Справа № 758/3732/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1218/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
11 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що скарга ОСОБА_6 не містить вимог, які можуть бути предметом розгляду слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України, з урахуванням ст. 220 КПК України, оскільки не містить вимог про проведення процесуальної дії та фактично оскаржуються процесуальні рішення у кримінальному провадженні про зміну його підслідності та про його закриття.
Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 21.12.2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження та повернено його скаргу разом з доданими документами без розгляду, оскільки вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального кримінального права, норм Конституції України, вимог міжнародних договорів згоду на які надано Верховною Радою України, та які відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та ухвалити нову ухвалу, якою спрямувати матеріали справи до суду першої інстанції для розгляду скарги по суті та вирішення питання підсудності цієї справи Подільському районному суду м. Києва, з урахуванням факту причетності до вчинення злочинів за цими кримінальними провадженнями судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , шляхом подання головою Подільського районного суду м. Києва до Київського апеляційного суду. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею було знехтувано та проігноровано той факт, що він звертався до слідчого перш за все з клопотанням у порядку передбаченому ст. 220 КПК України і слідчий припустив бездіяльність, оскільки не розглянув відповідне клопотання у триденний строк, передбачений ст. 220 КПК України, а усі інші вимоги, про які йдеться у скарзі до слідчого судді є похідними від основних вимог і не можуть розглядатись як скарга, оскільки слідчий не наділений повноваженнями розглядати скаргу, а зобов`язаний розглядати лише клопотання. Також вказує, що по його вказаній скарзі вже було відкрито провадження іншими слідчими суддями, які багаторазово заявляли собі самовідводи, а тому вважає, що слідчий суддя ОСОБА_1 не мала права повторно вирішувати це питання майже через рік після отримання його скарги. Разом з тим зазначає, що він неодноразово звертався до голови Подільського районного суду та просив змінити підсудність, оскільки в кримінальних провадженнях мова йдеться про причетність до вчинення кримінальних правопорушень суддею Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , тим паче усвідомлюючи, що його право на судовий захист грубо порушено, оскільки порушено всі строки на розгляд його скарги і після цього слідча суддя ОСОБА_1 відмовила у відкритті провадження за скаргою.
Разом з апеляційною скаргою заявником подано клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, обґрунтовуючи клопотання тим, що копію ухвали слідчого судді отримав лише 05 січня 2021 року.
Враховуючи, що ухвалу слідчого судді постановлено без виклику ОСОБА_6 , який її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання ним копії ухвали. Заявник ОСОБА_6 копію ухвали слідчого судді від 21.12.2020 року отримав 05.01.2021 року, подав апеляційну скаргу протягом п`яти днів 10.01.2021 року, тобто у строк, передбачений ч. 3 ст. 395 КПК України, на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Частина 3 вказаної статті передбачає, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Частиною 1 статті 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У частині 8 вказаної вище статті встановлено, що особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.
Так, Київським апеляційним судом про розгляд апеляційної скарги учасники судового розгляду повідомлялися у встановлений КПК спосіб, однак, у зазначений день до суду не з`явилися.
Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що їх неявка не перешкоджає судовому розгляду, оскільки вони були належним чином повідомлені про дату судового засідання та їх процесуальні права було дотримано.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно вимог ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду відповідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.
Відповідно вказаної вище норми закону, якою встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена, в тому числі, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Відповідно до вимог ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника про виконання будь-яких процесуальних дій, слідчий, прокурор зобов`язані розглянути у триденний строк з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до поданої скарги, заявник будь-якої відповіді на своє клопотання не отримав. Матеріали судового провадження не містять будь-яких даних щодо результатів розгляду клопотання ОСОБА_6 у встановленому ст. 220 КПК України порядку.
Однак слідчий суддя, не перевіривши доводи ОСОБА_6 , зазначені в його скарзі на бездіяльність слідчого, відмовив у відкритті провадження, зазначивши, що скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню. При цьому слідчий суддя без належного обґрунтування та перевірки відомостей викладених в скарзі прийшов до помилкового висновку, що вказане клопотання не може вважатись таким, що було подане в порядку ст. 220 КПК України, а тому у слідчого не виникає обов`язку здійснити процесуальне реагування на таке клопотання згідно зазначеної статті КПК України.
Таке твердження слідчого судді є помилковим, оскільки ст. 303 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які полягають у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Отже, слідчий суддя, не з`ясувавши всіх обставин, без виклику особи, яка подала скаргу, слідчого чи прокурора, прийшов до помилкового висновку про те, що вказані вимоги не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею в порядку ст. 303 КПК України, з урахуванням ст. 220 КПК України, так як подане ОСОБА_6 клопотання за своїм змістом не є клопотанням про вчинення процесуальних дій в розумінні ст. 220 КПК України.
Проте, згідно положень ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора лише у разі, якщо таке рішення, дія чи бездіяльність слідчого чи прокурора не підлягає оскарженню.
За змістом ст. 220 та ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого, яка пов`язана з не розглядом заявлених клопотань під час досудового розслідування, є предметом оскарження в суді, однак слідчий суддя, на якого покладено обов`язок здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, невірно проаналізував доводи скарги ОСОБА_6 , поданої ним в порядку ст. 303 КПК України, та безпідставно відмовив у відкритті провадження за скаргою останнього, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а матеріали скарги поверненню до того ж суду для виконання вимог ст. 306 КПК України
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і скарженню не підлягає.
Головуючий

Судді: