ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0003970 від 04.10.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2019 року приблизно о 03 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні клубу «Галактика» за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, буд. 12А, а саме біля барної стійки побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_5 з мобільним телефоном марки «Iphone 6S» білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , який потерпілий поклав перед собою на барну стійку. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Діючи з прямим умислом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, у цілях власної наживи, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, скориставшись моментом коли потерпілий ОСОБА_5 відволікся та залишив без уваги свій мобільний телефон марки «Iphone 6S» білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , який лежав на барній стійці, скоїв крадіжку вказаного телефону, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №22114 від 21.10.2019 року 4700 грн, який належить ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_4 разом з викраденим майном зник з місця скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України у повному обсязі, та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся, пояснивши, що доповнити йому нічого.
Суд зі згоди прокурора та обвинуваченого, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії зачастиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При вирішенні питання про покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого кримінального правопорушення-проступку, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, офіційно не працевлаштований.
Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Відповідно статті 67 Кримінального кодексу України, обставин, що обтяжує відповідальність ОСОБА_4 судом не виявлено.
Згідно частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Тобто, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у межах санкції кримінального правопорушення-проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу, оскільки цей вид покарання буде мати вплив на його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України мета покарання як обвинуваченим, так і іншими особами.
Водночас, суд зазначає, що згідно з приписами статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Відповідно до статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Означена норма Основного закону України визначає загальне правило прямої дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, а також заборону їх зворотної дії, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують саме відповідальність особи (тобто йдеться про злочинність та караність діяння).
Питання дії закону про кримінальну відповідальність у часі врегульовано також статтями 4 та 5 Кримінального кодексу України, положення яких доповнюють одне одного і мають тлумачитися та застосовуватися в їх взаємозв`язку.
Згідно з частиною 2 статті 4 Кримінального кодексу України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до приписів частини 1 статті 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (частина 3 статті 5 Кримінального кодексу України).
Суд враховує, що 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII.
Вказаним Законом внесені зміни до частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України, згідно з якими таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Натомість, на момент вчинення обвинуваченим кримінального проступку, частина 1 статті 185 Кримінального кодексу України передбачала, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Виходячи з вищевказаних приписів чинного законодавства та враховуючи те, що санкцією частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України в редакції, яка діяла на час вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку (04 жовтня 2019 року), передбачалось покарання у виді штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а з 1 липня 2020 року, після внесення змін Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 - від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд застосовує положення частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України в редакції, чинній на час вчинення обвинуваченим кримінального проступку.
Цивільний позов до обвинуваченого не заявлений.
Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню вирішити на підставі статті 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів і документів вирішити на підставі статті 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної під час досудового слідства судової товарознавчої експертизи №22114 від 21.10.2019 у розмірі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) грн. 00 коп.
Речовий доказ СD-диск PSP332WJ06163337, на якому міститься відеозапис подій 04.10.2019 року із камер відеоспостереження з приміщення ТЦ «Галактика» - після набрання вироком законної сили залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Речовий доказ мобільний телефон марки «Iphone 6S» білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , який належать та знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 - вважати повернутим потерпілому.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.10.2019 року (справа №638/15600/19, провадження №1-кс/638/4471/19) на мобільний телефон марки «Iphone 6S» білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , вилучений в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 у період часу з 06 год. 50 хв. до 07 год. 45 хв. 04.10.2019 року.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий: