Справа №155/117/21
Провадження №1-кп/155/123/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2021 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Сенкевичівка Горохівського району Волинської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого слюсарем в ТзОВ «Бренд», неодруженого, згідно з ст.89 КК України несудимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На початку серпня 2020 року, точна дата та година не встановлені, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_2 , де проживає спільно із своїм батьком ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, керуючись прямим умислом на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, розуміючи протиправність вчинюваних дій, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно викрав з території подвір`я, двостулкові металеві ворота, належні його батькові ОСОБА_4 , вартістю 1500 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на вказану суму.
Крім цього, на початку вересня 2020 року, точна дата та година не встановлені, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_2 , де проживає спільно із своїм батьком ОСОБА_4 , перебуваючи у підсобному приміщенні власного будинковолодіння, шляхом вільного доступу, керуючись прямим умислом на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, розуміючи протиправність вчинюваних дій, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, таємно викрав електродвигун потужністю 2,2 кВ, вартістю 1000 гривень, належний його батькові ОСОБА_4 , якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на вказану суму.
Крім цього, наприкінці листопада 2020 року, точна дата та година не встановлені, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_2 , де проживає спільно із своїм батьком ОСОБА_4 , зайшов у житлову кімнату останнього, де шляхом вільного доступу, керуючись прямим умислом на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, розуміючи протиправність вчинюваних дій, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, таємно викрав з-під матраца ліжка грошові кошти в сумі 300 гривень купюрами номіналом по 100 гривень, належні його батькові ОСОБА_4 , якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на вказану суму.
Крім цього, 02 грудня 2020 приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_2 , де проживає спільно із своїм батьком ОСОБА_4 , зайшов у житлову кімнату останнього, де, шляхом вільного доступу, керуючись прямим умислом на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, розуміючи протиправність вчинюваних дій, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, таємно викрав з-під матраца ліжка грошові кошти в сумі 500 гривень купюрами номіналом по 100 гривень, належні його батькові ОСОБА_4 , якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю та показав, що в серпні 2020 року викрав в себе вдома металеві ворота, належні його батьку ОСОБА_4 . Після цього, в вересні 2020 року викрав вдома електродвигун, який також належав його батьку ОСОБА_4 . Крім цього, в листопаді 2020 року та в грудні 2020 року він викрав в свого батька ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 800 гривень. Суму завданих збитків не заперечує, у вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що претензій ані матеріального, ані морального характеру до обвинуваченого не має. При обранні покарання просив його суворо не карати.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, що наведені в обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не бажають оспорювати фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши положення ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому вказаною статтею Кодексу, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) (по епізоду крадіжки металевих двостулкових воріт у ОСОБА_4 ), вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України.
Суд також вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно (по епізодах крадіжки електродвигуна та грошових коштів у ОСОБА_4 ), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
До обставин, які, відповідно до вимог ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.
До обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак судимість погашена у встановленому законом порядку, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, завдані ним збитки повністю відшкодував, відсутність у потерпілого будь-яких претензій до нього, інші конкретні обставини справи, зокрема його поведінку в суді.
З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, в межах санкцій частин статей, за якими він засуджується ближче до мінімальних та на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільняє його від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік із покладенням на нього обов`язків, згідно з ст.76 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Речові докази та судові витрати в справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання:
за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження на строк 1 (один) рік;
за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.ст.76, 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду шляхом її подачі через Горохівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий