Справа № 493/694/21
Провадження № 1-кп/493/93/21

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта Одеської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000363 від 16.04.2021 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Балта Одеської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На початку січня 2021 року, точної дати досудовим та судовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у зв`язку з погіршенням особистих відносин перестали спільно проживати, однак ОСОБА_4 приходить до будинку ОСОБА_5 з метою провідати дітей.

З цього часу, тобто з січня 2021 року ОСОБА_4 веде аморальний та пристосовницький спосіб життя, та на грунті особистих неприязних відносин, діючи умисно та систематично, усвідомлюючи характер своїх дій, вчиняє домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , мотивуючи це тим, що остання не виявляє бажання спільно проживати та виховувати дітей.

В період з грудня 2020 року по кінець березня 2021 року ОСОБА_5 неодноразово зверталась до органів Національної поліції України, із заявами щодо вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_4 , тобто умисного вчинення психологічного насильства, яке проявлялось у висловлюванні словесних образ до потерпілої, що завдали шкоду психічному здоров`ю особи.

Так, ОСОБА_4 перебуваючи на превентивних органах Національної поліції України за категорією «сімейний насильник», в порушення вимог ст.. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, в період часу з 12.12.2020 року по 20.03.2021 року знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв відносно останньої психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах до потерпілої ОСОБА_5 із супроводженням завдання шкоди самооцінці, самоповаги та гідності, поєднаного з психологічним порушенням невротичного регістру у вигляді «Змішаної тривожно-депресивної реакції».

Зокрема, 12.12.2020 року ОСОБА_4 о 18:00 годині по АДРЕСА_1 , за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 , вчинив відносно останньої психологічне насильство, що виразилось у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою.

По даному факту, згідно постанови Балтського районного суду від 22.02.2021 року (Справа № 493/252/21), ОСОБА_4 звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 12.02.2021 року біля 16:00 години ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме в АДРЕСА_1 , вчинив відносно останньої акт домашнього насильства, що виразилось у формі висловлювань нецензурною лайкою, за що ОСОБА_4 постановою Балтського районного суду Одеської області від 22.02.2021 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справа № 493/245/21)

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 08.03.2021 року близько 18:20 години ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме в АДРЕСА_1 , вчинив відносно останньої акт домашнього насильства, що виразилось у формі висловлювань нецензурною лайкою, за що ОСОБА_4 постановою Балтського районного суду Одеської області від 07.04.2021 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справа № 493/480/21).

В подальшому, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства повторно, 20.03.2021 року о 10:00 годині ОСОБА_4 знаходячись за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме в АДРЕСА_1 , вчинив відносно останньої акт домашнього насильства, що виразилось у формі висловлювань нецензурною лайкою, за що ОСОБА_4 постановою Балтського районного суду Одеської області від 06.04.2021 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (справа № 493/477/21)

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (СЕТS № 210) Стамбул, 11.05.2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст.. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; а також ст.. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

Як вбачається із вказаного, кожного разу окремо, а саме: 12.12.2020 року о 18:00 годині, 12.02.2021 року о 16:00 годині, 08.03.2021 року о 18:20 годині, 20.03.2021 року о10:00 годині, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме в АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, провокував словесні конфлікти, в ході яких, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх дій, вчиняв відносно ОСОБА_5 психологічне насильство у вигляді словесних образ, за що ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні ряду адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП домашнього насильства стосовно ОСОБА_5 , що з огляду на кількість вчинених правопорушень впродовж певного періоду часу, виразилось в систематичному домашньому насильстві психологічного характеру ОСОБА_4 по відношенню до колишньої співмешканки ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив всі обставини, зазначені в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що з 2003 року по 2020 рік співмешкав з ОСОБА_5 , з якою у них троє спільних дітей. Після розірвання стосунків, став приходити до потерпілої додому, оскільки хотів бачитися з дітьми. Зазвичай приходив у нетверезому стані та щоразу вчиняв сварки, ображав ОСОБА_5 нецензурною лайкою, тому ОСОБА_5 щоразу викликала співробітників поліції, які складали відносно нього адміністративні протоколи і морально її пригнічувати. В даний час з потерпілою примирився, шкодує за свої вчинки.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що в період з грудня 2003 року по вересень 2020 року спів мешкала з ОСОБА_4 , з яким є троє спільних дітей. Протяггм року після розлучення ОСОБА_4 приходив до неї додому та тероризував її. Приходив з метою примирення будучи в стані алкогольного сп`яніння і вчиняв сварки, ображав, тому змушена була викликати поліцію. За день ОСОБА_4 міг приходити 3-4 рази. Працівники поліції складали відносно ОСОБА_4 адміністративні протоколи. Від постійних скандалів в неї стала боліти голова, перестала вночі спати. ОСОБА_7 просив у неї вибачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 у скоєному розкаюється, обставини справи розуміє правильно, докази не оспорює, що відповідно до умов ч. 3 ст. 349 КПК України, дає суду право, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Суд, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин справи, переконавшись у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що в цьому випадку він буде позбавлений права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.. 126-1 КК України, що кваліфікується як домашнє насильств, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст..12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В силу ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

В силу ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З огляду на зазначене, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину визнав повністю, щиро розкаявся, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позицію потерпілої, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень необхідно призначити останньому покарання у виді позбавлення волі, але, з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання та вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року зі змінами, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, також мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім того, суд приходить до висновку, з урахуванням позиції потерпілої, про наявність підстав для застосування до ОСОБА_4 обмежувальних заходів, передбачених вимогами ст.. 91-1 КК України, що будуть відповідати інтересам потерпілої та обвинуваченого.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 375 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати до засудженого ОСОБА_4 обмежувальні заходи на строк 3 (три) місяці та покласти обов`язки, передбачені пунктами 1 ч.1 ст. 91-1 КК України, а саме: заборонити наближатися до місця проживання особи, яка постраждала від домашнього насильства, тобто потерпілої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 в частині застосування обмежувальних заходів, відповідно до ч.4 ст. 91-1 КК України, покласти на орган пробації за місцем проживання останнього.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Балтський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим - протягом того ж строку з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

СУДДЯ