Справа № 372/2069/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1935/2021 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 17 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17 лютого 2021 року продовжено ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб, тобто до 17 квітня 2021 року включно.
В обґрунтування судового рішення зазначається, що на даний час є наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме, переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 17 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК України та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . Провести розгляд апеляційної скарги відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України за участю сторін.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд не зазначив мотивів прийнятого рішення, не зазначив підстав з яких неможливо застосувати інші запобіжні заходи та докази, які підтверджують обґрунтованість обвинувачення та ризиків на підставі яких було прийнято таке рішення. Вказане рішення без зазначенням мотивів прийнятого рішення порушує параграф 1 ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини при застосуванні найсуворішого запобіжного заходу.
Щодо ризику того, що ОСОБА_10 перебуваючи на волі зможе впливати на свідків та потерпілих, захисник зазначає, що даний ризик спростовується тим, що у ОСОБА_10 не має підстав впливати на свідків, оскільки останні в ході досудового розслідування, надали покази, які жодним чином не підтверджують причетність останнього до інкримінованих кримінальних правопорушень.
Щодо ризику того, що ОСОБА_10 може вчинити інше правопорушення, то дана обставина жодним доказом не підтверджена, є лише припущенням чи то бажанням сторони обвинувачення.
Так, ОСОБА_10 до взяття під варту працював, має сталі соціальні зв`язки, цивільну дружину, виховує дитину дружини від першого шлюбу, офіційне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто жодних підстав вважати, що перебуваючи на волі він може вчинити кримінальне правопорушення не має. З моменту відбуття покарання ОСОБА_11 жодного разу не порушив закон.
Крім цього, апелянт звертає увагу на те, що також є припущенням ризик того, що ОСОБА_10 може знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження.
З огляду на викладене, захисник вважає, що відсутні будь-які ризики, встановлені ст.177 КПК України.
В свою чергу, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 17 лютого 2021 року щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_10 міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги захисник обвинуваченого зазначає, що оскаржувана ухала щодо продовження міри запобіжного заходу ОСОБА_10 була ухвалена з істотним порушенням кримінального процесуального законодавства, з порушенням права на свободу (презумпція невинуватості), а також є безпідставною, необґрунтованою, не вмотивованою та упередженою, а тому підлягає скасуванню, зокрема, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.
Окрім того, захисник звертає увагу на те, що прокурор відмовився вказати ризики та не послався на докази, як це передбачає ч.3 ст.184 КПУ України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали провадження колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст.331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На думку апеляційного суду, суд дотримався вказаних вимог закону.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17 лютого 2021 року ОСОБА_10 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 17 квітня 2021 року включно, при цьому, судом враховано те, що він обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, у т.ч. особливо тяжкого злочину, і на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому відсутні достатні стримуючі фактори, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З такими висновками суду І інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисників обвинуваченого про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
З огляду на це, доводи захисників обвинуваченого про те, що оскаржувана ухвала є такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки на даний час обраний ОСОБА_10 запобіжний захід не відповідає меті його застосування, загальним засадам кримінального судочинства, вимогам Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та сучасним підходам, закріпленим нині діючим кримінальним процесуальним законом, не можуть бути визнані обґрунтованими та давати підстави для скасування ухвали Обухівського районного суду Київської області від 17.02.2021, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для визнання її незаконною або необґрунтованою.
Доводи апелянтів про те, що в ухвалі відсутні мотиви доцільності продовження запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.194 КПК України при розгляді питання про продовження строку запобіжного заходу суд повинен встановити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Вказані обставини були перевірені судом першої інстанції та свої висновки стосовно цього суд зазначив в ухвалі.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 стосовно того, що існування абстрактної можливості перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки в судовому рішенні судом, крім обґрунтованості підозри, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
За сукупності таких обставин, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 350, 177, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 17 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.257 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4