В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 352/2022/19
12 квітня 2021 року смт.Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною середньою освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , справа щодо якого закрита відповідно до ухвали Богородчанського районного суду від 15.01.2021 року на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, групою осіб вчинив вимагання, тобто вимогу передачі чужого майна (грошей) з погрозою вбивства, а також незаконно позбавив волі потерпілого з корисливих мотивів, що було в вчинено за попередньою змовою групою осіб.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується також в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Злочинні дії ОСОБА_6 вчинив при таких обставинах:

6 серпня 2019 року ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливих спонукань і будучи об`єднані єдиним злочинним наміром, під приводом існування мнимого боргу, вирішили заволодіти коштами свого знайомого ОСОБА_8 шляхом вимагання у нього грошей.

Реалізуючи свій злочинний намір, близько 16 год. через третю особу викликали ОСОБА_8 з дому, а самі на автомобілі ВАЗ 2115 р.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , стали очікувати його на вулиці Тисменицькій в с.Підпечери Тисменицького району. Коли ОСОБА_8 ішов вулицею, то ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , близько 16 год.45 хв. зустріли його та пред`явили йому вимогу передачі коштів у загальній сумі 500 дол.США. Зокрема 400 дол.США вимагали передати ОСОБА_6 , нібито на погашення мнимого боргу, а також 100 дол.США ОСОБА_7 .

Коли ОСОБА_8 заперечив існування боргу та не захотів продовжити спілкування, ОСОБА_7 , діючи умисно схопив однією рукою за шию ОСОБА_8 та почав здавлювати зі значною силою, а також іншою рукою став наносити удари руками по тілу, а ОСОБА_6 у той час наніс удар рукою по обличчю і по тілу потерпілого, продовжуючи заявляти вимогу про передачу їм коштів, погрожуючи у разі невиконання їх вимоги втопити його у ріці «Ворона», неподалік якої перебували.

Надалі, повторюючи свою вимогу про передачу грошей, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи умисно, всупереч волі потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи так діяти, протиправно, близько 17 год., перебуваючи на вул.Тисменицькій у с.Підпечери, силоміць затягнули ОСОБА_8 у автомобіль, посадивши його на переднє пасажирське сидіння. При цьому ОСОБА_7 , сівши позаду, за допомогою ременя безпеки утримував потерпілого в автомобілі проти його волі, а ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля та направився у невідомому для потерпілого напрямку. Продовжуючи утримувати ОСОБА_8 в автомобілі, ОСОБА_6 з ОСОБА_7 повторювали свою вимогу передати їм заявлену суму коштів, погрожуючи у разі невиконання їх вимоги втопити його у ріці. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у виді синців в ділянках правої лопатки, спини зліва, передньої поверхні шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Перелякавшись за своє життя внаслідок заявлених погроз, ОСОБА_8 погодився передати їм гроші і запропонував поїхати до його дому по АДРЕСА_2 . При цьому зателефонував до матері та просив позичити йому гроші. Приїхавши за вказаною адресою, ОСОБА_7 отримав від потерпілого та його матері 400 грн., після чого разом з ОСОБА_6 покинули місце події, а невдовзі були затримані працівниками поліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих дій визнав. Суду пояснив, що дійсно влітку 2018 року за його рекомендацією ОСОБА_8 з товаришем взяли на роботу до Республіки Польща. Однак ОСОБА_8 та його друг без пояснень покинули місце роботи, а тому роботодавець вирахував з нього, як поручителя, витрати на проходження ОСОБА_8 медогляду і проживання у сумі 400 злотих. По поверненню в Україну, він висловив свої претензії ОСОБА_8 і попросив повернути йому ці кошти. ОСОБА_8 віддав тоді йому 1700 грн. за себе, а за свого товариша повертати гроші відмовився. Взимку 2019 року, ОСОБА_8 в рахунок боргу за свого товариша передав йому мобільний телефон. Проте через декілька днів той телефон вийшов з ладу.

06.08.2019 року він, розпиваючи спиртне з ОСОБА_7 , розповів йому про цю пригоду і вони разом вирішили викликати ОСОБА_8 на розмову. Оскільки потерпілий трубки від них не брав, то через знайомого викликали ОСОБА_8 на вулицю, де чекали його на автомобілі. Під час зустрічі з потерпілим дійсно заявили вимогу передати йому кошти, однак ОСОБА_8 вважав, що ніяких зобов`язань перед ними не має. Аби уникнути сторонніх поглядів жителів села ОСОБА_7 дійсно затягнув ОСОБА_8 у автомобіль і вони поїхали у напрямку ріки де продовжили спілкування. При цьому між ними виникла сутичка, під час якої ОСОБА_8 порвав футболку, що була на ОСОБА_7 . Він у свою чергу вдарив потерпілого раз чи двічі рукою, оскільки у той час не міг вільно рухатись, бо на нозі мав медичну шину, через розрив зв`язок. Конфлікт між ними бачила їх односельчанка ОСОБА_9 . В результаті ОСОБА_8 передзвонив до матері і повідомив, що приїде по гроші попросив аби мати йому їх підготувала. Коли вони приїхали до будинку ОСОБА_8 , то ОСОБА_7 зайшов з потерпілим до нього додому і через деякий час повернувся, повідомивши, що мати потерпілого повернула 400 грн. за його футболку. Особисто ніяких коштів від потерпілого того дня не отримував.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 06.08.2019 року близько 16 год. отримав телефоном повідомлення від товариша, який просив прийти до нього. Дорогою на вулиці Тисменицькій в с.Підпечери зустрів однокласника ОСОБА_7 , який спіймав його за шию і став заявляти притензії з приводу нібито існування боргу перед ОСОБА_6 . Він заперечив будь-який борг, оскільки з ОСОБА_6 з приводу інциденту, який мав місце у 2018 році в Польщі уже розрахувався. Однак ОСОБА_7 став вимагати компенсації моральної шкоди, вигадувати, що він ще і йому винен. До ОСОБА_7 , приєднався ОСОБА_6 , який попередньо сидів у машині. Обоє були у стані алкогольного сп`яніння. Всього ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 заявили вимогу передати їм 500 дол.США, а саме 400 дол. для ОСОБА_6 та 100 для ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_7 утримував його за шию і здавлював її, а другою рукою наносив удари, а ОСОБА_6 також декілька раз вдарив його. Він намагався пручатись, спробував втекти, але ОСОБА_7 його наздогнав і силоміць, проти його волі посадив у машину до ОСОБА_6 . Жінка, яка бачила це на своєму городі почала кричати до обвинувачених, тоді вони автомобілем поїхали у напрямку с.Підлужжя. Побоюючись за своє життя, він зателефонував до матері і попросив у неї грошей, не повідомляючи їй про причину. Коли приїхали до нього додому, ОСОБА_7 разом з ним зайшов до його будинку, і став розповідати його матері, що він винен їм гроші, вимагав передати хоча б 1000 грн. Мати, не знаючи обставин справи, дала ОСОБА_7 400 грн. і він з цими грошима вийшов з будинку. Через кілька хвилин прибули працівники поліції і стали з`ясовувати обставини події.

Допитана як свідок ОСОБА_10 мати потерпілого в судовому засіданні підтвердила, що в серпні 2019 року мав місце випадок, коли син зателефонував їй і схвильовано повідомив, що йому треба 400 дол., а потім приїхав на автомобілі зі своїми однокласниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Останній зайшов з сином до будинку, був у нетверезому стані, казав, що син винен їм гроші, йшлось про 400 дол.США. Син ці обставини заперечував, але вона, не знаючи ситуації, аби припинити інцидент, передала 400 грн. ОСОБА_7 .

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_11 сестра потерпілого, вказала, що була очевидцем того випадку, коли разом з братом додому прийшов ОСОБА_7 і вимагав передати йому гроші. При цьому бачила у брата на обличчі сліди побоїв.

Допитана як свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомила, що, працюючи на своїй присадибній ділянці, стала свідком того, як неподалік її городу між хлопцями відбувалась сутичка. При цьому двоє між собою тягались. Коли вона почала в їх бік кричати аби вони припинили біку, третій на машині під`їхав до них і всі перемістились у автомобіль. Через вікно авто було видно, що конфлікт продовжився, але машина з місця події поїхала. Усвідомлюючи, що відбувється щось протиправне, вона зателефонувала в поліцію.

Відповідно до зведення №218 від 06.08.2019 року у чергову частину о 16 год.49 хв. по лінії «102» поступило телефонне повідомлення ОСОБА_12 про те, що біля річки Ворона в с.Підпечери Тисменицького району двоє невідомих осіб побили невідомого чоловіка, затягнули його в автомобіль темно синього кольору р.н.з. НОМЕР_2 та направились в строну села.

Згідно протколу усної заяви про злочин від 06.08.2019 року слідчим СВ Тисменицького РВ УМВС ОСОБА_13 отримано від ОСОБА_8 повідомлення, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 06.08.2019 року близько 17 год. шляхом нанесення йому тілесних ушкоджень вимагали у нього 500 дол.США та протий його волі помістили в автомобіль.

Згідно висновку СМЕ №101 від 19.09.2019 року у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вижі синців в ділянках правої лопатки, спини зліва, передньої поверхні шиї, які утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись як при нанесенні ударів у вказані ділянки тіла так і при ударах цими ділянками до таких, можуть відповідати терміну вказаному в ухвалі і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту, проведеного 16.09.2019 року потерпілий ОСОБА_8 підтвердив свої показання, відтворивши на місці осбтавини події, вказавши на місце де його зустріли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , куди він від них втікав, а також де його силоміць посадили в автомобіль.

Дослідивши обставини кримінального провадження у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих дій доведена частково.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує:

за ч.2 ст.189 КК України, оскільки ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 (справа щодо якого закрита відповідно до ухвали Богородчанського районного суду від 15.01.2021 року на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України), групою осіб вчинив вимагання, тобто вимогу передачі чужого майна (грошей) з погрозою вбивства;

за ч.2 ст.146 КК України, оскільки ОСОБА_6 незаконно позбавив волі потерпілого з корисливих мотивів, що було вчинено за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, суд вважає не обґрунтованою таку кваліфікуючу ознаку ч.2 ст.146 КК України як заподіяння потерпілому фізичних страждань. До фізичних страждань треба відносити біль, що виникає під час мордування, катування, інших видів фізичного впливу на людський організм, або внаслідок жорстоких умов утримання у місці позбавлення волі. Фізичні страждання у сенсі ч. 2 ст. 146 КК України не є поняттям, ідентичним нанесенню ударів потерпілому (що мало місце в даному випадку), а будь-яких інших дій, що свідчили б про завдання додатково потерпілому фізичних страждань (тортур, суттєвих, тривалих і нестерпних фізичних незручностей, позбавлення можливості задовольнити фізичні потреби протягом тривалого часу тощо) обвинувачений по відношенню до потерпілого не вчинив.

Також суд вважає не переконливим посилання захисника на те, що у діях підзахисного ймовірно містяться ознаки не ст.189 КК України, а іншого складу злочину, передбаченого ст. 355 КК. Суд з цього приводу зазначає, що такий склад злочину має місце тоді, коли особу, яка взяла на себе цивільно-правові зобов`язання, примушують виконати їх чи відмовитись від виконання. Якщо ж потерпілий не має цивільно-правових зобов`язань, а його примушують, зокрема, передати майно чи права на нього або вчинити будь-які дії майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, має місце злочин, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 189 КК (вимагання). Як встановлено судом, потерпілий не мав зобов`язань перед ОСОБА_6 на суму 400 дол.США та перед ОСОБА_7 на суму 100 дол.США. Попередні майнові претензії ОСОБА_6 , потерпілим були задоволені і погашені попередньо.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які полягали в заподіянні під час вимагання легких тілесних ушкоджень потерпілому, в обвинувальному акті крім кваліфікації за ст. 189 КК України, отримали додаткову кваліфікацію за ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно з правилами ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено. Водночас від сукупності злочинів слід відрізняти вчинення особою одиничного складеного злочину. Складений злочин ? це такий одиничний злочин, який складається з двох чи більше злочинних діянь, кожне з яких, якщо розглядати їх ізольовано, являє собою самостійні одиничні злочини, але які (внаслідок їх органічної єдності, типовості, поширеності одночасного вчинення тощо) об`єднані законодавцем в окремий одиничний злочин, передбачений однією статтею (частиною статті) Особливої частини КК України. У випадках вчинення одиничного складеного злочину кваліфікація дій, які охоплюються об`єктивною стороною складеного злочину, за іншою статтею КК України є зайвою. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, дії ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були об`єднані спільним умислом ? заволодіння чужим майном. Для його реалізації вони вчинили вимагання, завдавши потерпілому легких тілесних ушкоджень, які не спричинили розладу здоров`я чи втрати працездатності. У справі не встановлено наявності в обвинуваченого іншого мотиву заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, ніж корисливий, обумовлений наміром подавити волю потерпілого і спонукати його до виконання протиправної вимоги. Таким чином, суд констатує, що умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження в процесі вимагання повністю охоплюється об`єктивною стороною злочину, передбаченого ст. 189 КК України, і додаткової кваліфікації за ч.1 ст. 125 КК України не потребує.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом ч.2,3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому та вживав активних дій аби примиритись з потерпілим, добровільно відшкодував йому заподіяну шкоду. Перелічені обставини, відповідно до п.1, 2, ч.1 ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання. Крім того, відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд вважає, що до пом`якшуючих покарання обставин слід віднести і ту обставину, що обвинувачений з малолітнього віку залишився сиротою, виховувався без батьків і піклувався та у даний час продовжує дбати про чотирьох своїх молодших сестер, підтримує їх матеріально, а також має на утриманні малолітню дитину.

Обставиною, що обтяжує покарання є скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить із сукупності всіх встановлених обставин справи.

Злочини скоєні обвинуваченим, відповідно до ч.4 та 5 ст.12 КК України віднесені до категорії нетяжких та тяжких. Законодавцем тяжкість злочину пов`язана із тяжкістю наслідків, що могли настати. Внаслідок вчинення інкримінованого злочину порушено інтереси виключно потерпілого, а метою кримінально-правових заходів, на думку суду, має бути максимально можливе вирівнювання ситуації, що мала місце до злочину, досягнення примирення обвинуваченого та потерпілого, отримання достатньої компенсації.

При призначенні покарання слід досягти справедливого балансу інтересів суспільства в цілому і особи. На думку суду примирення учасників конфліктних відносин є підставою для вирішення ситуації у межах, визначених законом з мінімально можливими репресіями.

Оцінюючи мотиви поведінки обвинуваченого, обстановку і спосіб скоєння злочину, суд вважає, що протиправні дії обвинуваченого, дають підстави для призначення покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

Відповідно до ст. 75 ч. 1 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

ОСОБА_6 виключно позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, усвідомив скоєне і щиро покаявся, вжив можливих заходів до примирення з потерпілим, а тому, на думку суду, для досягнення цілей кримінального провадження, виходячи з наведених вище вимог, принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації покарання, його виправлення можливе без відбування покарання, яке буде призначене у межах, визначених санкцією ст.189 ч.2 та 146 ч.2 КК України із випробуванням, та одночасним контролем за його поведінкою протягом іспитового строку. Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення особи попередження нових злочинів, а також збалансованим в інтересах держави і суспільства в цілому і учасників процесу, зокрема.

Долю речових доказів вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.189 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.146 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

На підстав ч.1 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і визначити остаточне покарання 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази автомобіль ВАЗ 2115 р.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 повернути у його розпорядження, мобільні телефони марки Xiaomi та Fly, три металеві ключі до автомобіля, пульт центрального замка автомобіля повернути у розпорядження власникам, сліди пальців рук зберігати при матеріалах справи.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя