Провадження №: 1-кс/752/7164/20
У Х В А Л А

15.10.2020 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором в відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000606 від 09.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором в відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000606 від 09.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, вилучене під час обшуку 02.09.2020 03.09.2020 на підставі ухвали слідчого судді ОСОБА_1 .
В обгрунтування клопотання зазначено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000606, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що службові особи групи компаній «УкрБуд» з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем створили низку суб`єктів господарювання для проведення будівельно-монтажних робіт на території міста Києва для чого залучили кошти інвесторів під виглядом реалізації об`єктів нерухомості, щодо яких, контролюючими органами були прийняті рішення про заборону будівництва.
Девелоперами та забудовниками проектів є - ТОВ «Укрбуд Девелопмент» (32920218), ТОВ «Спецбуд плюс» (), ТОВ «Інвестиційна компанія «Укрбуд інвест» () та ТОВ «Північно-український будівельний альянс» (35129952).
Групою компаній «УкрБуд», для отримання коштів інвесторів створено фонд фінансування будівництва ТОВ «ФК «Житло-Капітал» (35393445) та низку пов`язаних з ним підприємств ТОВ «КТК-Груп» (35084566), ТОВ «ФК «Укрпереказ» (35087174), ТОВ «Каса Народної допомоги» (36284115), ТОВ «ФК «Нерухомість-Інвест» (40252414), які акумулювали кошти інвесторів на своїх розрахункових рахунках.
При цьому, частину накопичених, переліченими товариствами, коштів, у 2016-2020 роках було виведено під виглядом оплати за договорами цивільно правового характеру та надання фінансової допомоги, на пов`язаних фізичних осіб, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 .
Крім того, ТОВ «Північно-український будівельний альянс» (35129952), протягом 2019-2020 років, отримав значну суму бюджетних коштів для здійснення будівництва житла військово службовців та будівництва Шулявського моста.
За наслідками проведеного аналізу було встановлено, що у 2019 році ТОВ «Північно-український будівельний альянс» (35129952) перерахувало на ТОВ «Тройберг ЛТД» (41123047), яке має ознаки фіктивності або створеного з метою прикриття незаконної діяльності, понад 70 млн. грн.
У свою чергу, з метою подальшого виведення коштів у тіньовий сектор економіки ТОВ «Тройберг ЛТД» (41123047) здійснено низку безтоварних операцій з ТОВ «Бельмонд Торг» (42150354) та ТОВ «Рубикон Груп» (42475222), які зареєстровані у місті Северодонецьк, Луганської області.
Окрім наведених вище фактів встановлено підконтрольні ОСОБА_10 суб`єкти господарювання, які також залучалися для виведення коштів, а саме: ТОВ «Будінпроект» (40026438), ТОВ «Будівельний розвиток міста» (41246595), ТОВ «Білдінг прогрес сіті» (41141396), ТОВ «КАНТРІ БУД» (41272173), ТОВ «А.М. Оптіма Груп» (41451153), ТОВ «Артеміда-2018» (42250183).
З метою забезпечення збереження речових доказів, забезпечення подальшого всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, з`ясування об`єктивної істини по справі у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане у клопотанні майно, яке було вилучено під час обшуку за адресою: м. Київ, вул. Протасів Яр, 2 Д.
Слідчий у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду клопотання повідомлений належним чином.
Представник ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання.
Вивчивши зміст клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 167 КПК України - тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України - тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Однак зазначених вимог закону слідчий, який звернувся з клопотанням про арешт майна не дотримався.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).
Накладаючи арешт на майно з підстав передбачених п.1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя не тільки має переконатися в тому, що майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а й врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, оскільки винесення постанови про визначення майна речовим доказом, не може бути єдиною підставою, для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Так, посилаючись у клопотанні, що наявні правові підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України для його арешту, слідчий повинний був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.
Слідчий в клопотанні вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу на підтвердження вказаного і мети накладення арешту на майно.
Враховуючи вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для решту майна, тому клопотання не пілягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором в відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000606 від 09.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: