ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2793/21
провадження № 1-кп/753/1062/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0000340, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ,

з середньою освітою, офіційно не працює, зареєстрований

та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого вироком Дніпровського районного

суду м. Києва за ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 296 КК України, на

підставі ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання

у виді позбавлення волі на строк три роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 09 лютого 2021 року.

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 01 лютого 2021 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, знаходячись неподалік залізничного вокзалу «Дарниця», отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи кастет, який є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом, який, діючи умисно, без установленого законом дозволу в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, поклав його до карману своєї жилетки, яка була на ньому, тим почав незаконно носити при собі без установленого законом дозволу.

У подальшому, 02 лютого 2021 року, приблизно о 16 год. 00 хв., знаходячись поблизу залізничного вокзалу «Дарниця» за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 3, працівниками поліції було затримано ОСОБА_4 , в ході особистого обшуку якого з правого карману жилетки яка була на ньому, вилучено кастет, який виготовлений по типу кастетів ударно-дробильної дії та є холодною зброєю, який ОСОБА_4 незаконно носив при собі, без установленого законом дозволу.

Кастет, що був вилучений 02 лютого 2021 року у ОСОБА_4 відноситься до контактної не клинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений заводським способом.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 263 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 01 лютого 2021 року отримав від незнайомої особи кастет, який продовжив при собі незаконно носити до вилучення працівниками поліції 02 лютого 2021 року під час його обшуку.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо залучення експертів й витрат на їх проведення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій, то суд виходить з такого.

Незважаючи на неоспорювання обвинуваченим своєї винуватості, обов`язок відносно правильної кримінально-правової кваліфікації його дій покладається на суд.

ОСОБА_4 обвинувачується у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

02 лютого 2021 року у ОСОБА_4 був вилучений кастет, за носіння якого без передбаченого законом дозволу передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 263 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв його розкриттю), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працює, раніше неодноразово судимого, наразі тримається під вартою за вироком суду від 07 вересня 2020 року, що набрав законної сили.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, оскільки злочин за цим кримінальним провадженням вчинив після ухвалення попереднього вироку стосовно нього.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи ОСОБА_4 , наявності обставин як тих, що пом`якшують покарання, та водночас й обставини, яка обтяжує покарання, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, належних висновків для себе не робить, залишається певною мірою небезпечним для суспільства, тому суд щодо призначення основного покарання не знаходить підстав для застосування положень статті 69, зокрема і статті 75 КК України.

З огляду на те, що санкція статті містить альтернативні види покарань, суд вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі, що є в межах вказаної санкції частини статті та є домірним вчиненому, вважаючи також при цьому, що більш м`які види покарань не будуть сприяти виправленню обвинуваченого.

Крім того, до обвинуваченого підлягають застосуванню й положення ст. 71 КК України щодо визначення остаточного покарання за сукупністю вироків.

Так, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року та визначити остаточне покарання ОСОБА_4 .

У цьому кримінальному провадженні, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 05 квітня 2021 року, який необхідно скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року та остаточно ОСОБА_4 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з дня його затримання, а саме з 04 лютого 2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, обраний строком до 05 квітня 2021 року, скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні за проведення експертизи холодної зброї (висновок експерта від 03 лютого 2021 року № СЕ-19/111-21/5119-ХЗ) у розмірі 1 307,60 грн стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речовий доказ, а саме кастет, що переданий до камери схову Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1