Дата документу 20.07.2021 Справа № 314/2758/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/2758/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/454/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула 20 липня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2019 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ч. 1ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого Державної установи Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_7 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2019 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити про його виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений просить застосувати до нього ст. 81 КК України, оскільки районний суд йому відмовив. Просить об`єктивно та справедливо розглянути справу. Зазначає, що однією з причин для його умовно-дострокового звільнення є відсутність позову.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор у судовому засіданні не погодився з апеляційною скаргою засудженого, просив ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2019 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ч. 1ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

За статтею 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Як було встановлено судом і вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_7 за час перебування в державній установі «Софіївська ВК (№ 55) характеризується наступним чином.

За сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав 08.04.2020 та 10.07.2020 року 2 заохочення (а.с. 11).

При цьому, ОСОБА_7 за час відбування покарання порушив форму одягу, за що 16.09.2020 року отримав стягнення, яке не зняте та не погашене у встановленому законом порядку(а.п. 11).

Факт порушення засудженим порядку відбування покарання з негативного боку характеризує ОСОБА_7 і не дозволяє зробити висновок щодо сумлінності та бездоганної поведінки останнього.

Перспектива умовно-дострокового звільнення пов`язана із реальним станом поведінки засудженого, який відображає його правослухняну поведінку.

Натомість, вагомих обставин, які б засвідчували зразковість поведінки засудженого матеріали справи не містять.

До того ж, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

За час відбування покарання, починаючи з 2019 року, засуджений згідно довідки в установі виконання покарань не працевлаштований, у останнього відсутні виходи на роботу (а.с. 17, 19).

При цьому, в матеріалах провадження наявна медична довідка, що ОСОБА_7 здоровий (а.с. 16), та будь-які інші документи на підтвердження будь-яких обмежень щодо працевлаштованості даного засудженого відсутні.

Крім того, ОСОБА_7 до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, не залучався до робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, не приймає участі в роботі самодіяльних організацій, бібліотеку не відвідує, не бере участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, що не засвідчує наявність у засудженого сумлінного ставлення до праці та бажання виправитися.

Тобто, сукупність даних про особу засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування ним покарання беззаперечно не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому колегія суддів приймає до уваги поведінку засудженого під час відбуття покарання, непрацевлаштованість засудженого в установі відбування покарання, наявність притягнення до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про те, що засуджений не довів, що його поведінка є стабільно позитивною та активною, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Крім того, комісією було відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_7 заохочувальних норм, передбачених ст.ст. 81, 82 КК України, ст. 101 КВК України (а.с. 10).

Одночасно колегія судів зауважує, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів провадження, відсутні достатні та вагомі докази, які б надавали законні підстави для висновку про виправлення ОСОБА_7 , його стабільно позитивну поведінку.

Посилання засудженого про відсутність до нього позову, як підстави для застосування положень ст. 81 КК України, поряд із визначеними правовими підставами для застосування умовно-дострокового звільнення, судова колегія знаходить необґрунтованими з огляду на положення ст. 81 КК України щодо підстав застосування такого заохочувального заходу.

На даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про дійсне виправлення засудженого і які б слугували підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Отже, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що обумовлює відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2020 року про відмову в умовно-дострокову звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2019 року,залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4