Єдиний унікальний номер 341/1627/20
Номер провадження 1-кп/341/114/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2020 під № 0000113, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, українця, громадянина України, безробітного, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України.
встановив:
ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, за наступних установлених судом обставин.
20 квітня 2020 року приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_4 керував автомобілем марки «DAEWOO», моделі «Т13110», р. н. НОМЕР_1 , у якому на той час перебували пасажири ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Рухався автодорогою Н-09 «Мукачеве-Львів», що між населеними пунктами с. Крилос-м. Галич у напрямку м. Галич. Ця ділянка дороги для двох напрямків руху по ходу руху автомобіля має одну смугу руху, а у зустрічному напрямку - дві смуги руху. Протилежні потоки транспорту розділені суцільною лінією дорожньої розмітки 1. 1. По напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4 дорога іде на спуск і має поворот праворуч. Обвинувачений, ігноруючи ПДР України, маючи стаж керування транспортними засобами менше двох років, рухався із швидкістю приблизно 135 км/год. Однак, проявив неуважність, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, не узяв до уваги дорожні умови та дорожню обстановку, під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху, не урахував стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, втратив керованість автомобілем, виїхав на смугу зустрічного руху, вчинив наїзд на бетонний стовп огорожі автодороги та допустив перекидання автомобіля з пасажирами.
За таких обставин, під час руху ОСОБА_4 порушив вимоги пп «б», «д» п. 2. 3, п. 11.4, п. 12.1, пп «б» п. 12.6 Правил дорожнього руху України.
Внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої плечової кістки у середній та нижній третинах з повним травматичним розривом лівого променевого нерва, закритого перелому лівої стегнової кістки у нижній третині з післятравматичним невритом лівого малогомілкового нерва, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя у момент спричинення.

Водночас потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці, який належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя у момент спричинення.

З огляду на викладене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за частиною першою статті 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Водночас розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого йому обвинувачення.
Потерпіла ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 15.03.2021 подали позовні заяви про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Оскільки обвинувачений у судовому засіданні вину визнав та надав суду показання, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів у цьому кримінальному провадженні, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом потерпілої та обвинуваченого, сумнівів у добровільності та правдивості позиції якої у суду немає. Водночас згода обвинуваченого щодо застосування положень частини третьої статті 349 КПК України зафіксована за допомогою технічного запису процесу засідання та письмовою розпискою особи.
Водночас установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.
Показаннями допитаного у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 20.04.2020 керував автомобілем марки «DAEWOO», у якому на той час перебували пасажирі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та рухався автодорогою Н-09 «Мукачеве-Львів», що між населеними пунктами с. Крилос - м. Галич у напрямку м. Галич. Водночас через втому втратив керованість автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив перекидання автомобіля з вказаними пасажирами. Потерпілому ОСОБА_7 він відшкодував усі завдані збитки. Потерпілій відшкодував збитки матеріальні, пов`язані з першою операцією.
Цивільний позов, який подала потерпіла ОСОБА_6 , визнає лише в частині відшкодування матеріальної шкоди. Щодо моральної шкоди на суму 100000,0 грн цивільний позов не визнає, оскільки вважає таку суму неспіврозмірною.
Показаннями потерпілої ОСОБА_6 у судовому засіданні, яка зазначила, що обставини, викладені в обвинувальному акті, визнає. До обвинуваченого має претензії матеріального характеру, оскільки збитки ОСОБА_4 їй відшкодував виключно в частині витрат на першу операцію. Водночас зазначила, що через отриману травму зараз відчуває болі у руці, рік не мала можливості практикуватися за фахом перукаря та має страх до автомобілів. Проте просила покарати обвинуваченого не суворо. Зазначила, що раніше він швидкість не порушував, керував автомобілем згідно з вимогами ПДР України.
Висновком експерта № 85/60-Д щодо встановленого ступеня тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_6 .
Поясненнями потерпілого ОСОБА_7 , який у своїй письмовій заяві просив не призначати обвинуваченому сувору міру покарання. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має. Цивільний позов, який він подав, просить залишити без розгляду, оскільки обвинувачений відшкодував йому всі збитки на суму 50000,0 грн.
Роздруківкою з приладу «Драгер», відповідно до даних якої обвинувачений під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння не перебував.
За встановлених обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим за частиною першою статті 286 КК України.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданої шкоди потерпілому ОСОБА_7 та часткове відшкодування завданої шкоди потерпілій ОСОБА_6 .
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.
Відповідно до статті 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до змісту висновку досудової доповіді Галицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, історію правопорушення, а також середній рівень небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб.
Суд, врахувавши характер кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до довідки-характеристики виконавчого комітету Бурштинської міської ради від 10.09.2020 за місцем проживання характеризується позитивно, вину визнав, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, завдані збитки відшкодував потерпілому та частково потерпілій, не перебував у стані алкогольного сп`яніння; відсутність обставин, які обтяжують покарання, дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу у межах санкції, визначеної частиною першою статті 286 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами (у редакції КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

Цивільний позов ОСОБА_7 у кримінальному провадженні суд залишає без розгляду на підставі заяви потерпілого від 02.07.2021 та відповідно до статті 257 ЦПК України.
Цивільний позов ОСОБА_6 у кримінальному провадженні суд задовольняє частково з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Потерпіла наданою копією квитанції про витрати на лікування довела завдану їй матеріальну шкоду через ДТП на суму 2866,40 грн. Вказану суму позову цивільний відповідач ОСОБА_4 визнає, отже така підлягає стягненню з нього на користь цивільної позивачки.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала матеріальної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
На переконання суду, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла ОСОБА_6 внаслідок ДТП, її емоційні переживання з приводу наслідків протиправних діянь ОСОБА_4 , які полягають у душевних стражданнях через перенесені операції, порушення нормального способу її життя, у зв`язку з чим докладаються значні зусилля для його налагодження та організації, неможливість тривалий період часу розвивати і вдосконалювати перукарську майстерність, поза розумним сумнівом завдали потерпілій моральної шкоди.
Із огляду на наведене суд вважає, що визначена потерпілою сума відшкодувань за завдану їй моральну шкоду в розмірі 100000,0 грн підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з обвинуваченого підлягає сума у розмірі 30000,0 грн, що відповідає вимогам розумності та справедливості.
Процесуальні витрати відповідно до долученої довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000113 становлять 1471,05 грн і відповідно до вимог частини другої статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
У судовому засіданні прокурор також просив скасувати арешт автомобіля марки «DAEWOO», моделі «Т13110», р. н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду від 23 квітня 2020 року, який визнано речовим доказом у справі та був знаряддям учинення правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Отже, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду від 23 квітня 2020 року, необхідно скасувати.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 100, 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 66, 67, 286 Кримінального кодексу України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 2866 (дві тисячі вісімсот шістдесят шість) гривень 40 копійок матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч) гривень відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 1471 (одна тисяча чотириста сімдесят одна) гривня 05 копійок.
Скасувати арешт на:
- автомобіль марки «DAEWOO», моделі «Т13110», р. н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду від 23 квітня 2020 року.
Речові докази у справі:
- автомобіль марки «DAEWOO», моделі «Т13110», р. н. НОМЕР_1 , вважати повернутим власнику - ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_1 ;
- медичну карту стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_7 № 16431 повернути «Обласній клінічній лікарні Івано-Франківської обласної ради»;
- медичну карту стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_6 № 10778/413 повернути «Комунальному некомерційному підприємству «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова»;
- 4 рентгенограми на прізвище ОСОБА_7 , повернути ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_2 ;
- 2 рентгенограми на прізвище ОСОБА_6 , повернути ОСОБА_6 , жительці АДРЕСА_3 .
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СуддяМ. Р. Мергель