Справа № 304/958/20 Провадження № 1-кп/304/123/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000244 від 08 червня 2020 року та № 0000351 від 28 жовтня 2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, працює на посаді оператора автоматичної лінії підготовки та паяння електрорадіоелементів у ТОВ «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед», раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України та ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводило до психологічних страждань потерпілої, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 27 січня 2020 року близько 21 години 30 хвилин, 06 березня 2020 року близько 17 години 24 хвилин, а також 22 червня 2020 року близько 23 години 00 хвилин, знаходячись за місцем проживання потерпілої за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, на ґрунті особистих неприязних відносин, вчиняв домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, що призводило до психологічних страждань потерпілої.
Тим самим ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ст. 126-1 КК України.
Судом також визнано доведеним, що ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.
Так, 07 червня 2020 року о 02 годині 35 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2105», номерний знак НОМЕР_1 , та який міг виконувати функції передбачені конструкцією, рухаючись по дорозі Львів-Самбір-Ужгород зі сторони м. Перечин у напрямку смт. В.Березний, а саме навпроти будинку № 38 по вул. Ужанській, діючи всупереч вимог п. п. 12.2. 12.3. Правил дорожнього руху України, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , який рухався по краю проїзної частини дороги в попутному з автомобілем напрямку.
З технічної точки зору, відповідно до судової авто-технічної експертизи, причиною виникнення вказаної дорожньо-транспортної пригоди стали дії (бездіяльність) обвинуваченого, який з моменту виникнення йому небезпеки для руху не вжив заходів до своєчасного застосування екстреного гальмування, при цьому він мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на велосипедиста ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку,закритий перелом верхньої третини малогомілкової кістки лівої гомілки, множинні садна гематоми обличчя. Тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини малогомілкової кістки лівої гомілки відповідно до висновку експерта кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Тим самим ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень визнав повністю та підтвердив обставини вчинених ним правопорушень, вказаних в обвинувальних актах. Обвинувачений суду пояснив, що 27 січня, 06 березня та 22 червня 2020 року він, знаходячись за місцем проживання потерпілої, вчиняв домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , а саме висловлювався в її сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Усвідомлює, що його дії відносно співмешканки є неправомірними та негативними. Щодо дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений показав, що у той день він, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2105», номерний знак НОМЕР_1 , по дорозі Львів-Самбір-Ужгород зі сторони м. Перечин у напрямку смт. В.Березний, перевищив допустиму швидкість та не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , який рухався по краю проїзної частини дороги в попутному з автомобілем напрямку. Щиро розкаявся, просив призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що примирилася з обвинуваченим. Претензій матеріального чи морального характеру до нього не має. Разом із цим просила суд застосувати до обвинуваченого покарання, що не пов`язане з реальним обмеженням чи позбавленням волі.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінальних проваджень, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом, та вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань потерпілої, за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Кримінальні правопорушення, передбачені ст. 126-1 та ч. 1 ст. 286 КК України, є нетяжкими злочинами.
Суд враховує дані про особу винного: ОСОБА_4 по місцю фактичного проживання характеризується негативно, має середню спеціальну освіту, неодружений, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України; з досудової доповіді встановлено, що, на думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, орган пробації вважає доцільним покласти на ОСОБА_4 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За сукупності наведених обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчинених ним правопорушень, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінальних правопорушень, форму вини, обстановку вчинення правопорушень, особу обвинуваченого, те, що попросив вибачення у потерпілої, а також позицію прокурора, потерпілої та обвинуваченого, які просили призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі в межах санкцій, за якими кваліфіковано його дії, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
При призначенні покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів згідно з ч. 1 ст. 70 КК України суд вважає за доцільне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з цим, зважаючи на поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, а також враховуючи ту обставину, що обвинувачений не має судимості відповідно до ст. 89 КК України, офіційно працевлаштований, щиро розкаявся у вчиненому, суд дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку, який є достатнім для того, щоб він в умовах здійснення контролю за поведінкою довів своє виправлення, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Долю заходів забезпечення кримінального провадження вирішити відповідно до ст. 174 КПК України.

Питання про процесуальні витрати необхідно вирішити в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України та ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання:

- за ст. 126-1 КК України обмеження волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 1 ст. 286 КК України обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- автомобіль марки «ВАЗ 2105», номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, який знаходиться на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, та технічний паспорт до вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , повернути законному володільцю ОСОБА_8 ;

- велосипед марки «FORMULA», білого кольору, який знаходиться на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, повернути законному володільцю ОСОБА_7 .

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2020 року у виді арешту майна, скасувати.

Процесуальні витрати за проведення авто-технічної експертизи № 9301 від 24 липня 2020 року у розмірі 2 451 (дві тисячі чотириста п`ятдесят одна) гривня 60 копійок, інженерно-транспортної експертизи № 10/282 від 14 липня 2020 року у розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 копійок та інженерно-транспортної експертизи № 10/284 від 06 липня 2020 року у розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 копійок стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуюча: ОСОБА_1