Справа № 487/3987/21
Провадження № 1-кс/487/3255/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.07.2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, від 26.12.2019 про закриття кримінального провадження №0000999, -
ВСТАНОВИВ:
15.06.2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просив скасувати постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві від 26.12.2019 про закриття кримінального провадження №0000999 від 12.12.2019 року.
В обґрунтування своє скарги зазначив, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята з порушенням кримінально-процесуального законодавства, досудове розслідування було проведено поверхнево та не об`єктивно, не з`ясовано фактичні обставини справи, не проведено всі необхідні слідчі дій, а тому постанова є передчасною.
Скаржник у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги скарги просив задовольнити.
Слідчий до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши викладені в скарзі обставини та додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження №0000999, слідчий суддя прийшов до наступного.
У судовому засіданні встановлено, що ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0000999, відомості про яке внесено до ЄРДР 12.12.2019 року, за фактом вчинення працівником прокуратури Одеської області ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.
Відповідно до доручення начальника Другого СВ ОСОБА_5 від 12.12.2019 року проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000999 доручено слідчому Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_6 ..
Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 від 26.12.2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000999 від 12.12.2019 року закрито, у зв`язку з відсутністю в діях слідчого прокуратури Одеської області ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.
Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Як наголошує у своєму рішенні ЄСПЛ у справі "Олександр Ніконенко проти України", "Мута проти України", "Карабет та інші проти України" Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.
Крім того, у рішеннях ЄСПЛ у справах "Бучинська проти України", "Сельмуні проти Франції, "Нечипорук і Йонкало проти України" суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних, бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства, оскільки тягар доведеним можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення.
Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані, з огляду на наступне.
З матеріалів кримінального провадження №0000999, досліджених безпосередньо в судовому засіданні, вбачається що слідчим ОСОБА_6 під час здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження жодних слідчих дій після доручення проведення йому досудового розслідування, здійснено не було.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим проведено досудове розслідування кримінального провадження №0000999 не в повній мірі, сама постанова про закриття кримінального провадження від 26.12.2019 року є необґрунтованою, оскільки слідчим зроблені загальні посилання на відсутність складу кримінального правопорушення, однак на підтвердження вмотивованості постанови слідчий не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про відсутність складу кримінального правопорушення.

Отже, встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим не вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного дослідження обставин кримінального правопорушення, а постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, що є підставою для задоволення скарги.
Керуючись статтями 92-94, 303-307 КПК України,слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, від 26.12.2019 про закриття кримінального провадження №0000999 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000999 від 26.12.2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1