Справа № 344/4572/21
Провадження № 1-кс/344/1815/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 09.07.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001703 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2016 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 356 КК України -

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2021 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 09.07.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001703 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2016 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 356 КК України.

В обгрунтування заяви зазначає, що про наявність такої постанови йому стало відомо 15.03.2021 року при отриманні відповідних копій процесуальних копій документів на його адвокатський запит.

Адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив дану скаргу повернути, оскільки скаржником пропущено сток звернення з даною скаргою.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки слідчого суддю не повідомив.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

09.07.2019 року слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУНП у Івано-Франківській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001703 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2016 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 356 КК України.

Як вбачається із матеріалів скарги адвокат ОСОБА_4 звертався із адвокатським запитом до керівника Івано-Франківського відділу поліції ГУНП Країни, і на такий йому було надано постанову, яка є предметом оскарження.

Разом з тим, заявник, адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_3 на підставі ордера про надання правової допомоги від 20.03.2021, вказує, що строк на оскарження такої постанови про закриття кримінального провадження не пропущено, оскільки він отримав її 15.03.2021, на адвокатський запит, де ОСОБА_3 є потерпілим, заявником.

Виходячи з положень ст.ст.22, 26 КПК України на особу, яка подає скаргу, покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею факту того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді, скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, рішення, що підлягають оскарженню до слідчого судді.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішеннях ЄСПЛ, постановлених за результатами розгляду справ «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

У рішенні в справі «Пономарьов проти України» Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року зроблено висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.

Разом з тим, якщо строк на ординарне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою 25.03.2021 року.

Клопотання про поновлення строку на оскарження постанови скаржник в скарзі та в судовому засіданні не заявив, жодних поважних причини пропуску строку на оскарження постанови заявник не навів.

З моменту закриття кримінального провадження минуло майже 2 роки.

Під час дослідження матеріалів скарги встановлено, що скарга не містять переконливих доводів на обґрунтування відсутності пропуску строку оскарження, чи поважності причин його пропуску, оскільки належного клопотання на його поновлення скарга не містить.

Крім того, у скарзі не наведено, які об`єктивні обставини унеможливили звернутись протягом тривалого строку, враховуючи, що потерпілий був обізнаний про існування кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що заявником пропущено визначений ст.304 КПК України десятиденний строк подання скарги на рішення слідчого, клопотання про поновлення такого строку ним не заявлено.

Роз`яснити заявнику, що відповідно ч.7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Повернути скаргу представнику потерпілого ОСОБА_3 - адвокату ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 09.07.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001703 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2016 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 356 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1