ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/715/21 Провадження 1-кп/636/626/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2021

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві кримінальне провадження №0001279 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Есхар Чугуївського району Харківської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 03.07.2018 за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, ст. 75 КК України- звільнено від відбування призначеного покарання із випробуванням на строк 3 роки, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

встановив:

В провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження №0001279 за обвинуваченням ОСОБА_5 в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Стосовно обвинуваченого ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 06.12.2020 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань (№27), та ухвалою від 29.01.2021 вказаний строк продовжено до 04.03.2021.

Прокурором 03.03.2021 заявлено письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , із посиланням на ті обставини, що на теперішній час ризики, наведені в п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вказував на не надання стороною обвинувачення доказів існування ризиків, наведених у ст. 177 КПК України, порушення прокурором строків звернення до суду із таким клопотанням та на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри.

З урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, наявність у нього стійких соціальних зв`язків, захисник - адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити стосовно ОСОБА_6 запобіжні заходи на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Тобто, наведена норма закону містить посилання саме на обов`язок суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, саме до спливу визначеного строку тримання під вартою.

Суд, оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, наявність попередньої судимості, яка не є знятою чи погашеною в установленому законом порядку, відсутність стійких соціальних зв`язків, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні інкримінованого злочину - до 10 років позбавлення волі, вважає доведеним те, що на теперішній час реально існують ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, а також вчинення ним іншого злочину.

При цьому судом враховується те, що стороною захисту на теперішній час не надано до суду переконливих доказів того, що наведені в ухвалах слідчого судді від 06.12.2020 та від 29.01.2021 ризики суттєво зменшились або перестали існувати.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Приведені обставини, на думку суду, беззаперечно свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи сукупність досліджених судом обставин та тяжкість покарання за злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою до 60 днів, тобто до 01.05.2021, відмовивши в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49,52, 53, 110,177, 178, 331 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на 60 днів, тобто до 01.05.2021.

В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала підлягає оскарженню протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1