Номер провадження: 11-сс/813/492/21
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2021 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави 42 040 000 гривень, відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні №0000795, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2018,-

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення та короткий виклад обставин встановлених слідчим суддею під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2021 задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 10.05.2021 включно, з визначенням розміру застави в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040 000 (сорок два мільйони сорок тисяч) гривень, визначеною ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.11.2020 (справа №522/18628/20, провадження №11-сс/813/1800/20) як альтернативного запобіжного заходу, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Хмельницькому Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні №0000795, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2018.

Рішення слідчого судді про задоволення клопотання мотивоване тим, що прокурором у судовому засіданні доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності; знищення, переховування первісних бухгалтерських документів; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та на осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, але на даний час не встановлених; а також неможливістю застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність залишення раніше обраного альтернативного виду запобіжного заходу застави в розмірі, який перевищує межі, встановлені п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, та є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до клопотання слідчого, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області завершено досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні №0000032 від 20.04.2016 направленням обвинувального акту відносно одного зі спільників кримінального правопорушення ОСОБА_9 .

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та ОСОБА_7 подав узагальнення до апеляційної скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 в повному обсязі, посилаючись на наступне:
- слідчий суддя невірно дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 ;

- ОСОБА_7 з моменту затримання отримав права підозрюваного, однак йому належним чином не вручено повідомлення про підозру;

- слідчий суддя невірно оцінив наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлених під час розгляду клопотання, які не підтверджуються долученими до клопотання доказами, зокрема наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки не врахував добровільний приїзд ОСОБА_7 до суду з метою розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики незаконного впливу на потерпілих і свідків, а також знищити та сховати доказів вважає надуманими, нічим не підтвердженими, оскільки досудове розслідування здійснюється тривалий час та всі потеплілі і свідки допитані, слідчі дії виконані та матеріали зібрані,

- слідчим суддею в оскарженому рішенні не обґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою;

- слідчий суддя не взяв до уваги наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, його характеризуючи дані, а також поведінку останнього, який своїми діями доводить готовність співпрацювати зі стороною обвинувачення та виконувати всі покладенні на нього законом процесуальні обов`язки;

- судом визначено завідомо непомірний для ОСОБА_7 та жодним чином не обґрунтований розмір застави;

- сторона обвинувачення чинить перешкоди ОСОБА_7 , щодо належного виконання права підозрюваного на особисте ознайомлення із матеріалами справи за правилами ст. 290 КПК України, підтвердженням чого слугують неодноразові скарги адвоката та ухвала судді про відмову слідчому у обмеженні строку на ознайомлення із матеріалами кримінального провадження;

- у клопотанні про продовження строку тримання під вартою не зазначено відомостей, відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України;

