА_8 застосовані бути не можуть.
Посилання в апеляційній скарзі засудженого на те, що призначене покарання у виді довічного позбавлення волі суперечить нормам Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд до уваги не приймає.
Законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, виключно в порядку статті 87 КК України, тобто шляхом помилування.
При прийнятті ухвали суд першої інстанції проаналізував норми національного законодавства, практику Європейського суду з прав людини та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого.
Статтею 87 КК України передбачено можливість заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років, актом про помилування, який належить до компетенції Президента України, що не було визнано порушенням міжнародних норм.

Разом з тим, суд вважає за потрібне роз`яснити засудженому, що відповідно до пунктів 2-5, 9 Положення «Про порядок здійснення помилування», затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015, помилування засуджених здійснюється у виді: заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років; повного або часткового звільнення від основного і додаткового покарань. Право клопотати про помилування має в тому числі особа, яка засуджена судом України і відбуває покарання в Україні. Клопотання про помилування може бути подано після набрання вироком законної сили, а у разі оскарження вироку в касаційному порядку - після прийняття рішення відповідним судом. У випадку засудження особи до довічного позбавлення волі, клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше двадцяти років призначеного покарання. Особи, які засуджені за тяжкі чи особливо тяжкі злочини або мають дві і більше судимостей за вчинення умисних злочинів чи відбули незначну частину призначеного їм строку покарання, можуть бути помилувані у виняткових випадках за наявності надзвичайних обставин. Під час розгляду клопотання про помилування враховуються: ступінь тяжкості вчиненого злочину, строк відбутого покарання, особа засудженого, його поведінка, щире каяття, стан відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, сімейні та інші обставини; думка адміністрації установи виконання покарань або іншого органу, який виконує покарання, спостережної комісії, служби у справах дітей, місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, громадських об`єднань та інших суб`єктів про доцільність помилування.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

Порядок умовно-дострокового звільнення та заміни покарання більш м`яким визначений ст.ст.81, 82 КК України відповідно.
Згідно керівних роз`яснень, визначених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», відповідно до ч.1 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, обмеження або позбавлення волі на певний строк, а також до військовослужбовців, які засуджені до службових обмежень чи тримання в дисциплінарному батальйоні. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст.82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк.
Тобто, для застосування положень статей 81 та 82 КК України необхідно, щоб засуджена особа відбула відповідно не менше трьох чвертей та двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Тобто положення даних правових норм вимагають наявності строкового характеру призначеного особі покарання, від тривалості якого й здійснюється розрахунок строку фактично відбутого покарання, що і надає засудженій особі право на звернення з клопотанням про їх застосування.
З врахування викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що можливість умовно-дострокового звільнення та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким для осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, ст.ст.81, 82 КК України не передбачена.
Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Ізяславського районного суду від 27 квітня 2021 року про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким або звільнення на підставі вироку суду залишити без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді