Справа № 742/1713/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/83/21
Категорія - ч. 2 ст. 289 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001317 від 21 вересня 2019 року, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 вересня 2020 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185, ч. 1 та ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 289 КК України

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за:

- ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- ч. 1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі;

- ч. 3 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі;

- ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів остаточно призначене покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 76 653 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та 5 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь держави 18 432 грн 33 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

ОСОБА_6 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом викрадення майна ОСОБА_11 через недоведеність обвинувачення.

Також ОСОБА_6 визнаний невинуватим в обвинуваченні за ч. 1 ст. 357 КК України за епізодом викрадення офіційних документів належних ОСОБА_12 за недоведеністю обвинувачення.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що

1) 21 вересня 2019 року, близько 2 години, точного часу в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Прилуки по вул. П. Комуни, 38, шляхом розбиття вікна, проник до автомобіля «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 , звідки викрав брелок автомобільної сигналізації, автомобільну магнітолу марки «Pioneer X3600UI», вартістю 1986, 11 грн. та два колеса з титановими дисками марки «ZV461BP R13 W5 PCD 4x114.3 ET40 DIA 69.1», загально вартістю 2 046,95 грн., гуму марки ВС20 175/70 R13, вартістю 356,81 грн., чим завдав матеріальну шкоду на загальну суму 4 389, 87 грн.

2) В період часу з 20 год. 14 жовтня 2019 року по 07 годину 15 жовтня 2019 року ОСОБА_6 , перебуваючи біля під`їзду п`ятиповерхового будинку по АДРЕСА_2 , шляхом відкриття капоту автомобіля марки «ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 , повторно викрав акумуляторну батарею марки «DOMINATOR Premium 60Ah 600A 12V R (190x242x175)», вартістю 1 713,87 грн.

3) В період часу з 22 жовтня 2019 року по 12 годину 23 жовтня 2019 року ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї загального користування багатоповерхового будинку по АДРЕСА_3 , шляхом розбиття вікна передніх водійських дверей, проник до автомобіля марки «VW Passat B5», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_15 , звідки повторно викрав грошові кошти у сумі 6 500 грн, а також посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль на ім`я ОСОБА_16 .

4) В період часу з 20 год. 27 жовтня 2019 року по 06 год. 30 хв. 28 жовтня 2019 року ОСОБА_6 , перебуваючи поруч з під`їздом п`ятиповерхового будинку по АДРЕСА_4 , шляхом розбиття вікна передніх водійських дверей, проник до автомобіля марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_4 , належний ОСОБА_17 , звідки повторно викрав гаманець, у якому знаходились грошові кошти у розмірі 100 доларів США, що згідно з курсом валюти НБУ становить 2 506 грн. 71 коп. та банківську картку № НОМЕР_5 , видану на ім`я потерпілої.

5) В період часу 29 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року ОСОБА_6 , перебуваючи поруч з будинком АДРЕСА_5 , шляхом розбиття вікна передніх водійських дверей проник до автомобіля марки «Renault Scenic», д.н.з. НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_18 , звідки повторно викрав дві блесни марки «mepps aqlia lonq», вартістю 137,50 грн., воблери марки «strike pro baby buster», вартістю 248, 77 грн., пачку силіконових приманок «Фантік», вартістю 31,47 грн., а всього майна на загальну суму 4 17,74 грн.

6) В період часу з 19 год. 30 хв. 28 листопада 2019 року по 07 год. 30 хв. 29 листопада 2019 року ОСОБА_6 , перебуваючи поруч з будинком по АДРЕСА_6 , шляхом відкриття замикаючого пристрою в передніх водійських дверях, проник до автомобіля «ВАЗ 2102», д. н. з. НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_19 , звідки повторно викрав зварювальний апарат для пластикових труб марки «Forte WP6308», вартістю 203,82 грн.

7) В період часу з 03 год. по 05 год. 22 січня 2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи поруч з будинком АДРЕСА_7 , шляхом вільного доступу до автомобіля марки «Chery Beat», д.н.з. НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_20 , з якого повторно викрав чотири колеса, які складалися з чотирьох шин марки «Nokian Nordman RS2» 185/65 R15 92R, вартістю 4 643,56 грн.

8) В період часу з 21 год. 40 коп. по 22 год. 10 хв. 10 березня 2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи поруч з п`ятиповерховим будинком АДРЕСА_8 , шляхом розбиття вікна передніх пасажирських дверей автомобіля марки «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_12 , звідки повторно викрав гаманець з 700 грн.

9) В період часу з 01 год. По 05 год. 14 лютого 2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. П. Комуни, 42, упевнившись у відсутності сторонніх осіб, всупереч волі власника ОСОБА_8 , повторно, шляхом пошкодження замикаючого пристрою в передніх пасажирських дверях, проник у салон автомобіля марки «DAEWOO» модель FSO TF69Y, д.н.з. НОМЕР_10 , вартістю 76 653 грн, пересів на водійське сидіння та не маючи права на керування чи володіння транспортним засобом, шляхом пошкодження руля та кабелю запалювання, запустив двигун та рухаючись на ньому незаконно заволодів автомобілем чим спричинив збитки ОСОБА_8 .

Суд визнав ОСОБА_6 невинуватим через не доведення обвинувачення у тому, що в період часу з 12 год. 26 жовтня 2019 року по 08 год. 27 жовтня 2019 року, перебуваючи поруч з п`ятиповерховим будинком по АДРЕСА_9 , шляхом розбиття вікна передніх водійських дверцят, проник у автомобіль марки «ВАЗ 2110», д.н.з. НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_11 , звідки повторно викрав блок індикації бортової системи, вартістю 209, 57 грн.

Приймаючи рішення про виправдування, суд послався на показання потерпілого ОСОБА_11 , який пояснював, що блок індикації бортової системи, вилучений у обвинуваченого був такий самий, як і викрадений з його автомобіля, проте ідентифікуючих ознак його він не назвав.

Виправдовуючи ОСОБА_6 за обвинуваченням у тому, що в період часу з 21 год. 40 хв. по 22 год. 10 хв. 10 березня 2020 року він, перебуваючи поруч з п`ятиповерховим будинком АДРЕСА_8 , шляхом розбиття вікна передніх пасажирських дверей автомобіля марки «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_12 , звідки повторно викрав гаманець, у якому знаходилась банківська картка № НОМЕР_12 , видана на ім`я потерпілого, суд мотивував тим, що банківська картка з відповідним номером потерпілому не належить.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду в частині засудження ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження закрити. У разі не встановлення підстав для закриття провадження, просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, змінити його підзахисному запобіжний захід на домашній арешт. Просить дослідити докази, у дослідженні яких відмовив суд першої інстанції, а також повторно дослідити докази, про недопустимість яких зазначено в апеляційній скарзі.

Аргументує тим, що вирок суду в частині визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні 9 епізодів злочинних дій ґрунтується на припущеннях, на підставі недопустимих та недостовірних доказів, з порушенням презумпції невинуватості. Не зважаючи на те, що сторона захисту неодноразово наголошувала на недопустимості доказів, судом взагалі не надано оцінки їх належності та допустимості та не наведено мотивів на спростування позиції сторони захисту.

В основу вироку покладені докази, отримані в рамках іншого кримінального провадження, так само як і вирішена доля речових доказів, в рамках іншого кримінального провадження, яке цим судом не розглядалося. Кримінальне провадження, в рамках якого був проведений обшук, вилучені речі, накладений на них арешт та в якому ці речі визнані речовими доказами, не увійшло до об`єднаного кримінального провадження, у якому ОСОБА_6 є обвинуваченим.

На запит слідчого з матеріалів кримінального провадження №0000428 слідчому ОСОБА_21 були надані лише копії процесуальних документів, однак, самі речові докази не надавались. Ці речі не набули статусу речових доказів у кримінальному провадженні № 0001317, а отже, не були відкриті стороні захисту разом з іншими доказами. Слідчий ОСОБА_21 не мав речових доказів у своєму розпорядженні, відповідно і не міг надати для ознайомлення.

