Справа № 308/3376/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кп/308/1945/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000345 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 березня 2021 року про обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глубоке, Ужгородського району Закарпатської області, гр. України, не працюючого, одруженого, який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.186 Кримінального кодексу України,-
встановив:

12 травня 2021 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.186 КК України, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, на 60 (шістдесят) діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 23 години 40 хвилин 17 березня 2021 року ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , шляхом ривка відкрито викрав мобільний телефон марки Samsung Galaxy A50, належний потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого разом із викраденим утік до під`їзду будинку АДРЕСА_2 .

Крім того, близько 23 години 45 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на сходовому майданчику п`ятого поверху будинку АДРЕСА_2 , уникаючи переслідування потерпілого ОСОБА_7 , який намагався наздогнати ОСОБА_4 , та повернути викрадений мобільний телефон Samsung Galaxy A50, належний потерпілому ОСОБА_8 , за допомогою заздалегідь заготовленого ножа наніс один удар в живіт потерпілому ОСОБА_7 , чим спричинив проникаюче ножове поранення передньої черевної стінки, яке небезпечне для життя в момент заподіяння.

Таким чином ОСОБА_4 , підозрюється у вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 186 КК України.

18 березня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано у порядку ст. 208 КПК України та 18 березня 2021 року було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186 та ч.1 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого йому правопорушення, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події; протоколом огляду; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом додаткового допиту ОСОБА_7 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , висновком товарознавчої експертизи, висновком судово-медичної експертизи.

У вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Глубоке, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянин України, українець, непрацюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

19 березня 2021 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду було задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором та винесено ухвалу про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 60 діб, а саме до 16 травня 2021 року.

Оскільки двохмісячний строк досудового розслідування кримінального провадження закінчується 18 травня 2021 року, а строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 16 травня 2021, завершити досудове розслідування до вказаних строків неможливо внаслідок складності провадження та відсутності висновку судово-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_4 , без якого неможливо проведення повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та прийняти законні процесуальні рішення в передбачені законодавством строки.

Слід врахувати, що наведені вище процесуальні та слідчі дії не були проведені у встановлений двомісячний строк з причин, що не залежали від слідчого та прокурора, однак мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, а також те, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 16 травня 2021 року, однак заявлені ризики, які встановлені слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу 19 березня 2021 року не зменшились, слідчий просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 60 діб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити та продовжити підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що наявна достатня кількість ризиків, посилачиюсь на те що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого, насильницького злочину, не працює та не має джерела доходу, також може впливати на потерпілого та свідків, що ще не були допитані та які проживають з ним поруч та є сусідами.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, який просить замінити на цілодобовий домашній арешт з застосуванням засобів контролю. Також зазначив, що його підзахисний має постійне місце поживання, не має наміру перешкоджати проведенню слідчих дій, раніше не судимий та має позитивні характеристики. Вважає, що прокурор не довів, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на його думку не доведено, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про застосування запобіжного заходу. Крім того зазначила, що нею подане клопотання про призначення стаціонарної судово -психіатричної експертизи , оскільки попередній експертний висновок, дає підстави вважати, що підозрюваний, не в повній мірі розумів значення своїх дій, якщо дані обставини будуть підтвердженні висновком експерта, постає питання кваліфікації дій підозрюваного і обґрунтованості пред`явленої йому підозри.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію захисника та просила суд у задоволенні клопотання відмовити та застосувати до нього домашній арешт.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочинів, передбаченихо ч.1 ст.121, ч.1 ст.186 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого та тяжкого.

Як вбачається з пояснень сторони обвинувачення, підставою обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою було обґрунтованість підозри, вагомість доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1ст. 177 КПК України, як і відомості щодо особистості ОСОБА_4 ..

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2.знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3.незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4.перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5.вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вже зазначено вище, з пояснень сторони обвинувачення вбачається, що підставою застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 було обґрунтованість підозри, вагомість доказів, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, як і відомості щодо особистості обвинуваченого, а також необхідність проведення повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обставини кримінального правопорушення та причетність ОСОБА_4 до вказаних кримінальних правопорушень, обґрунтованість підозри підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події; протоколом огляду; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом додаткового допиту ОСОБА_7 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , висновком товарознавчої експертизи, висновком судово-медичної експертизи.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий стосуєтьсяпитання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України(п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термінобґрунтована підозраозначає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дає підстави вважати пред`явлену ОСОБА_4 підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити ще одне кримінальне правопорушення, знищити, спотворити або сховати будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відноситься до нетяжкого та тяжкого (ч.1 ст.121, ч. 1 ст. 186 КК України) злочинів, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (8 років позбавлення волі), останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Суд, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких, крім іншого такий вплив є реальним,оскільки потерпілий та його дружина проживаються в одному будинку із підозрюваним , є сусідами, однак вказані обставини встановлені слідчим під час допиту потерпілого ОСОБА_10 .. При цьому до тверджень захисника підозрюваного, що потерпілий не має жодних претензій до ОСОБА_4 , слідчий суддя відноситься критично, оскільки дані обставини нічим не підтверджуються.

Слідчим суддею вивчалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, відповідно до характеристики ОСОБА_4 останній, не працює, є пенсіонером, крім того є ветераном афганської війни, однак суд враховує той факт, що усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та, як вже було зазначено вище, має реальну можливість впливу на потерпілого та свідків.

Щодо ризику передбаченого п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України, спотворити або сховати будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, такий ризик слідчий суддя вважає не доведеним, оскільки відповідно речі та документи були вилучені під час обшуку після безпосереднього затримання ОСОБА_4 , на даний час є тимчасово вилученим майном, до якого ОСОБА_4 не має доступу.

Щодо ризику передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, вчинити ще одне кримінальне правопорушення, суд вважає, такий недоведеним, оскільки ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, а підозра його у вчинення двох злочинів, які фактично об`єднані одним днем та одною подією, не може на думку слідчого судді свідчити про його намір вчиняти кримінальні правопорушення у майбутньому.

З огляду н вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що з моменту обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявлені стороною обвинувачення та вподальшому визнані доведеними слідчим суддею ризики не зменшились.

Обставини які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення терміну дії попередньої ухвали, слідчим суддею визнаються цілком обґрунтованими.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені корисливо - насильницького злочину, який є особливо суспільно небезпечним.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків можливості обвинуваченого переховуватися від суду, а також незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Отже, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Таким чином, за наведених вище обставин, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000345, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст. 186 КК України тобто до 17 червня 2021 року включно.
Суд, враховує, що при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього кодексу має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Суд приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, вчиненого із застосуванням насильства, тому приходить до переконання про недоцільність визначення застави.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 187, 193, 196, 197, 309 КПК України,-

постановив:

Клопотання слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000345, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст. 186 КК України тобто до 17 червня 2021 року включно..
Строк дії ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 визначити до 17.06.2021 року включно.
Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та захиснику.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.
Повний текст складено та оголошено 14 травня 2021 року о 13 год. 35 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1