КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_9 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22.09.2020 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладені обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 01.04.2020 близько 22.00 год., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, наказав малолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щоб остання стала у куток кімнати за її погану поведінку, однак малолітня не виконала вимогу ОСОБА_8 , у зв`язку з чим в останнього виник злочинний умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання ОСОБА_8 , перебуваючи у вищевказаній квартирі, діючи умисно, підійшов до малолітньої ОСОБА_10 , яка лежала на ліжку та підняв своєю правою рукою її за волосся, витягнув останню з ліжка, підвів до дверей на балкон кімнати та вдарив своєю лівою ногою в ділянку спини останньої, від чого малолітня потерпіла впала передньою частиною тулубу на двері балкону. В подальшому, ОСОБА_8 в агресивному тоні наказав, щоб малолітня підвелась на ноги, проте ОСОБА_10 не виконавши вимогу ОСОБА_8 отримала ще два удари лівою ногою в ділянку спини.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 малолітній ОСОБА_10 були заподіяні численні тілесні ушкодження, а саме ЗЧМТ (закрита черепно-мозкова травма) у вигляді струсу головного мозку, забійних ран в ділянці потилиці, надбрівної дуги зліва, лобної ділянки, підборіддя, синця на повіках лівого ока, численні садна, гематоми обличчя, голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок (різної давнини), що відноситься до легкого тілесного ушкодження, закрита травма тазу у вигляді перелому в ділянці лонно-сідничного зчленування зліва, поперечного перелому тіла 5-го крижового хребця що відноситься до середнього тілесного ушкодження та закрита травма грудної клітки у вигляді розриву та забою правої легені, розриву плеври, наявності повітря у спинномозковому каналі на рівні шийного та верхньо-грудного відділів хребта в обох плевральних порожнинах, в середостінні та м`яких тканинах шиї, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження та є небезпечним в момент заподіяння, тим самим реалізував свій злочинний умисел.

Прокурор Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у необґрунтованому застосуванні положень ст. 75 КК України. Зокрема прокурор зазначає, що призначаючи покарання, суд першої інстанції не повною мірою взяв до уваги підвищений рівень суспільної небезпеки обвинуваченого, дані про його особу. Також вказує, що в матеріалах справи відсутні дані про щире каяття обвинуваченого, а тому суд безпідставно визнав визнання вини обставиною, яка пом`якшує покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.121 КК України, із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції послався на наявність обставини, яка пом`якшує покарання щирого каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не одружений, має на утриманні малолітню дитину та вагітну дружину, офіційно не працює.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює правильність призначення судом розміру покарання, а зазначає про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.
Апеляційний розгляд здійснюється в межах вимог та доводів апеляційної скарги.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості рішення суду першої інстанції про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який характеризується абсолютною зневагою до загальнолюдських цінностей, високим рівнем суспільної небезпечності, був вчинений щодо малолітньої дитини, спричинив тяжкі наслідки її фізичному здоров`ю.
Суд першої інстанції безпідставно зазначив як обставину, що позитивно характеризує обвинуваченого те, що він має на утриманні малолітню дитину та вагітну дружину, адже в ході спільного проживання із ОСОБА_11 обвинувачений проявив себе з негативної сторони та вчинив тяжкий насильницький злочин щодо її малолітньої дитини ОСОБА_10 .
На думку колегії суддів, звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції не врахував належним чином ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, зухвалість та небезпечність дій обвинуваченого, негативних дані, що характеризують особу обвинуваченого, внаслідок чого без достатніх підстав застосував ст.75 КК України та звільнив обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Та обставина, що на час апеляційного розгляду у обвинуваченого народився син, матір`ю якого є ОСОБА_11 , не зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину.
З огляду на викладене, колегії суддів приходить до висновку, що призначення ОСОБА_8 покарання із звільненням від його відбування не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та не є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Отже апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, скасувати вирок в частині призначеного покарання та постановити в цій частині новий вирок, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у розмірі, визначеному судом першої інстанції, до реального відбування.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22.09.2020 щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.
Постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити за ч.1 ст.121 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_8 на виконання цього вироку з метою направлення для відбування покарання.
В решті вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22.09.2020 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

СУДДІ:

________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3