Провадження №: 1-кп/752/1664/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000174 від 03 березня 2021 року, за обвинуваченням
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полонисте Голованівського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 , судимого вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2021 року за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн (штраф не сплачено),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК,
установив:

03 березня 2021 року, приблизно о 13:00 ОСОБА_2 , перебуваючи поблизу «Київського Центрального Автовокзалу» на проспекті Науки, 1 у м. Києві, на асфальті знайшов (придбав) поліетиленовий пакетик з психотропною речовиною PVP, який діючи умисно, помістив до правої кишені своїх штанів та почав зберігати для особистого вживання без мети збуту.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_2 незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину PVP, переніс її до станції метро «Деміївська» КП «Київський метрополітен» на території Голосіївського району м. Києва.

У подальшому, цього ж дня приблизно о 13:33, у приміщенні вказаної станції метро у ОСОБА_2 було виявлено та вилучено поліетиленовий пакетик з психотропною речовиною PVP, масою 0,152 г, яку ОСОБА_2 зберігав при собі без мети збуту.

Зазначені обставини бути встановлені в ході досудового розслідування і не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор в порядку ст. 302 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) звернувся з клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно письмової заяви, складеної в присутності захисника ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та, будучи ознайомленим з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК, надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності.

При обранні міри примусу просив розглянути питання про призначення покарання у виді обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи викладене, суд розглянув обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами досудового розслідування у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

З огляду на встановлені досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_2 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 309 КК.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, котрий беззаперечно визнав свою вину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, при цьому не має офіційного місця роботи, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічне кримінальне правопорушення, штраф не сплатив.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_2 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК у виді штрафу. При цьому остаточне покарання ОСОБА_2 слід визначити на підставі ст. 71 КК з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених зокрема у постанові від 27 жовтня 2020 року (справа № 686/3226/20, провадження № 51-3730км20), якщо особа вчинила нове кримінальне правопорушення до відбуття покарання за попереднім вироком, то при призначенні остаточного покарання з урахуванням ст. 71, ст. 72 КК у виді позбавлення волі та штрафу, рішення про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК є неприпустимим.
Враховуючи викладене, можливість призначення ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст.309 КК у виді обмеження волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК від його відбування з випробуванням виключається.

Оскільки ОСОБА_2 офіційно не працює, також неможливим згідно ст. 57 КК є призначення йому покарання у виді виправних робіт.

Таким чином, на думку суду, покарання у виді штрафу в даному випадку є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК.

Процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ч 2 ст. 124 КПК підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався.

Керуючись статтями 302, 368, 374, 381, 382, 394 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 28 900 грн.
На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2021 року та призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта в сумі 1307,6 грн.
Речові докази: психотропну речовину PVP, масою 0,152 г, поміщену до пакету експертної служби № ЕХР0464685, що знаходиться на зберіганні у камері схову речових доказів управління поліції в метрополітені ГУ Національної поліції у м. Києві, квитанція № 002785 знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК, протягом 30 днів з дня його ухвалення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1