Справа № 675/1059/21
Провадження № 1-в/675/85/2021
У Х В А Л А
"21" липня 2021 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-
в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у державній установі «Замкова виправна колонія (№58)» та тимчасово утримується у державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор», звернувся до суду із клопотанням, яким просить замінити йому призначене судом покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що застосування до нього покарання у виді довічного позбавлення волі без реальної можливості звільнення порушує вимоги ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як на підставу для задоволення свого клопотання засуджений посилається на прийняті Європейським судом з прав людини рішення у справах «Петухов проти України (№2)», «Старишко проти України», «Лопата та інші проти України», якими констатовано порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо відсутності в Україні реальної перспективи звільнення осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 своє клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав на наявність підстав для задоволення поданого клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на його безпідставність.
Представник установи виконання покарань, повідомлений про дату, час, місце судового розгляду, в судове засідання не прибув, що не позбавляє суд можливості розглянути клопотання за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію учасників, суд приходить до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2017 року за ст.115 ч.2 п.п.6, 12, ст.187 ч.4, ст.289 ч.3, ст.70 ч.1, ст.71 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2017 року вирок залишено без змін.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення від 14.07.2021 року та характеристик, затверджених начальником ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» 24.04.2020 року та 14.07.2021 року, ОСОБА_4 характеризується посередньо, не заохочувався, має два дисциплінарних стягнення, які погашені на даний час.
Слід зазначити, що покарання у виді довічного позбавлення волі має початок його обрахунку, але не має кінцевого терміну відбуття покарання.
Водночас, статтею 82 КК України передбачено заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Порядок застосування зазначеної норми права роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», якою встановлено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст.82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк.
Таким чином, для застосування положень статті 82 КК України необхідно, щоб засуджена особа відбула не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Тобто положення даної норми кримінального закону вимагає наявності строкового характеру призначеного особі покарання, від тривалості якого й здійснюється розрахунок строку фактично відбутого покарання, що і надає засудженій особі право на звернення з клопотанням про її застосування.
За таких обставин можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким для осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, ст.82 КК України не передбачена.
Посилання засудженого, як на підставу для задоволення його заяви, на прийняті Європейським судом з прав людини рішення у справах «Петухов проти України (№2)», «Старишко проти України», «Лопата та інші проти України» суд відхиляє, враховуючи наступне.
Так, у вказаних рішеннях ЄСПЛ дійсно констатував наявність системної проблеми в Україні щодо відсутності реальної перспективи звільнення довічно ув`язнених, чим порушуються положення статті 3 Конвенції.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду 8 липня 2020 року розглянула в судовому засіданні кримінальну справу (справа №1-42/2004, провадження №13-87зво19) за заявою ОСОБА_6 про перегляд судових рішень, постановлених щодо нього, з підстав встановлення рішенням Європейського суду з прав людини від 12 березня 2019 року (заява № 41216/13) у справі «Петухов проти України (№2)» порушення Україною вимог ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод через відсутність належної медичної допомоги, доступної заявнику, під час тримання його під вартою, а також у зв`язку з тим, що покарання заявника у виді довічного позбавлення волі є таким, яке неможливо скоротити.
При цьому, Велика Палата зауважила, що в національному законодавстві України існує суттєва законодавча прогалина, що стосується врегулювання можливості звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Однак заповнення прогалин у нормативно-правових актах, прийняття законів, внесення до них змін і доповнень, узгодження їх положень між собою є прерогативою законодавчої влади і не належить до повноважень суду будь-якої інстанції. Адже варто розрізняти повноваження щодо правотворення, які належать законодавчому органу, та повноваження щодо правозастосування, що реалізуються судовими органами в процесі здійснення правосуддя.
Ураховуючи викладене, у вищезазначених справах ЄСПЛ установив системну проблему в законодавстві України, яку можна подолати лише заходами загального характеру, спрямованими на усунення її першопричини, шляхом внесення змін до чинного законодавства та практики його застосування.
Однак, на даний час система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, не реформована, зміни до законодавства не внесені, тому відсутні підстави для заміни невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке.
На теперішній час існує тільки інститут президентського помилування, передбачений ст.87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років.
За таких обставин, клопотання засудженого про заміну покарання більш м`яким з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк не підлягає задоволенню, оскільки така можливість не передбачена діючим законодавством України.
Керуючись ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну покарання більш м`яким залишити без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1