У Х В А Л А
Справа №338/612/20
Провадження 1-кп/338/38/21

12 серпня 2021 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000098 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:
Богородчанським районним судом Івано-Франківської області розглядається кримінальне провадження №0000098 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Прокурор подала клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби строком на 2 місяці з покладенням на останнього обов`язків: не відлучатися за межі Івано-Франківського району без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утриматися від спілкування з потерпілими та всіма свідками у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала, зазначила, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 4 років, на стадії досудового розслідування та в ході судового розгляду даного кримінального провадження запобіжний захід щодо нього не обирався. В той же час він не прибув в судові засідання, призначені на 15 березня 2021 року, 09 та 27 квітня 2021 року, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв. Як було встановлено, обвинувачений 22 квітня 2021 року виїхав за межі України, у зв`язку з чим 27 квітня 2021 року судом постановлено ухвалу про оголошення його розшуку.

З огляду на те, що під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховуватись від суду та ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні. Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, прокурор зазначає, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків. З метою забезпечення дієвості даного заходу, прокурор просила покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. В той же час прокурор зазначила, що з огляду на зазначені ризики, характеристику обвинуваченого ОСОБА_6 , обрання останньому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання неможливе. Прокурор також вважає неможливим застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки до суду відповідні заяви не надходили. Враховуючи викладене, просила клопотання задоволити.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі.

Представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора, вважав, що прокурором доведено ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК Україні, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора через необґрунтованість такого та за відсутності будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у ньому. Зауважили також, що на даний час ОСОБА_6 офіційно працевлаштований та працює в Львівській області у ТзОВ "Автомагістраль-Південь" дорожнім робітником, форма працевлаштування - основна. Вважають, що прокурором не доведено ризик переховування ОСОБА_6 від суду, так як останній не з`являвся до суду з поважних причин, так як працював за межами області, дата судового засідання йому не була відома. На даний час обвинувачений ОСОБА_6 на виклики суду з`являється, тому не доцільно обирати щодо нього будь-який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Положеннями глави 18, зокрема, ч. 1 ст. 177 КПК України, визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини визначається, що за наслідками та способами застосування запобіжний захід у вигляді домашнього арешту прирівнюються до такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб запобігти їхньому настанню.

Згідно з вимогами п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Встановлено, що Богородчанським районним судом Івано-Франківської області розглядається кримінальне провадження №0000098 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, на даний час судове провадження у кримінальному провадженні триває. Згідно зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , належить до категорії нетяжких злочинів. За вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років.

На стадії досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від суду.

В той же час, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, яке згідно зі ст. 179 КПК України полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 5 ст.194 КПК України передбачено обов`язки, які судом можуть бути покладені на обвинуваченого. При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, вказані обов`язки, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців та за необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання в Україні, раніше не судимий, у нього наявні міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований, враховуючи його вік, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого останній обвинувачується, суд приходить до висновку, що з метою запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, задля забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, до ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Такий запобіжний захід буде співмірним і достатнім задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 179, 194, 331, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:
В задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою - АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- прибувати за викликом в судові засідання до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити тривалістю 60 днів - до 10 жовтня 2021 року включно.

Обвинуваченому ОСОБА_6 письмово під розпис повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідності до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання обвинуваченим ОСОБА_6 покласти на прокурорів у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1