Захисник вважає, що слідчий, під час надання речей для впізнання, здійснив реалізацію своїх повноважень у непередбачений цим Кодексом спосіб, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 87 ҐКПК України вказує на недопустимість таких доказів.

Обшуки від 14 та 15 травня 2020 року, оригінали протоколів яких відсутні у матеріалах провадження, не можуть вважатись доказами у розумінні ч. 3 ст. 99 КПК України. Більш того, обшуки були проведені без ухвал слідчого судді та за відсутності підстав, які вказують на їх невідкладність.

Ухвали слідчого судді винесені на підставі недопустимих доказів, показань свідка ОСОБА_22 , який обвинувачував ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки магнітоли, дозвіл на відшукання якої і надавався слідчим суддею, однак, саме ОСОБА_23 і обвинувачується у вчиненні цього злочину. Перший обшук був проведений через дві години після допиту свідка і цього часу було достатньо для отримання дозволу слідчого судді на проведення обшуку, сам ОСОБА_6 нікуди не тікав та не переховувався. Другий обшук в іншому господарстві був проведений майже через добу, що також надавало слідчому можливість отримати дозвіл слідчого судді у передбачений КПК спосіб.

З відеозапису обшуку гаражного приміщення від 14 травня 2020 року убачається, що поліцейські провели обшук двох автомобілів, які перебували поза межами гаражного приміщення та дозвіл на обшук автомобілів слідчим суддею не надавався. Відеозаписи обшуків стороні захисту під час ознайомлення з матеріалами справи не відкривалися.

Звертає увагу на те, що слідчий ОСОБА_21 був включений до групи слідчих лише по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_8 , отже мав повноваження на здійснення досудового розслідування виключно у цьому провадженні, яке лише 16 червня 2020 року було об`єднано з провадженням по епізоду крадіжки грошових коштів у ОСОБА_15 але так і не було об`єднано з основним провадженням №0001317.

Таким чином, протоколи слідчих дій, які проведені слідчим ОСОБА_21 по інших провадженнях до їх об`єднання, є недопустимими доказами,оскільки проведені не уповноваженою особою.

Захисник стверджує, що і повноваження прокурора ОСОБА_10 постановою від 14.02.2020 підтверджені лише по одному кримінальному провадженню №0000177.

Вважає, що потерпілій ОСОБА_8 для впізнання пред`являлися речі, які у процесуальний спосіб не були долучені до матеріалів справи №0000177. На відеозаписах обшуків не було зафіксовано, що речі були виявлені та вилучені у ОСОБА_6 , отже вони не можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні. Пред`явлення для впізнання троса та пледа відбулося з порушенням вимог ст. 229 КПК України, оскільки пред`явлені предмети суттєво відрізнялися між собою.

Наголошує на недопустимості в якості доказу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій, оскільки вони були здійснені у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину.

Відомості до ЄРДР щодо заволодіння транспортним засобом були внесені з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 289 КК України, у витягу з ЄРДР від 10.06.2020 року та у підозрі ОСОБА_6 від 28.05.2020 року зазначена така ж кваліфікація. У той же час, прокурором до суду було надано витяг з ЄРДР від 14.02.2020 року з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 289 КК України. При цьому, матеріали кримінального провадження не містять постанови про зміну кваліфікації даного кримінального правопорушення. Отже, дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій був наданий у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину, у чому слідчий суддя не переконався перш ніж надати такий дозвіл та залишив поза увагою суд першої інстанції.

Ухвала слідчим суддею була надана строком на 30 діб, але текст ухвали не містить вказівки на те, з якого дня починає обчислюватись встановлений судовим рішенням строк. Таким чином, відсутнє підтвердження того, що вказана слідча дія була проведена в межах визначеного строку. При цьому, матеріали провадження не містять даних про те, що слідчим надавались доручення на проведення негласних дій оперативним працівникам, що вказує на те, що слідчі дії проведені не уповноваженими на те особами.

