КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ АКБ "Аркада" ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02.03.2021 задоволено клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні заступника начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , та накладено арешт на майнові права (право вимоги) на нерухоме майно, а саме: на комплекс приміщень банку «Аркада», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Ольгинська, 3 літера А, реєстраційний номер нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00, загальною площею 14102,9 кв. м. та земельну ділянку, площею 0,5283 га, кадастровий номер :76:021:0017, цільове призначення для будівництва комплексу приміщень банку «Аркада», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Ольгинська, 3 літера А, реєстраційний номер нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00, із забороною відчуження та розпорядження ним та майновими правами на нього.

Цією ж ухвалою заборонено суб`єктам державної реєстрації прав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема але не виключно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, ДП Національні інформаційні системи (ідентифікаційний код юридичної особи 39787008) виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській, міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним та/або приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, перелік яких міститься в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спрямовані на зміну, виникнення, перехід, припинення прав власності, реєстрацію обтяжень та арештів, реєструвати заяви в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, майнові права на нього, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, майнові права на нього, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, майнових права на нього, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо об`єктів нерухомого майна та майнових прав на нього.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, уповноважений Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ АКБ "Аркада" ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна, посилаючись на неповне з`ясування слідчим суддею обставин справи, та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Апелянт зазначав, що судове засідання проведено без належного повідомлення АТ АКБ "Аркада" та без участі його уповноваженого представника, хоча відповідне клопотання прокурора у справі відсутнє.
Посилаючись на неповноту судового розгляду, апелянт вказував на те, що АТ АКБ «АРКАДА», як потерпілий у кримінальному провадженні, 04.02.2021 звертався до органів досудового розслідування із клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом звернення до слідчого судді в порядку ст. 170-171 КПК України із клопотанням про накладення арешту на нежилий будинок - комплекс приміщень, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,5283 га, кадастровий номер :76:021:0017, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким юридичним чи фізичним особам (крім Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ АКБ «АРКАДА») вчиняти будь-які дії, пов`язані з розпорядженням та відчуженням зазначеного майна.
На переконання апелянта, накладення арешту саме на об`єкти нерухомого майна, які є об`єктами злочинних дій, унеможливить подальші протиправні дії щодо них, а накладення арешту на майнові права (право вимоги) на нерухоме майно, не сприяє збереженню матеріальних об`єктів, що були об`єктом кримінально протиправних дій, а обмежує право банку, який віднесено до категорії неплатоспроможних і ліквідується, користуватися своїми майновими правами щодо даного нерухомого майна.
Обтяження та обмеження на розпорядження майновими правами, визначеними оскаржуваною ухвалою слідчого судді щодо майна АТ АКБ «АРКАДА», який перебуває у стадії ліквідації і знаходиться під управлінням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у вигляді арешту, прямо суперечить приписам чинного законодавства та порушує права Банку та Фонду, у тому числі щодо організації відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку для подальшого задоволення вимог кредиторів такого банку.
Однак, на думку апелянта, слідчий суддя не досліджував та не з`ясував обставини кримінального провадження і необхідності вжиття заходів забезпечення у тому вигляді, який би не порушував права банку, як потерпілого та банку, що ліквідується, і з цієї причини порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення необгрунтованого рішення про арешт майнових прав.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах АТ АКБ «АРКАДА», яка підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві за процесуальним керівництвом Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000749 від 03.08.2020, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, таза фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 218-1КК України.
Згідно даних долученого до клопотання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у даному кримінальному провадженні, 05.06.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000749 про те, що у червні 2018 року ОСОБА_9 , будучи службовою особою, обіймаючи посаду Голови правління АТ АКБ "Аркада", за попередньою змовою групою осіб з іншими невстановленими службовими особами АТ АКБ "Аркада", ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими особами, вчинив привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах, з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 191 КК України.
27.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000749 внесено відомості про те, що протягом 2018-2019 років посадові особи АТ АКБ "Аркада", вступивши в змову з директором ТОВ "Кам`янець-Подільська аптека" та ТОВ "Вівальді", вчинили дії, спрямовані на заволодіння коштами банку шляхом укладання фіктивних кредитних договорів від 21.09.2018 № 480 та від 05.02.2019 № 485, чим спричинено збитки в розмірі понад 60 млн. грн., з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 191 КК України.
29.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000749 внесено відомості про те, що службові особи АТ АКБ "Аркада" та юридичних осіб склали завідомо неправдиві офіційні документи, які стали підставою для укладання кредитного договору № 479 від 25.06.2018 між АТ АКБ "Аркада" та ТОВ "ФК "Югкапітал" у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 50 000 000 грн., з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 366 КК України.

Крім того, 29.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000749 внесено відомості про те, що службові особи АТ АКБ "Аркада" умисно, з корисливих мотивів, у тому числі в інтересах третіх осіб, вчинили дії з активами банку, що призвели до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 218-1 КК України.

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 від 19.01.2021 у кримінальному провадженні № 0000749 визнано речовими доказами об`єкти нерухомого майна, у тому числі нежитловий будинок - комплекс приміщень банку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :76:021:0017.
23.02.2021 прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні заступник начальника першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Київської міської прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на майнові права (право вимоги) на нерухоме майно, а саме: на нежитловий будинок - комплекс приміщень, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00, загальною площею 14102,9 кв. м. та земельну ділянку, площею 0,5283 га, кадастровий номер :76:021:0017, цільове призначення для будівництва комплексу приміщень, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Ольгинська, 3 літера А, реєстраційний номер нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00, із забороною відчуження та розпорядження ним та майновими правами на нього.

Крім того, прокурор у клопотанні просив заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема але не виключно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, ДП Національні інформаційні системи (ідентифікаційний код юридичної особи 39787008) виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській, міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним та/або приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, перелік яких міститься в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спрямовані на зміну, виникнення, перехід, припинення прав власності, реєстрацію обтяжень та арештів, реєструвати заяви в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, майнові права на нього, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, майнові права на нього, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, майнових права на нього, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо об`єктів нерухомого майна та майнових прав на нього.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02.03.2021 задоволено клопотання прокурора.
Постановляючи ухвалу про арешт майнових прав (права вимоги) на нерухоме майно, із забороною вчиняти певні дії із вказаним майном, слідчий суддя виходив з необхідності збереження речових доказів.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майнові права (права вимоги) на нерухоме майно, а саме на комплекс приміщень банку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 14102,9 кв. м. та земельну ділянку, площею 0,5283 га, кадастровий номер :76:021:0017, з тих підстав, що дане майно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в межах кримінального провадження № 0000749 від 03.08.2020 та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.
З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказані в оскаржуваній ухвалі майнові права, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене на користь третіх осіб, у тому числі може бути відчужене право вимоги нерухомого майна.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майнові права із забороною вчиняти певні дії, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Посилання апелянта на те, що обмеження на розпорядження майновими правами щодо майна АТ АКБ "Аркада", який перебуває у стадії ліквідації і знаходиться під управлінням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порушує права Банку та Фонду, у тому числі щодо організації відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку для подальшого задоволення вимог кредиторів такого банку, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні № 0000749.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без належного повідомлення та у відсутності уповноваженого представника АТ АКБ "Аркада", враховуючи вимоги ст. 172 КПК України, відповідно до якої, слідчий суддя за наявності підстав, викладених у наведеній нормі закону, може розглянути клопотання без повідомлення власника майна, не можуть бути безумною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не є підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ АКБ "Аркада" ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3