Провадження № 11-кп/4820/617/21
Справа № 688/3629/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2021 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Шепетівська виправна колонія» та Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 листопада 2020 року за № 0000707 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за апеляційною скаргою останнього на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2021 року, -
в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого задоволено.
Продовжено обвинуваченому
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , непрацюючому, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимому,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 19.09.2021 року включно.
Продовжуючи ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, встановленим судом, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Непогоджуючись з ухвалою, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.07.2021 року скасувати та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.

На думку обвинуваченого, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду; незаконний вплив на потерпілого та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - жодним чином не підтверджені.

Зазначає, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, що свідчить про можливість обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення такої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Виходячи з вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має розцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.
Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків, а саме: спроб переховування ОСОБА_7 від суду, усвідомлюючи міру покарання, що йому загрожуватиме, в разі визнання його винним; незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , яка є колишньою дружиною обвинуваченого та досі проживає з ним в одному домоволодінні та пов`язана спільним побутом, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших, з метою зміни їх показань; вчинення іншого кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Окрім того, прокурор посилався на те, що обвинувачений ОСОБА_7 ніде не працює, не має легальних джерел для існування, а тому з врахуванням вищевказаних ризиків, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.
При вирішенні ж питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, не працює, не має міцних соціальних зв`язків та легальних джерел існування, а також те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Тому, суд прийшов до правильного висновку про те, що ризики: переховування від суду; незаконний вплив на потерпілого та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовжують існувати та не зменшились.
Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.
Посилання захисника на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від суду; незаконний вплив на потерпілого та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - жодним чином не підтверджені, апеляційний суд до уваги не приймає.
Так, наявність вищезазначених ризиків, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційному суді.
Окрім того, апеляційний суд не бере до уваги посилання обвинуваченого на наявність у нього на утриманні трьох малолітніх дітей, оскільки вказана обставина сама по собі не може бути підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Суд першої інстанції, врахувавши всі ризики та обставини, визначені ст. 178 КПК України в їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку, що лише найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з чим погоджується апеляційний суд.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому запобіжного заходу є виправданою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2021 року про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 19 вересня 2021 року включно залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4