- вказує, що досудове розслідування вже завершене, про що свідчить відповідна постанова винесена слідчим 08.02.2021, а тому продовження слідчим суддею тримання під вартою ОСОБА_7 поза строками досудового розслідування вважає незаконним.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_7 , який у період з 07.08.2015 по 16.11.2015, здійснював повноваження голови кооперативу, а саме: контроль за процесом та якістю будівництва, керування роботою менеджерів з укладання угод про сплату внесків у ОК «Набережний квартал Жаботинського», прийняття до складу кооперативу асоційованих членів, координацію роботи бухгалтерів, проведення фінансових операцій, виник злочинний намір із заволодіння коштами асоційованих членів кооперативу.
З цією метою ним за попередньою змовою з ОСОБА_10 , якого 17.11.2015 включено до складу учасників кооперативу та призначено на посаду його голови, розподілені повноваження, у тому числі кримінального характеру.
Зокрема, ОСОБА_7 після звільнення за згодою ОСОБА_10 продовжив розпорядження коштами, які внесені асоційованими членами на рахунки кооперативу, а останній організував залучення додаткових коштів на будівництво житлового будинку від фізичних осіб, у тому числі в частині адміністративно-господарських, організаційно-розпорядчих повноважень.
У період часу з 07.08.2015 по 16.11.2018, ОСОБА_7 контролюючи безпосередньо діяльність ОСОБА_10 , спочатку як відповідального виконавця робіт з будівництва, а з 17.11.2015 по 21.06.2018 як голову кооперативу, діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими на цей час спільниками кримінального правопорушення, поширив інформацію серед представників ОК «Набережний квартал Жаботинського» у м. Одесі про те, що він є топ-менеджером провідної будівельної компанії України «NK Group», до складу якої юридично не входить кооператив та який їй не підзвітній, утім діяльність якого ним координується в інтересах компанії з вказаним брендом.
Для підготовки до вчинення низки протиправних фінансових операцій, втілюючи у життя злочинний план із заволодіння коштами, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що з 17.11.2015 головою кооперативу ОК «Набережний квартал Жаботинського» замість нього призначено ОСОБА_10 , а також те, що за його власною ініціативою на підставі його письмової заяви 16.11.2015 його виключено зі складу учасників кооперативу, за попередньою змовою з останнім, 25.03.2016 звернувся до відділення ПАТ АБ «Укргазбанк», розташованого м. Хмельницький по вул. Свободи, 22, де діючи від імені голови вказаного кооперативу, тобто приховавши інформацію про відсутність у нього повноважень службової особи - голови кооперативу, підписав та посвідчив відтиском мокрої печатки кооперативу попередньо підготовлені за його замовленням договір№ 216/КИБ/085-044 Про дистанційне обслуговування та повідомлення до нього. Згідно з п. 2.1. вказаного договору Банком надано Клієнту послуги по дистанційному обслуговуванню відкритих у банку рахунків за допомогою системи «Клієнт-Інтернет-Банк» за умови наявності у Клієнта для обліку коштів на вимогу № 6.980, відкритого банком на підставі договору банківського рахунку № 205-85/22-283746 від 02.09.2015.
Таким чином, використавши вищевказані документи, отримав право на дистанційне проведення фінансових операцій з перерахунку коштів кооперативу власними електронними ключами з електронними цифровими підписами отриманими раніше.
Поряд з цим, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 з метою забезпечення збільшення грошових надходжень від асоційованих членів кооперативу та заволодіння коштами, достовірно знаючи про істотні відхилення від проекту будівництва та відсутність правових підстав на зведення 23 - 27 поверхів першої секції 22-поверхового об`єкту будівництва на будівельному майданчику за адресою: АДРЕСА_2 , організували залучення пайових внесків від асоційованих членів кооперативу (продажу квартир) на вказаних поверхах в обох секціях житлового будинку.
Внаслідок грубих порушень, які полягають у відхиленні від затвердженого проекту будівництва, наданих містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 10.10.2013 № 01-06/119, дозволу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №ІУ 56 від 02.12.2014, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області 04.02.2016 та 04.04.2016 надано приписи про зупинення будівельних робіт. Крім того, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 26.05.2016 прийнято рішення № 61 «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт» внаслідок відхилення від затвердженого проекту будівництва (самовільне будівництво), про що повідомлено кооператив.
Незважаючи на те, що у лютому-квітні 2016 року будівництво фактично припинене та не було правових підстав для його продовження, ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розуміючи відсутність правових підстав для проведення будівельних робіт другої секції будівництва, а також для переведення коштів контрагентам кооперативу, усвідомлюючи при цьому необхідність утримання довіри від членів кооперативу, яка отримана за рахунок швидкого зведення першої секції будинку (без завершення повного обсягу робіт), а також попередження викриття злочинної діяльності та завершення спільного злочинного умислу, порадив голові кооперативу ОСОБА_10 розмістити на Інтернет сайті кооперативу ОК «Набережний квартал Жаботинського», скріншоти протоколів засідання секції від 01.04.2016 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України, якими погоджено проект експериментального будівництва зі збільшенням граничної висотності, що у подальшому 25.04.2016 забезпечено менеджерами з продажу квартир за вказівками ОСОБА_10 .
У вказаний спосіб ОСОБА_7 за попередньою змовою із головою кооперативу ОСОБА_10 вдалось переконати асоційованих членів кооперативу у продовжені роботи кооперативу з будівництва житлового будинку та фактично продовжити протиправну діяльність.
Водночас, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 за відсутності дозвільних документів на будівництво, розуміючи неможливість виконання будівельних робіт підрядними організаціями, відсутність потреби поставки будівельних матеріалів, з метою подальшого заволодіння коштами, забезпечили у період часу з 04.02.2016 по 30.05.2016 не лише укладання менеджерами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 договорів про сплату внесків у ОК «Набережний квартал-Жаботинського» у першій секції, а й укладання 92 договорів з 70 фізичними особами про сплату внесків у будівництво квартир, комор у другій секції, з надходженням від них внесків на загальну суму 41 506 407 гривень, у тому числі, як оплату непередбачених, затвердженою проектною документацією, квартир №№ 23-27 поверхів.
За вказаних обставин у період часу з 17.11.2016 по 21.06.2016, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою із головою кооперативу ОСОБА_10 , іншими невстановленими службовими особами кооперативу та підприємств-контрагентів, перебуваючи у м. Києві, м. Хмельницькому та м. Одесі, шляхом використання електронних ключів з електронними цифровими підписами виданими на його ім`я ПАТ АБ «Укргазбанк» та виданими ПАТ АБ «Креді Агріколь Банк» на ім`я попереднього голови кооперативу ОСОБА_13 за допомогою програмного забезпечення «Клієнт-Банк» як самостійно так і шляхом надання вказівок бухгалтерам, під виглядом проведення фінансових розрахунків з контрагентами, забезпечив (здійснив) перерахування коштів вкладників на банківські рахунки контрагентів відкриті у банківських установах на загальну суму майже 80 млн. грн., а саме на користь ТОВ «ВаліоГрупп»; СК «Квадратний метр»; ФОП « ОСОБА_10 »; ТОВ «Астергруп»; ТОВ «Кентавр С 2014»; ТОВ «Ксенос Торг»; ТОВ «Марс-2014»; ТОВ «Оригінал-2014»; ТОВ «Продіндустрія 2014»; ТОВ «Седіум»; ТОВ «Лакс-Трейд»; ТОВ «Оригінал-2014»; ТОВ «ФіорентінаТрейдінг»; ТОВ «Лайфбудкомпані»; ТОВ «ТД КОРП»; ТОВ «Лакс-Трейд»; ТОВ «Інгрія 2015»; ТОВ «ТБ» АНК Буд»; ТОВ «ВЕСТ АУН»; ТОВ «СендІнформ»; ТОВ «Лисмор груп»; ТОВ «Ядро плюс»; ФОП ОСОБА_14 та іншим.
Окрім цього, ОСОБА_7 , будучи виключений зі складу учасників кооперативу та звільнено з посади голови кооперативу, однак маючи електронні ключі системи «Клієнт-Банк» з 18.11.2016 по 21.06.2016 продовжував здійснювати фінансові операції з розпорядження коштами, розподілені повноваження, у тому числі кримінального характеру.
З метою продовження своєї злочинної діяльності ОСОБА_7 в період з 22.06.2016 по 20.10.2016, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , а також із ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими на цей час співучасниками кримінального правопорушення, достовірно знаючи, що внаслідок грубих порушень, які полягають у відхиленні від затвердженого проекту будівництва, наданих містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 10.10.2013 № 01-06/119, дозволу на виконання будівельних робіт, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України за № ІУ 56 від 02.12.2014, а також про те, що 26.05.2016 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України прийнято рішення № 61 «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт» щодо об`єкта будівництва, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Жаботинського (район 6-ї ст. Великого Фонтану, будівельний номер 3/1), за обставин фактичного припинення протягом лютого-квітня 2016 року будівельних робіт, за відсутності дозвільних документів на будівництво, розуміючи відсутність потреби поставки будівельних матеріалів, неможливість виконання будівельних робіт підрядними організаціями, знаючи про приписи Державної архітектурно-будівельної інспекції України про зупинення будівельних робіт, з метою подальшого заволодіння коштами, ОСОБА_9 27.06.2016 уповноважив ОСОБА_11 на укладання договорів про сплату внесків у ОК «Набережний Квартал Жаботинського» на будівництво другої секції та забезпечив укладання низки нових договорів.
В подальшому, ОСОБА_7 , діючи з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими на даний час особами, за допомогою програмного забезпечення «Клієнт-Банк», як самостійно, з використанням електронних ключів з електронними цифровими підписами, виданими на його ім`я у ПАТ АБ «Креді Агріколь Банк», а також виданих на ім`я колишнього голови кооперативу ОСОБА_7 у ПАТ АБ «Укргазбанк», дію яких припинено останнім лише 04.11.2016, так і шляхом надання вказівок особам які надавали бухгалтерські послуги кооперативу, забезпечив зарахування наявних на рахунках кооперативу коштів пайовиків (асоційованих членів кооперативу) на банківські рахунки контрагентів, відкриті у банківських установах на загальну суму понад 11 млн. грн., а також у власний період керівництва кооперативом у 37 млн. грн.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; думку підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судової справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавства України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що,за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», «42310/04, § 219, 21.04.2011»)

