ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 614/440/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/610/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дворічанського районного суду Харківської області від 22 червня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підвисоке Борівського району Харківської області, громадянина України, із повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз за вироком Борівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 липня 2019 року звільнений від відбуття покарання умовно-достроково від відбуття покарання, з 29 липня 2019 року, на невідбутий термін 1 рік 1 місяць 5 днів,
Визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Борівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили, обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та він взятий під варту в залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з моменту взяття його під варту з 22 червня 2020 року.
Згідно вироку ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово засудженим, останній раз за вироком Борівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі 29 липня 2019 року умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 1 місяць 5 днів, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив, та під час умовно-дострокового звільнення знову скоїв злочин при наступних обставинах.
09 квітня 2020 року приблизно о 13-00 год ОСОБА_7 прийшов до домоволодіння свого дядька ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та впевнившись, що господаря будинку немає вдома, вирішив здійснити крадіжку чужого майна з будинку ОСОБА_9 .
Здійснюючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки, шляхом зняття накинутого на скобу навісного замка вхідних дверей житлового будинку, проник в приміщення вказаного будинку, де діючи умисно, з корисливих мотивів, з однієї з житлових кімнат, таємно викрав мікрохвильову піч «Samsung» моделі «МЕ711КR», яка належить ОСОБА_9 , вартістю 911,00 гривень.
Після вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1458/20 від 13.04.2020, матеріальну шкоду на суму 911,00 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що на час вчинення злочину він проживав в будинку потерпілого, який є його родичем.
Крім того, просить врахувати, що потерпілий не мав до нього претензій матеріального та морального характеру, в той же час він не був допитаний судом, а відтак не мав змоги повідомити про це.
Уточнивши вимоги апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок суду змінити та застосувати до нього положення ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимогист. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Названі вимоги судом першої інстанції дотримані.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання судом досліджено дані про особу обвинуваченого який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога Борівської ЦРЛ з діагнозом Ф. 10.2, з 2014 року, Ф. 12 з 2015 року, строкову військову службу не проходив, оскільки за станом здоров`я в 2007 році визнаний непридатним до військової служби (гр. 1, ст. 41 Г наказу МОУ № 207 від 1999 року), задовільно характеризується за місцем проживання і за місцем останнього відбуття покарання, не працює.
Також судом враховано його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого збитку та визнано ці обставини, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, такими, що пом`якшують його покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , визнано є рецидив злочинів.
Врахувавши названі обставини суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції цієї частини статті та призначити остаточне покарання на підставі ч.1 ст. 71 оскільки ОСОБА_7 вчинив новий злочин в період умовно-дострокового звільнення після відбування покарання за вироком Борівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року.
Відтак призначене покарання слід вважати таким, відповідає цілям та меті покарання та є достатнім для виправлення винного ОСОБА_7 і попередження нових злочинів, а також
Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування до нього положень ст. 75 КК України не ґрунтуються на законі виходячи з наступного.
Відповідно до ч.4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 коли особа була звільнена від відбування покарання умовно-достроково, і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий умисний злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Оскільки ОСОБА_7 злочин вчинено в період умовно- дострокового звільнення від відбування покарання, повторне застосування до нього інституту звільненні від відбування покарання є неприпустимим.
Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, а підстави для його зміни за доводами апеляційної скарги відсутні
Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Дворічанського районного суду Харківської області від 22 червня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий

Судді