справа № 462/3586/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000053 з розгляду обвинувального акта про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , фактично проживаючого на АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 15.12.2017 року вироком Яворівського районного суду Львівської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі, звільненого 10.06.2020 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 03.03.2021 року близько 04.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, підійшов до автомобіля марки «BMW», модель «324D», з д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у власності потерпілого ОСОБА_5 та знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , приклавши зусилля до кришки багажного відділення, декількома поштовхами рук відчинив таку кришку, проник у вказаний транспортний засіб та, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, повторно таємно викрав набір торцевих головок і ключів марки «Mіol» у пластмасовій чорній валізі в кількості 1 шт. вартістю 5 400 грн.; набір рожково накидних ключів в зеленій матерчастій розкладній сумці в кількості 1 шт. вартістю 3800 грн.; гідравлічний домкрат червоного кольору в кількості 1 шт., вартістю 800 грн.; підставку під автомобіль червоного кольору в кількості 1 шт. вартістю 600 грн.; автомобільний акумулятор марки «Forseoriginal 6CT-60A2H» в кількості 1 шт. вартістю 2200 грн.; мобільний телефон в коробці марки «Huawei Nova 3» в кількості 1 шт. вартістю 7000 грн.; пакет з набором медичних пробірок та зондів, в кількості 1 шт. вартістю 3000 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму близько 22800 грн.
Крім того, 08.03.2021 року близько 18.00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, у м.Львовісмт.Рудно, поблизу продуктового магазину по АДРЕСА_4 шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, повторно таємно викрав велосипед марки «Paser» жовто-чорно кольору вартістю 2000 грн., який належить потерпілій ОСОБА_6 , чим завдав останній майнову шкоду у вказаному розмірі.
Також ОСОБА_4 10.03.2021 року близько 13.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, у АДРЕСА_5 , шляхом вільного доступу, через незачинену хвіртку проник на територію подвір`я та, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, повторно таємно викрав велосипед марки «Azimut 2006 X-cros» синьо-білого кольору вартістю 2000 грн., який належить потерпілому ОСОБА_7 , чим завдав останньому майнову шкоду у вказаному розмірі.
Крім того, 27.03.2021 року близько 05.00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, підійшов до підвального приміщення № 23, яке перебуває у користуванні потерпілої ОСОБА_8 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , приклавши зусилля за допомогою металевої фомки до навісної колодки, зірвав її, відчинив вказані двері, проник у вказане підвальне приміщення та, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, повторно таємно викрав гірський дитячий велосипед зеленого кольору вартістю 2000 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду у вказаному розмірі.
Також ОСОБА_4 28.03.2021 року близько 17.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, підійшов до автомобіля марки «Opel», модель «Combo», з д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває у власності потерпілого ОСОБА_9 та знаходився за адресою: АДРЕСА_7 , шляхом вільного доступу, через незачинені двері водія проник у вказаний транспортний засіб та, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Apple iPhone» модель «X 64» ІМЕІ № НОМЕР_3 в кількості 1 шт., вартістю 15000 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду у вказаному розмірі.
Крім того, 30.03.2021 року близько 03.00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, підійшов до автомобіля марки «Volksvagen», модель «Polo», з д.н.з. НОМЕР_4 , який перебуває у власності потерпілої ОСОБА_10 та знаходився за адресою: АДРЕСА_8 , шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, повторно таємно викрав чотири ковпаки з коліс, загальною вартістю 3000 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду у вказаному розмірі.
Також ОСОБА_4 04.04.2021 року близько 06.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, підійшов до автомобіля марки «Заз-Daewoo», модель «Sens», з д.н.з. НОМЕР_5 , який перебуває у власності потерпілого ОСОБА_11 та знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом розбиття переднього вікна дверей пасажира, проник у вказаний транспортний засіб та, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, повторно таємно викрав відеореєстратор марки «Globex GE 112 в кількості 1 шт., вартістю 1000 грн., чим завдав цьому потерпілому майнову шкоду у вказаному розмірі.
Крім того, 05.04.2021 року близько 03.30 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, підійшов до автомобіля марки «Фольсваген», модель «ЛТ-35», з д.н.з. НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_12 , перебуває у користуванні потерпілого ОСОБА_13 та знаходився за адресою: АДРЕСА_9 , приклавши зусилля до дверної ручки бокових розсувних дверей кузова, поштовхом руки відчинив вказані двері, проник у вказаний транспортний засіб та, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, повторно таємно викрав три картонні коробки, в яких знаходились автозапчастини до автомобіля марки «ISUZU TROOPER», придбані потерпілим, а саме: ліхтар марки «ІКІ 4267» задній правий вартістю 750,33 грн., ліхтар марки «ІКІ 4267» задній лівий, вартістю 450,20 грн., фара марки «ІКІ 1072» ліва, вартістю 812 грн., фара марки «ІКІ 1072» права вартістю 812 грн., вижимний підшипник зчеплення без визначення ринкової вартості, вилка зчеплення без визначення ринкової вартості, бачок омивача (Jideco) вартістю 723,20 грн., розширювальний бачок, вартістю 661 грн., два важеля перемикання передач без визначення ринкової вартості, два важеля без маркувальних позначень без визначення ринкової вартості, підвісний підшипник (опора), вартістю 355,20 грн., та впускний колектор двигуна до автомобіля марки «ISUZU TROOPER», вартістю 1034 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 5597,93 грн. Після цього, покинувши зазначений транспортний засіб, із викраденим майном направився в напрямку вулиці Потебні у м. Львові та, маючи можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, був виявлений та затриманий працівниками УПП у Львівській області ДПП.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушення, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. При цьому, від давання показань відмовився. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому та просить суд його суворо не карати.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Відповідно до ч.3 ст.32 КК України вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Згідно примітки 1 ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Обвинувачений ОСОБА_4 15.12.2017 року був засуджений вироком Яворівського районного суду Львівської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі, отже, в даному випадку має місце така кваліфікуюча ознака крадіжки, як повторність, пов`язана із засудженням ОСОБА_4 за раніше вчинене кримінальне правопорушення.
Крім цього, суд бере до уваги, що відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.
Тобто до сховища (незалежно від ознаки стаціонарності) мають бути віднесені місця чи ділянки, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей і мають властиві для цього конструктивні ознаки, які забезпечують охорону від доступу до них сторонніх осіб.
Салони та багажні відділення автомобілів, зокрема й легкових, дозволяють використовувати їх з урахуванням особливостей конструкції як для перевезення пасажирів та їхнього багажу, так і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу.
Тож наявність засобів охорони транспортного засобу, в тому числі й технічних, що обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що міститься в салоні або багажному відділенні автомобіля, свідчить про наявність ознак сховища, яке є володінням особи.
Під проникненням слід розуміти незаконне вторгнення у сховище будь-яким способом. З урахуванням конкретних обставин провадження незаконне потрапляння сторонніх осіб до салону та багажного відділення автомобіля шляхом подолання різними способами засобів охорони від вільного доступу, у тому числі технічних, здійснене з метою викрадення майна, що там зберігається, становить ознаку незаконного проникнення до володіння особи сховища.
Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.03.2020 року у справі № 653/3/18.
Таким чином, обставини пред`явленого обвинувачення з викрадення ОСОБА_4 майна із автомобілів 03.03.2021 року, 28.03.2021 року, 04.04.2021 року і 05.04.2021 року свідчать про наявність у цих епізодах кваліфікуючої ознаки «проникнення у сховище».
Також з кваліфікуючою ознакою «проникнення у сховище» вірно кваліфіковано вчинену обвинуваченим крадіжку майна 10.03.2021 року з подвір`я будинку на АДРЕСА_5 .
Що стосується епізоду крадіжки 27.03.2021 року, то така, як вірно вказує сторона обвинувачення, поєднана з проникненням в інше приміщення підвальне приміщення АДРЕСА_10 , оскільки поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно (епізоди 08.03.2021 року, 30.03.2021 року), у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення (епізод 27.03.2021 року), у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище (епізоди 03.03.2021 року, 10.03.2021 року, 28.03.2021 року, 04.04.2021 року і 05.04.2021 року) доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Визначаючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення та обставин його вчинення.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є нетяжким і тяжким злочинами, вчиненими умисно, з корисливих мотивів; невідшкодування обвинуваченим заподіяної кримінальними правопорушеннями майнової шкоди потерпілим; те, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів (матеріали кримінального провадження, т.2 арк. 226-228); ту обставину, що кримінальні правопорушення проти власності вісім епізодів крадіжок вчинено ним систематично з невеликим інтервалом, до того ж повторно лише менше, ніж за дев`ять місяців після відбуття 10.06.2020 року строку покарання за попереднім вироком, а отже належних висновків він для себе не зробив, що у своїй сукупності засвідчує підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_4 .
Також суд враховує особу винного, який не одружений, офіційно непрацевлаштований і не займається іншою суспільно-корисною працею, не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері та значиться на обліку з 2012 року в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» (матеріали кримінального провадження, т.2, арк. 230, 232), згідно наданої характеристики за місцем реєстрації негативних характеризуючих даних відносно нього не встановлено (матеріали кримінального провадження, т.2, арк.237).
Виходячи з викладеного, враховуючи думку потерпілих, викладених в поданих на адресу суду заявах (а.с. 29-36), які щодо виду і міри покарання покладаються на розсуд суду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки, за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.
Згідно з ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, суд призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 ст.69 КК України чи призначення покарання із звільненням на підставі ст.75 КК України від покарання з випробуванням суд не вбачає, з огляду на вчинення повторно восьми епізодів корисливих злочинів незадовго після звільнення з місця позбавлення волі по відбуттю строку покарання за попереднім вироком, відсутність у кримінальному провадженні сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції.
При цьому, на підставі ч.5 ст.72 КК України, згідно якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті, слід зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі: з дня затримання 05.04.2021 року до дня набрання даним вироком законної сили.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 4903,50 грн., а саме: за проведення Львівським НДЕКЦ МВС України автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/114-21/6105-АВ від 16.04.2021 року, товарознавчих експертиз № СЕ-19/114-21/6125-АВ від 16.04.2021 року і № СЕ-19/114-21/6113-АВ від 19.04.2021 року (матеріали кримінального провадження, т.2, арк.93, 107, 117), оскільки проведення вказаних експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 09.04.2021 року було накладено арешт на речові докази 2 картонні коробки та один поліетиленовий пакет чорного кольору в яких знаходились автозапчастини, придбані потерпілим ОСОБА_13 , а саме: фари передні в кількості 2 шт., фари задні в кількості 2 шт., вижимний підшипник зчеплення в кількості 1 шт., вилка зчеплення в кількості 1 шт., розширювальний бачок в кількості 1 шт., бачок омивача в кількості 1 шт., бачок гідропідсилювача керма в кількості 1 шт. та впускний колектор в кількості 1 шт., які були вилучені 05.04.2021 року під час проведення затримання ОСОБА_4 (матеріали кримінального провадження, т.2, арк.73), а згідно з ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому накладений арешт слід скасувати, а вказане майно повернути потерпілому ОСОБА_13 .
Цивільні позови у кримінальному провадженні заявлені не були.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ухвалою суду від 02.06.2021 року, залишити до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання:
за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки;
за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі - з 05 квітня 2021 року до дня набрання вироком законної сили.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити до вступу вироку в законну силу.
Витрати на залучення експертів в розмірі 4903,50 грн. відшкодувати за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Речові докази: порожню пляшку «МОН АМОР» (матеріали кримінального провадження, т1, арк.69), 2 змиви, уламки скла (матеріали кримінального провадження, т.1 арк. 183, 184) знищити;
- DVD-диски з файлами з камери відеоспостереження з фасаду будинку на АДРЕСА_9 за 05.04.2021 року (матеріали кримінального провадження, т.2, арк. 38, 89), залишити в матеріалах провадження.
Скасувати арешт на майно - дві картонні коробки та один поліетиленовий пакет чорного кольору в яких знаходились автозапчастини, придбані потерпілим ОСОБА_13 , а саме: фари передні в кількості 2 шт., фари задні в кількості 2 шт., вижимний підшипник зчеплення в кількості 1 шт., вилка зчеплення в кількості 1 шт., розширювальний бачок в кількості 1 шт., бачок омивача в кількості 1 шт., бачок гідропідсилювача керма в кількості 1 шт. та впускний колектор в кількості 1 шт., накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 09.04.2021 року, і повернути таке майно потерпілому ОСОБА_13 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1