н/п 1-кс/953/1238/21
"15" лютого 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
адвоката - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сінджан, Азербайджану, громадянина України, з неповною вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітню дитину 2005 року народження, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
10 лютого 2021 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання слідчого ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 з домашнього арешту на тримання під вартою.
У клопотанні слідчий вказує, що 26.11.2020, приблизно о 06:30 год., ОСОБА_5 , керував технічно справним автомобілем «БМВ 525», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вул. Гольдбергівській зі сторони провулку Струницького в бік провулку Цигарівського у м. Харкові, зі швидкістю не менше 73,4 кілометрів на годину.
В цей час, рухаючись по вказаній дорозі, зі швидкістю не менше 73,4 км/год., в районі буд. 77, який розташований по вул. Гольдбергівській в м. Харкові, водій ОСОБА_5 , при виникненні небезпеки для руху, яку він міг об`єктивно виявити, у вигляді пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_5 , діючи з необережності, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень пішохід померла на місці події.
Таким чином, як зазначає слідчий, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення-злочин передбачений ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на тяжкість кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_5 , на наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України та вказує, що ОСОБА_5 були порушені умови застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а саме: ОСОБА_5 не з`являється на виклики слідчого для проведення слідчих дій (слідчого експерименту, який ініціювала сторона захисту) та 02.02.2021 р. самовільно, без дозволу слідчого та прокурора, залишив місце свого проживання. Крім того, посилається на системність порушень правил дорожнього руху України ОСОБА_5 , про що свідчить 28 фактів притягнення останнього до адміністративної відповідальності починаючи з 2018 року.
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого.
Підозрюваний та його захисник вважають клопотання слідчого необґрунтованим та просять відмовити у його задоволенні оскільки доводи слідчого щодо неявки для проведення слідчих дій не відповідають дійсності, а 02.02.2021 р. ОСОБА_5 вийшов із дому до лікарні, яка знаходиться в п`яти хвилинах пішого ходу, у зв`язку із погіршенням самопочуття та враховуючи, що на такі ситуації він отримував усні дозволи слідчого ОСОБА_6 .
28 грудня 2020 в межах вказаного кримінального провадження, згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України (в редакції від 13.04.2012) підозрюваному ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30.12.2020 р. до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації - АДРЕСА_1 із одночасним покладенням наступних обов`язків: 1) з`являтися до органів досудового слідства, прокурора та суду за першим викликом; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; 4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 5) утримуватись від будь-якого спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.
Згідно ч.1 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до частини другої цієї статті у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.
Як зазначалось вище у клопотанні про зміну запобіжного заходу слідчий ОСОБА_6 посилається на те, що ОСОБА_5 були порушені умови застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а саме: ОСОБА_5 не з`являється на виклики слідчого для проведення слідчих дій (слідчого експерименту, який ініціювала сторона захисту) та 02.02.2021 р. самовільно, без дозволу слідчого та прокурора, залишив місце свого проживання. Крім того, посилається на факти, що не були відомі органу досудового розслідування на час обрання запобіжного заходу, а саме: системність порушень правил дорожнього руху України ОСОБА_5 , про що свідчить 28 фактів притягнення останнього до адміністративної відповідальності починаючи з 2018 року.
Однак, при розгляді клопотання в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт того, що слідчий експеримент, проведення якого було заплановано на 19.01.2021 р. не відбувся з вини ОСОБА_5 , так як письмових підтверджень цього матеріали справи не містять. Зі слів адвоката ОСОБА_4 18.01.2021 р. він в телефонному режимі узгодив зі слідчим, що проведення даної слідчої дії 19.01.2021 р. недоцільно, оскільки за прогнозом погодні умови не будуть відповідати тим, що мали місце під час ДТП, у той час як слідчий ОСОБА_6 навпаки наполягає на тому, що просив прибути сторону захисту для проведення слідчого експерименту.
Для участі в слідчому експерименті, проведення якого було призначено слідчим на 12.01.2021 р., підозрюваний ОСОБА_5 з`явився. Та обставина, що підозрюваний за відсутності свого захисника адвоката ОСОБА_4 відмовився від участі в його проведенні, не може розцінюватись, як порушення ним умов застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки такі обов`язки слідчим суддею на нього не покладались, а право давати показання або відмовитись від їх надання, як і його право на захист, є правом підозрюваного/обвинуваченого, яке гарантовано Конституцією України.
Також, стороною обвинувачення не надано об`єктивних доказів щодо належного повідомлення стороні захисту про необхідність явки 28.01.2021 р. для участі у проведенні слідчого експерименту, оскільки окрім рапорту слідчого з цього питання жодних документів матеріали справи не містять. Тобто доводи адвоката ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_5 , що про проведення слідчого експерименту 28.01.2021 р. о 06-00 год. їм нічого невідомо, стороною обвинувачення не спростовані, а тому відхиляються судом.
Щодо відсутності ОСОБА_5 вдома 02.02.2021 то слід по-перше зазначити, що ОСОБА_5 страждає рядом хронічних захворювань, а саме: гіпертонічна хвороба, хронічний простатит та інші, що стороною обвинувачення не заперечується. По-друге, слідчий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснював, що близько п`яти разыв йому телефонував ОСОБА_5 та просив дозволу відвідати КНП «Міська лікарня № 1», проти чого він не заперечував та надавав такий дозвіл. З пояснень ОСОБА_5 02.02.2021 р. у зв`язку із погіршенням самопочуття та збільшенням кров`яного тиску він вийшов до лікарні, що знаходиться в 100 метрах від його будинку, але через 3 хвилини йому зателефонували поліцейські, які прийшли до нього з перевіркою, у зв`язку із чим він одразу повернувся і в цей день до лікарні вже не виходив. Таким чином, слідчий суддя вважає, що залишення ОСОБА_5 свого місця проживання, за яким до нього застосовано цілодобовий домашній арешт, не мало на меті перешкодити проведенню досудового розслідування (та стороною обвинувачення про це і не заявлено), а було викликано станом здоров`я ОСОБА_5 і на такі випадки останній вже отримував дозвіл слідчого.
Щодо тверджень слідчого та прокурора на системність порушень ПДР України, які допускав ОСОБА_5 , то застосований до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту цілком здатний запобігти вчиненню ним нових правопорушень та не потребує застосування більш суворого виду запобіжного заходу.
Таким чином, висновки сторони обвинувачення щодо існування обставин, які свідчать про необхідність зміни ОСОБА_5 застосованого до нього запобіжного заходу на більш суворий є помилковими та передчасними, а тому клопотання слідчого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає клопотання слідчого ОСОБА_9 .
Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 200, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1