Зазначає про те, що долучені до протоколу диски з відеозаписами містять ознаки монтажу і в розумінні ч. 3 ст. 254 КПК України не можуть бути доказами у справі, оскільки виготовлення копій протоколів та додатків до них до їх розсекречення, не допускається. До того ж, під виглядом негласної дії була зафіксована розмова між ОСОБА_6 , ОСОБА_22 та працівником поліції, що мало б бути оформлено протоколом допиту та свідчить про незаконність проведеної слідчої дії, результати якої не можуть бути використані в якості доказу у кримінальному провадженні.

Показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_24 , на думку захисника, не доводять причетності ОСОБА_6 до жодного з епізодів пред`явленого обвинувачення, їх показання мають суттєві суперечності з матеріалами справи та надані під тиском з боку працівників поліції, про що свідок ОСОБА_24 заявив під час допиту в судовому засіданні. Більше доби троє осіб перебували в якості затриманих у відділку поліції та піддавались недозволеним методам слідства, про що заявляв сам ОСОБА_6 і його слова підтверджуються медичними даними щодо наявності побоїв.

Вважає, що суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення по епізоду крадіжки технічного паспорта у потерпілого ОСОБА_15 , в чому ОСОБА_6 обвинувачував прокурор, та визнав його винуватим у викраденні технічного паспорта на автомобіль на ім`я ОСОБА_16 , що згідно з обвинувальним актом не ставилось йому у вину.

Безпідставним вважає вирок суду в частині засудження ОСОБА_6 за викрадення грошових коштів у потерпілого ОСОБА_12 , оскільки доказів його винуватості у цьому злочині матеріали справи не містять.

Вважає недопустимим доказом по епізоду крадіжки у потерпілого ОСОБА_18 впізнання потерпілим своїх снастей у судовому засіданні, оскільки потерпілий сам приніс їх до суду, а під час досудового слідства впізнання проводилось з порушенням вимог КПК України та за відсутності понятих. Упізнані речі, не відповідають тим, що були вилучені під час обушку в гаражному приміщенні обвинуваченого.

По епізоду крадіжки банківської картки у потерпілої ОСОБА_17 суд необґрунтовано визнав доказом вини довідку з банку щодо видачі картки потерпілій, оскільки прокурором була надана лише копія вказаного документу, а не його оригінал.

Звертає увагу на упередженість суду, який зайняв позицію сторони обвинувачення та безпідставно відхиляв усі клопотання сторони захисту, не надавав можливості ставити запитання свідкам, створив неоднакові умови змагальності в процесі.

Вважає, що безпідставно було задоволено заяви суддів ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які дійсно надавали дозвіл на арешт майна та на тимчасовий доступ до речей і документів, але в рамках іншого кримінального провадження. Матеріали про те, що суддею ОСОБА_26 надавався тимчасовий доступ до речей і документів взагалі не були відкриті стороні захисту.

Недотримання прокурором обов`язкових вимог, передбачених ст.ст. 9, 290 КПК України, щодо неухильного дотримання законності та надання доступу до всіх матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, суттєво обмежили права обвинуваченого на захист.

Прокурор у кримінальному провадженні в апеляційній скарзі просить прослухати технічний запис судового розгляду з показаннями свідка ОСОБА_22 та потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дослідити письмові докази щодо епізодів, за якими виправданий ОСОБА_6 . Вирок суду в частині виправдування скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним за всім обсягом пред`явленого обвинувачення та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України 1 рік обмеження волі, за ч. 2 ст. 357 КК України 2 роки обмеження волі, за ч. 2 ст. 289 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. В мотивувальній частині вироку вірно зазначити прізвище потерпілого ОСОБА_11 замість невірного ОСОБА_11 .

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що виправдовуючи ОСОБА_6 за двома епізодами обвинувачення щодо потерпілого ОСОБА_11 та ОСОБА_27 , суд не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_22 , який вказував, що в кінці жовтня 2019 року він бачив як ОСОБА_6 підійшов до автомобіля ВАЗ по вул. Коптєва, видавив скло у водійських дверях, після чого витягнув бортовий комп`ютер, верхню панель та інші речі.