При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997, § 57).

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

ЄСПЛ підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання дотримався в цілому вищевказаних вимог Закону та Конвенції.

Як убачається зі змісту оскарженої ухвали слідчий суддя встановив, що на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 27.11.2019 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, а саме з метою його доставки до слідчого судді для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, 24.10.2020 старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_15 затримала ОСОБА_7 , затриманому були повідомлені підстави затримання та роз`ясненні його процесуальні права, а також затриманому ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 191 КПК України, вручена копія ухвали Одеського апеляційного суду від 27.11.2019 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до вказаної ухвали апеляційного суду постановлено, що після затримання і не пізніше 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, необхідно доставити підозрюваного ОСОБА_7 до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного про незаконне затримання ОСОБА_7 без будь-якого рішення слідчого судді, суду спростовуються матеріалами справи, оскільки ОСОБА_7 був затриманий на підставі саме ухвали Одеського апеляційного суду від 27.11.2019, строк дії якої не закінчився.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не були перевірені належним чином доводи, викладені у скарзі на незаконне затримання підозрюваного, а тому скарга, на думку апелянтів, залишилася не розглянутою, не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Апеляційним судом встановлено, що 24.10.2018 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КПК України. Вказане повідомлення було направлено ОСОБА_7 кур`єрською службою доставки ПНТ № 4429 від 24.10.2018 за місцем проживання останнього у м. Хмельницьку.

25.04.2019 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені кримінальних правопорушень ОСОБА_7 було направлено на адресу його фактичного проживання в м. Хмельницькому поштою, що підтверджується наявною у матеріалах справи експрес накладною №1346 від 26.04.2019. Також, 05.01.2021 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені кримінальних правопорушень особисто вручено ОСОБА_7 .

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих прокурором матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, долучені до нього, врахував рівень обґрунтованості підозри, доведеність існування ризиків, обставини та наслідки вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, його особу та прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у повній мірі зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи виною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому з огляду на наявні в матеріалах провадження дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України. Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук та Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, фактів і інформації які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри. Отже, слідчий суддя, дослідивши клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно обґрунтованості підозри ОСОБА_16 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того, обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_7 , неодноразово ретельно досліджувалась слідчими суддями під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 26.10.2020 та продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 16.11.2020, 14.01.2021, 13.03.2021, також перевірялось Одеським апеляційним судом 09.11.2020 під час апеляційного оскарження обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та 02.02.2021 під час апеляційного оскарження продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, викладені у апеляційній скарзі доводи, щодо відсутності доказів обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, спростовуються доказами та не підлягають задоволенню.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_17 на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, колегія судів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчинених кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на конкретні обставани кримінального провадження.

Разом з цим, матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Стороною захисту та підозрюваним ОСОБА_7 не надано будь-яких документів, які свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я, також не надано жодного документа та відомостей, які підтверджують наявність у підозрюваного місця мешкання за яким можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам та виконанням підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до матеріалів провадження строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000795 від 22.11.2018 року спливає 18.03.2021.

Наразі, на підставі доручення прокурора від 08.02.2021, підозрюваному ОСОБА_7 та його захисниками повідомлено про завершення досудового розслідування та, відповідно до вимог статей 283, 290 КПК України, надано доступ до матеріалів досудового розслідування. На теперішній час триває стадія ознайомлення з матеріалами досудового розслідування підозрюваним та його захисниками.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строк досудового розслідування.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що прокурор звернувся поза межами строку досудового розслідування з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають. Слідчим суддею дотримані вказані вище вимоги кримінального процесуального законодавства, та вірно визначені в оскарженій ухвалі строки досудового розслідування, а також строк дії ухвали.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що в порушення вимог чинного законодавства був розглянутий слідчим суддею заявлений йому відвід, то вони також не підлягають задоволенню у зав`язку з таким.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. ст. 75 79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід, та відповідно до вимог ч. 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Перед початком судового розгляду клопотання захисник подав слідчому судді заяву про відвід, у якій виклав підстави для відводу. Відразу письмову заяву захисника про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_18 , який був заявлений перед початком судового засідання про розгляд клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , був переданий до розгляду іншому судді.

Відповідно до вимог ст. 81 КПК України суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_19 вказана заява про відвід слідчому судді була розглянута і 12.03.2021 ухвалою відмовлено у задоволенні такої заяви .

Слідчий суддя, після отримання копії ухвали про відмову у задоволенні їй відводу, розпочала розгляд клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 . Відразу після початку розгляду клопотання захисник ОСОБА_6 знову подав заяву про відвід слідчому судді.

Слідчий суддя, прийнявши заяву, вийшла до нарадчої кімнати де дану заяву про відвід розглянула одноособово. Відповідно до ухвали про відмову у задоволенні відводу слідчий судді зазначив, що захисник, заздалегідь знаючи, що буде заявляти ще одне клопотання про відвід, навмисно подав його вже під час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по суті. Такі дії на думку слідчого судді мають ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, за результатам розгляду даної заяви слідчий суддя 12.03.2021 постановив ухвалу про залишення без розгляду.

За наведених підстав апеляційний суд вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які міститься посилання в апеляційній скарзі.

Що стосується доводів захисника про непомірність розміру застави майновому стану підозрюваного, колегія суддів враховує положення ст. 182 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких уповноваженні органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризики того, що підозрюваний може ухилятися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Таким чином, беручи до уваги наявність вищезазначених ризиків, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень інкримінованих ОСОБА_7 , розмір збитків, завданих 112 потерпілим на суму 124 907 907,20, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного у даному кримінальному провадженні є застава в розмірі 20 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040 000,00 (сорок два мільйони сорок тисяч) гривень.
При цьому колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення не надано належних доказів, які підтверджують, що визначений слідчим суддею розмір застави не відповідає фактичним обставинам справи та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, доводи захисника щодо необґрунтованості судового рішення та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими законом пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та провадження строку тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним вище, колегія судів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , розміру завданих збитків, конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, при відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 10.05.2021, тобто в межах строку досудового розслідування із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 20 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040 000,00 (сорок два мільйони сорок тисяч) гривень та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного без задоволення.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2021 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави 42 040 000 гривень, відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні №0000795, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2018, без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3