Справа № 442/7369/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/894/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника ТОВ «Сапсан-Еліт» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2021 року,
з участю представника ТОВ «Сапсан-Еліт» - адвоката ОСОБА_7
заявника - ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання ОСОБА_8 та накладено арешт на обладнання охоронної сигналізації та відеоспостереження, яке використовується для охорони приміщень підпорядкованих закладів освіти відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області, а саме: ЗОШ № 6 м. Стебник; ЗОШ 7 м. Стебник; ЗОНІ 11 м. Стебник; ЗОНІ 18 м. Стебник: ЗОШ №1 м. Дрогобич; ЗОШ №2 м. Дрогобич; ЗОШ №3 м. Дрогобич: ЗОНІ №4 м. Дрогобич; ЗОШ №5 м. Дрогобич; ЗОШ №8 м. Дрогобич; ЗОШ №9 м. Дрогобич; ЗОШ №10 м. Дрогобич; ЗОШ. №13 м. Дрогобич; ЗОШ №14 м. Дрогобич; ЗОШ №15 м. Дрогобич; ЗОШ №16 м. Дрогобич: ЗОШ 17 м. Дрогобич; Дрогобицька гімназія Б. Лепкого; Вечірня СІП № 1 м. Дрогобич; ДНЗ №2 «Калинонька» м. Дрогобич; ДНЗ № 6 «Веселка» м. Дрогобич: ДНЗ № 11 «Світлячок» м. Дрогобич; ДНЗ №12 «Дзвіночок» м. Дрогобич; ДНЗ №13 «Казка» м. Дрогобич; ДНЗ №15 «Лелеченька» м. Дрогобич; ДНЗ №19 «Полуничка» м. Дрогобич; ДНЗ №20 «Верховинка» м. Дрогобич; ДНЗ №24 «Смерічка» м. Дрогобич; ДНЗ №27 «Віночок» м. Дрогобич; ДНЗ №28 «Берізка» м. Дрогобич; ДНЗ №29 «Дюймовочка» м. Дрогобич; ДНЗ №30 «Волошка» м. Дрогобич: ДНЗ №21 «Сонечко» м. Стебник; ДНЗ №26 «Калинка» м. Стебник; ДНЗ №35 «Колобок» м. Стебник. В решті клопотання відмовлено.

В мотивах ухвали зазначено, що обладнання охоронної сигналізації та відеоспостереження, яке використовується для охорони приміщень підпорядкованих закладів освіти відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області визнано речовими доказами згідно постанови слідчого від 01 квітня 2021 року та передано на зберігання керівнику відділу освіти Дрогобицької міської ради та така винесена у чіткій послідовності зі ст. 100 КПК України

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Сапсан-Еліт» - адвокат ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що постановляючи ухвалу, слідчий суддя порушив норми кримінального процесуального закону, допустив неповноту судового розгляду Зазначає, що слідчий суддя при прийнятті рішення не врахував те, що ОСОБА_8 не мав права подавати клопотання про накладення арешту на майно до оголошення у кримінальному провадженні підозри та не врахував відсутність у кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. Стверджує, що слідчий суддя, в порушення ст. ст. 170, 173 КПК України не перевірив інформацію щодо власника майна, набуття ним статусу підозрюваного або обвинуваченого у вказаному кримінальному провадженні та не перевірив суб`єкта звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, не здійснив належну оцінку аргументів ОСОБА_8 та доказів, на які посилався останній на підтвердження необхідності накладення арешту.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді про нпкладення арешту на майно, постановити нову, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170, 171 КПК України відмовити в повному обсязі.

У запереченнях на апеляційну скаргу представника ТОВ «Сапсан-Еліт» - адвоката ОСОБА_6 , заявник ОСОБА_8 вважає апеляційну скаргу необгрунтованою. Стверджує, що ним набутий статус цивільного позивача і отримано право звертатися з клопотанням про арешт майна, у зв`язку з чим просить рішення слідчого судді залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «Сапсан-Еліт» - адвоката ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги, думку заявника ОСОБА_8 про залишення ухвали слідчого судді без змін, обговоривши наведені доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач, а ч. 3 зазначеної статті передбачає, що у клопотанні цивільного позивача про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Із зазначених вимог кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що із клопотанням про накладення арешту на майно цивільний позивач має право звернутись до слідчого судді лише з метою забезпечення цивільного позову, зокрема, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у всіх інших випадках з клопотанням мають право звертатись лише слідчий або прокурор.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя вищевикладених вимог кримінального процесуального закону не дотримався з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 червня 2021 року ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001763 від 18 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 177 КК України.

В клопотанні, яке частково задоволено слідчим суддею, заявник ОСОБА_8 покликався на те, що він подав цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у вигляді упущеної вигоди в розмірі 12 867 959,93 грн. з відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області, завданої використанням запатентованої ним корисної моделі «Охоронна система «Аресконт» з метою здійснення охорони та відеоспостереження в піпорядкованих закладах освіти. З огляду на значний розмір завданої шкоди, враховуючи що обладнання охоронної сигналізації та відеоспостереження визнано постановою слідчого речовим доказом, з метою недопущення втрати відповідних доказів, повного, об`єктивного вирішення спору, просив задоволити подане клопотання.

Водночас, в своєму клопотанні про арешт майна ОСОБА_8 не наводить конкретних правових підстав для звернення до слідчого судді, зокрема, не надає доказів того, що в даному кримінальному провадженні він є цивільним позивачем.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та клопотання, на момент подачі та розгляду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001763, яке розслідується протягом двох років, жодній особі не повідомлено про підозру, тобто фактично слідчий суддя був позбавлений можливості накласти арешт на майно в даному кримінальному провадженні з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки відповідно до вимог ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Отже, на думку колегії суддів, слідчий суддя, в порушення вимог закону, не перевірив дані обставини, зокрема: не врахував відсутність у кримінальному провадженні № 0001763 від 18 вересня 2019 року обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, не перевірив набуття ОСОБА_8 статусу цивільного позивача у даному кримінальному провадженні, та прийшов до передчасного висновку про часткове задоволення клопотання ОСОБА_8 щодо накладення арешту на майно.

З огляду на викладене колегія суддів, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що такі не містять достатніх та необхідних даних, які б свідчили про можливість накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, у зв`язку з чим доводи апелянта про незаконність ухвали слідчого судді слід визнати переконливими.

За таких обставин, у даному конкретному випадку, колегія суддів приходить до висновку, про обгрунтованість апеляційної скарги представника ТОВ «Сапсан-Еліт» - адвоката ОСОБА_6 та необхідність скасування ухвали слідчого судді як незаконної та необґрунтованої.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника ТОВ «Сапсан-Еліт» - адвоката ОСОБА_6 задоволити, а ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2021 року, якою частково задоволено клопотання ОСОБА_8 та накладено арешт на обладнання охоронної сигналізації та відеоспостереження, яке використовується для охорони приміщень підпорядкованих закладів освіти відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області, а саме: ЗОШ № 6 м. Стебник; ЗОШ 7 м. Стебник; ЗОНІ 11 м. Стебник; ЗОНІ 18 м. Стебник: ЗОШ №1 м. Дрогобич; ЗОШ №2 м. Дрогобич; ЗОШ №3 м. Дрогобич: ЗОНІ №4 м. Дрогобич; ЗОШ №5 м. Дрогобич; ЗОШ №8 м. Дрогобич; ЗОШ №9 м. Дрогобич; ЗОШ №10 м. Дрогобич; ЗОШ. №13 м. Дрогобич; ЗОШ №14 м. Дрогобич; ЗОШ №15 м. Дрогобич; ЗОШ №16 м. Дрогобич: ЗОШ 17 м. Дрогобич; Дрогобицька гімназія Б. Лепкого; Вечірня СІП № 1 м. Дрогобич; ДНЗ №2 «Калинонька» м. Дрогобич; ДНЗ № 6 «Веселка» м. Дрогобич: ДНЗ № 11 «Світлячок» м. Дрогобич; ДНЗ №12 «Дзвіночок» м. Дрогобич; ДНЗ №13 «Казка» м. Дрогобич; ДНЗ №15 «Лелеченька» м. Дрогобич; ДНЗ №19 «Полуничка» м. Дрогобич; ДНЗ №20 «Верховинка» м. Дрогобич; ДНЗ №24 «Смерічка» АДРЕСА_1 ; ДНЗ №35 «Колобок» м. Стебник - скасувати.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3