По епізоду з потерпілим ОСОБА_27 свідок ОСОБА_22 також однозначно заявляв, що в середині березня 2020 року він прогулювався з обвинуваченим по центру міста, зайшовши за магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вони побачили припаркованим автомобіль Шкода, у якому ОСОБА_6 розбив переднє пасажирське вікно та витягнув з автомобіля портмоне.

Також суд не надав належної оцінки показанням самих потерпілих та даним з протоколів обшуків від 14 та 15 травня 2020 року, що свідчить про істотне порушення вимог кримінально-процесуального законодавства.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд не врахував, що ОСОБА_6 взагалі не визнав свою вину у вчинених злочинах, не розкаявся та шкоду потерпілим не відшкодував, а тому заслуговує на більш сувору міру покарання, ніж визначив суд.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про скасування вироку та закриття провадження у справі через недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, у разі скасування вироку і призначення нового розгляду просили застосувати домашній арешт, прокурора, яка часткового погодилася з доводами сторони захисту про необхідність скасування вироку суду через істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, підтримала апеляцій скаргу прокурора щодо необґрунтованого виправдування по двох епізодах, потерпілу, яка заперечувала проти поданих апеляційних скарг та вважала вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги задовольнити частково, а вирок суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

В силу вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд.

Ухвалюючи вирок про частково засудження та виправдування ОСОБА_6 суд першої інстанції, вимог кримінально-процесуального закону про вмотивованість судового рішення не виконав, не забезпечив умов для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що в період часу з 12 год. 26.10.2019 до 08 год. 27.10.2019 у м. Прилуки Чернігівської області біля будинку по вул. Коптева, 5, з припаркованого автомобіля ВАЗ 2110 д. н. з НОМЕР_11 , шляхом розбиття вікна передніх дверей водія, проник у салон автомобіля, звідки викрав блок індикації бортової системи вартістю 209 грн. 57 коп.

Виправдовуючи ОСОБА_6 за цим епізодом, суд проаналізував надані стороною захисту заяву потерпілого про вчинення злочину, протокол огляду місця події, показання свідка ОСОБА_22 та показання самого потерпілого ОСОБА_11 , який блок індикації бортової системи, вилучений з гаража, яким користувався обвинувачений, не впізнав, заявив у судовому засіданні, що протокол впізнання речі підписав не читаючи його змісту.

У заяві про вчинення крадіжки речей з автомобіля, потерпілий ОСОБА_11 27.10. 2019 вказував, що з його автомобіля були викрадені бортовий комп`ютер, верхня панель магнітоли СОНІ, осіння коротка куртка темно червоного кольору та 5 л. бензину ( заява начальнику поліції в томі. 2 а. с. 62).

При цьому обвинувачення ОСОБА_6 пред`явлене тільки в крадіжці блоку індикації бортової системи вартістю 209 грн. 57 коп.

Будучи допитаним під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_11 пояснював, що він не може достовірно підтвердити, що переданий працівниками поліції під розписку 18.05.2020 блок індикації бортової системи є саме той, який був викрадений з його автомобіля, тоді з яких підстав він одержав від працівників поліції річ, яка йому не належить.

Платіжні картки як платіжні інструменти і засоби доступу до банківських рахунків, є різновидом офіційного документа.

Виправдовуючи ОСОБА_6 за обвинуваченням у тому, що в період часу з 21 год. 40 хв. по 22 год. 10 хв. 10 березня 2020 року він, перебуваючи поруч з п`ятиповерховим будинком АДРЕСА_8 , шляхом розбиття вікна передніх пасажирських дверей автомобіля марки «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_12 , звідки повторно викрав гаманець, у якому знаходилась банківська картка № НОМЕР_12 , видана на ім`я потерпілого, суд мотивував тим, що банківська картка з відповідним номером потерпілому не належить і доказів протилежного стороною обвинувачення, не надано, тоді як потерпілому ніхто не роз`яснив, взяти довідку з банку про належність саме йому банківської картки.

Стадія кримінального провадження розпочинається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Єдиною слідчою дією, яку ч. 3 ст. 214 КПК України дозволяє проводити до моменту внесення відомостей до ЄРДР, є огляд місця події.

Витягу з ЄРДР № 0000428 в матеріалах кримінального провадження немає. Тоді як слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_25 , саме у цьому кримінальному провадженні надав дозвіл на обшук у гаражному приміщенні за адресою АДРЕСА_10 , де були знайдені речі потерпілих у кримінальному провадженні № 0001317.

У постанові прокурора про об`єднання кримінальних проваджень від 16.06.2020 посилання на провадження № 0000428 відсутнє, так само як і викладення обставин кримінального правопорушення, де потерпілим є ОСОБА_28 , а кримінальне правопорушення кваліфіковане за ч. 3 ст. 185 КК України ( том 2 а. с. 12-13).

У постанові прокурора про об`єднання кримінальних проваджень від 23.06.2020, посилання на провадження № 0000428, також немає ( том 1 а. с. 72-75).

За змістом клопотання слідчого та ухвал слідчого судді кримінальне провадження за № 0000428 було розпочате за заявою ОСОБА_28 , який повідомив, що 19.04.2020 року у нього з автомобіля Мерседес Віто д. н. з. НОМЕР_13 , зупиненого поблизу будинку по вул. Польова, 104 м. Прилуки, була викрадена магнітола «Піонер» ( том 2 а. с. 69-71, 72-74, 75-77, 78-80). Потерпілий ОСОБА_28 по провадженню в якому переглядається апеляційним судом вирок, не проходить.

Обшук гаражного приміщення і вилучення речей потерпілих у цьому кримінальному провадженні, був проведений 14.05. 2020 року, згідно записів у копії протоколу обшуку в іншому кримінальному провадженні № 0000428, яке невідомо як пов`язане зі справою ОСОБА_6 (том 1 а. с. 246-258).

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Апеляційним судом було витребуване наглядове провадження прокурора, в якому підшити оригінали документів та процесуальних рішень, з якими була ознайомлена сторона захисту, проте їх прокурор не долучив до матеріалів судового провадження. Був зроблений неодноразово запит в місцевий суд про стадію розгляду кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000428.

Ознайомившись із наглядовим провадженням прокурора в двох томах та копіями документів, доданими захисником до апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що не втрачена можливість з`ясувати усі ті питання, з якими пов`язує сторона захисту незаконність засудження, а сторона обвинувачення незаконність виправдування.

В офіційній відповіді голови суду від 02.03.2021 року вказано, що матеріали кримінального провадження № 0000428 розглядалися судом щодо підозрюваного ОСОБА_6 про надання дозволів на проведення обшуку, про арешт майна.

При відсутності ряду документів у кримінальному провадженні розмежувати ознаки порушення процесуального закону та істотного порушення прав і свобод людини, як підстави для визнання доказів недопустимими, неможливо.

Отже, на порушення вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, не забезпечив умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Перевірити аргументи сторони захисту про недопустимість доказів, невідкриття окремих доказів, апеляційний суд не має можливості, оскільки обвинувачений підозрювався більше ніж у двадцяти епізодах крадіжок, по кожному з яких відкривалося кримінальне провадження за своїм номером, і результат у цих кримінальних провадженнях невідомий через незалучення до матеріалів даного кримінального провадження необхідних документів. Одночасний розгляд кримінальних проваджень надає можливість перевірити заперечення проти обвинувачення, а також судити про збільшення об`єму обвинувачення та відповідальності, для чого необхідний новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

З огляду на кількість епізодів обвинувачення, небезпеку продовження злочинної діяльності, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно продовжити до 60 днів і клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відхилити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 424 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Обвинуваченому ОСОБА_6 продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб по 09 травня 2021 року.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_29 ОСОБА_30 ОСОБА_31