Справа № 304/1034/20 Провадження № 1-кп/304/134/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000029 від 13 серпня 2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Туриця, який зареєстрований та фактично проживає за адресою:АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я, за наступних обставин.

Так, 11 серпня 2020 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в АДРЕСА_2 , в якому проживає його дружина ОСОБА_5 , де діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_5 та зажатою в кулак рукою наніс один удар по голові в область чола останньої, після чого схопив її рукою за волосся на голові, а іншою рукою наніс близько трьох ударів по плечах та голові потерпілої. Потім, ОСОБА_5 з метою уникнення подальшого конфлікту, вибігла на балкон квартири, де вслід за нею пішов ОСОБА_4 та знову наніс їй близько трьох ударів в область лівого плеча і потилиці, а також один удар ногою в область спини, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні правого передпліччя в середній третині, задньої поверхні верхньої третини лівого плеча, передньої поверхні лівого плеча, садна на слизовій оболонці нижньої губи з права. Вказані тілесні ушкодження мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше як шість днів і відповідно до п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Тим самим ОСОБА_4 скоїв проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого проступку визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним проступку, вказані в обвинувальному акті. Обвинувачений суду пояснив, що він, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , наніс один удар зажатою в кулак рукою по голові в область чола ОСОБА_5 , після чого схопив її рукою за волосся на голові, а іншою рукою наніс близько трьох ударів по плечах та голові останньої. Також показав, що коли потерпіла вибігла на балкон квартири, то він пішов за нею і знову наніс їй три удари в область лівого плеча і потилиці, а також один удар ногою в область спини. При цьому, ОСОБА_4 просив суворо його не карати, у вчиненому щиро розкаявся, а також просив призначити йому покарання у виді штрафу.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом, та вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної стійкої втрати працездатності.

Призначаючи покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України умисне легке тілесне ушкодження є кримінальним проступком.

Суд враховує дані про особу винного: ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітнього сина, офіційно не працевлаштований, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше. Суд враховує також досудову доповідь відносно ОСОБА_4 , відповідно до якої існує середній рівень ймовірності вчинення ним повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За сукупності наведених обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним проступку, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення, форму вини, обстановку вчинення проступку, особу обвинуваченого, позицію прокурора, потерпілої та обвинуваченого, які просили призначити покарання у виді штрафу, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції, за якою кваліфіковано його дії, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуюча: ОСОБА_1