Справа №635/1810/21
Провадження по справі №1-кп/635/860/2021
У Х В А Л А

06 травня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

секретар судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000591 від 14 грудня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.152, ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.152, ч. 1 ст. 186 КК України, який надійшов до суду 09 березня 2021 року від виконуючого обов`язки заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_8 , підсудний Харківському районному суду Харківської області.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.ст. 291, 292 КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України судом не встановлено.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі вищезазначеного обвинувального акту.

В підготовчому судовому засіданні прокурор та потерпіла ОСОБА_6 просили здійснювати судовий розгляд в закритому судовому засіданні, оскільки обставини кримінального провадження, які підлягають встановленню, містять дані, що стосуються інтимних сторін життя потерпілої.

Захисники та обвинувачений ОСОБА_5 не заперечували проти судового розгляду в закритому судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.2 КПК України кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 27 КПК України, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини у випадках розгляду справи про злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

ОСОБА_5 інкримінується вчинення в тому числі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, тобто кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості.

Заслухавши думку учасників судового провадження з зазначеного питання та виходячи з вимог п. 2 ч. 2 ст. 27 КПК України, суд приймає рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні також заявлено клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також ту обставину, що потерпіла та свідки не допитані.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовчому засіданні підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, зазначивши, що застосування до нього цілодобового домашнього арешту позбавляє його можливості працювати та проходити стаціонарне лікування, якого він потребує за станом здоров`я.

Захисник ОСОБА_3 заперечував проти клопотання прокурора, просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на відсутність зазначених прокурором ризиків переховування від суду та незаконного впливу на свідків та потерпілих, що підтверджується його поведінкою під час залишення місця проживання, пов`язаного з прибуттям до суду. Крім того зазначив, що клопотання прокурора необґрунтовано та містить ознаки формалізму, наявність ризиків прокурором жодним чином не доведено. Також зазначив, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту унеможливлює його працевлаштування та проходження стаціонарного лікування, на необхідність проходження якого захисником були надані відповідні докази.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора, підтримала позицію захисника ОСОБА_3 .

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого.

На підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2020 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжений строк тримання під вартою. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 березня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою змінено на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці до 11 травня 2021 року. На ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Строк тримання обвинуваченого під домашнім арештом закінчується 11 травня 2021 року.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 злочинів свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 1 ст.152 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років позбавлення волі, санкція ч. 1 ст. 186 КК України передбачає покарання в тому числі у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вирішуючи питання про продовження строку домашнього арешту, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого.

З урахуванням встановлених слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та судом при зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , тяжкості обвинувачення у сукупності з даними особи обвинуваченого, а також його позиції, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також тієї обставини, що потерпіла та свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд вважає наявними підстави для застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово без дозволу суду залишати житло з покладенням відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України на обвинуваченого обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду. Окремого клопотання про встановлення інших обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, прокурором відповідно до вимог зазначеної статті не подано.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт.

Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників про відсутність в нього можливості працевлаштуватися через дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження зазначених обставин, у тому числі, даних щодо умов праці та місця роботи, на яку обвинувачений має намір працевлаштуватися. Не надано стороною захисту і будь-яких відомостей щодо працевлаштування обвинуваченого до обрання відносно нього запобіжного заходу. Доводи захисників та обвинуваченого щодо необхідність стаціонарного лікування останнього суд також не приймає, оскільки застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передбачає його право залишати житло в заборонений час, зокрема при отриманні дозволу суду або хвороби з дотриманням порядку, передбаченого Інструкцією про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, яка затверджена Наказом Міністерства ВСУ №654 від 13 липня 2016 року. Всі інші доводи захисників не можуть безумовно свідчити, що встановлені вище судом ризики перестали існувати або зменшилися, а тому є всі підстави вважати, що обрана міра запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 314, 315 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000591 від 14 грудня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.152, ч. 1 ст. 186 КК України, на 13 травня 2021 року на 12 годину 45 хвилин у закритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців - до 06 липня 2021 року, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_5 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прибувати за кожною вимогою до суду.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу визначити два місяці, тобто до 06 липня 2021 року.

Копію ухвали направити для виконання до Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захисникам, прокурору.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 07 травня 2021 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1