ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1296/21 Справа № 199/1338/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001512 від 25 червня 2020 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Новомосковському районі, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Окрім того судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за таких обставин.
Так, 15.06.2020 приблизно о 10:00 годині ОСОБА_6 , проходячи біля будинку АДРЕСА_3 , на землі виявив прозорий пакет, в всередині якого знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору у невстановленій кількості, але не менше 35,1001 гр., яку останній для себе визначив як наркотичний засіб, обіг якого заборонено - «канабіс». Після чого, у ОСОБА_10 раптово виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, ОСОБА_10 привласнив та залишив собі знайдений прозорий пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору та у невстановлений спосіб переніс до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає разом з дружиною ОСОБА_11 .
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на зберігання наркотичного засобу без мети збуту ОСОБА_10 , перебуваючи у вище зазначеному місці, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 , у невстановлений час розфасував речовину рослинного походження зеленого кольору в кількості не менше 35,1001 гр., по трьом скляним банкам, а саме: частину наркотичного засобу у невстановленій кількості, але не менше 5,6168 гр. помістив в скляну банку з написом «Miod»; частину наркотичного засобу у невстановленій кількості, але не менше 10,1418 гр. помістив в скляну банку з написом «Водный мир»; решту наркотичного засобу у невстановленій кількості, але не менше 19,3415 гр. помістив в скляну банку з написом «Ікра горбуші», які поклав до картонної коробки, після чого помістив до комоду, який знаходиться в спальній кімнаті вище вказаного будинку, де почав незаконно зберігати вказаний наркотичний засіб для особистого вживання, без мети збуту, до 23.06.2020.
23.06.2020 в період часу з 20 години 21 хвилин до 21 години 05 хвилин, під час обшуку житла за адресою: АДРЕСА_2 , були виявлені та вилучені вище зазначені скляні банки, котрі перебували в картонній коробці, яка знаходилась в спальній кімнаті. Окрім цього, під час обшуку житла виявлено та вилучено 7 рослин зеленого кольору - «конопля».
Так, під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 а саме: за адресою: АДРЕСА_2 , були виявлені та вилучені речовини масами 6,1052 гр., 11,0237 гр., 21,0234 гр., які є наркотичним засобом - канабісом. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину складає 5,6168 гр., 10,1418 гр., 19,3415 гр.. Рослини зеленого кольору в кількості 7 штук, являються рослинами роду конопля, які віднесені до рослин, які містять наркотичні засобі та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей. Загальна маса канабісу складає 35,1001 гр., яку ОСОБА_6 , за викладених вище обставин незаконно придбав та незаконно зберігав як наркотичний засіб без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Обгрунтовуючи свої вимоги прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Так, прокурор вказує, що не дивлячись на те, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому діяння 23.06.2020, тобто до 01.07.2020 - до набрання чинності Законом України №2617-VIII від 22.11.2018, яким було зокрема внесено зміни до санкції ч. 1 ст. 309 КК України, в порушення вимог ст. 5 КК України, застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не має зворотньої сили в часі, чим посилив ступінь кримінальної відповідальності ОСОБА_6 за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам, а також вказані обставини не оспорюються і в апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку також не підлягають.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Разом з цим, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання, суд вважає, що вони заслуговують на увагу.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Серед завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції цих вимог закону судом враховано не було.
З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_6 вчинив 23.06.2020 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, в редакції Закону України № 270-VI від 15.04.2008, санкція якого передбачала покарання у виді штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до 2 років, або арешту на строк до 6 місяців, або обмеження волі на строк до 3 років, або позбавлення волі на той самий строк.
01 липня 2020 року набав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року за № 2617-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", яким внесено зміни, зокрема, до санкції ч. 1 ст. 309 КК України, згідно з якими було, зокрема збільшено розмір покарання у виді штрафу, й нова редакція санкції цієї статті передбачає покарання у виді "штрафу від 1000 до 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до 2 років, або арешту на строк до 6 місяців, або обмеження волі на строк до 5 років".
Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення й призначив йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.
З огляду на викладене, враховуючи, що Закон України від 22 листопада 2018 року за № 2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020, є таким, що погіршує становище особи в частині призначення покарання у виді штрафу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання, застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не має зворотньої дії у часі, чим посилив ступінь кримінальної відповідальність ОСОБА_6 за вчинене ним кримінальне правопорушення, внаслідок чого допустив помилку, яка призвела до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Пунктом 4 частини 1 статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.
Враховуючи викладене, а також положення ст. 5 КК України, колегія суддів з урахуванням встановлених судом першої інстанції обставин, що впливають на вид та розмір покарання, керуючись ст.ст. 50, 65 КК України, приходить до висновку про необхідність зміни призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, в редакції Закону України № 270-VI від 15.04.2008, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, особі обвинуваченого та сприятиме його виправленню та перевиховуванню.
Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою, а вирок підлягає зміні в частині призначення покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4