Справа № 736/272/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/65/21
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2020 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корюківка, Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, працюючого оператором АЗС ТОВ «Астра» ,раніше несудимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Строк відбування покарання визначено рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Зараховано у строк відбування покарання строк затримання з 03.12.2019 року по 04.12.2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 6280 (шість тисяч двісті вісімдесят) гривень витрат за проведення судових інженерно-транспортних експертиз.

Питання речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, ОСОБА_6 03.12.2019 року близько 12 години 00 хвилин, керуючи автомобілем «ОРЕL МЕRIVА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Шевченка в с. Сахутівка, Корюківського району Чернігівської області в напрямку від м. Корюківка до м. Мена.

Під час руху ОСОБА_6 , знаходячись на ділянці дороги поруч з будинком АДРЕСА_2 , яка має заокруглення проїзної частини дороги вліво по напрямку його руху, рухаючись по зустрічній смузі руху, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, яка склалась, не реагував на її зміну, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та змінив напрямок руху праворуч, не переконавшись що це буде небезпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого втратив керованість автомобілем, який у боковому заносі вліво відносно напрямку його руху здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , яка рухалась у зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми, що включає: садна та крововиливи кінцівок, переломи лівого плеча та ребер, розриви легеневої артерії, печінки, селезінки, лівої надниркової залози, крововиливи у суміжні ділянки, яка згідно з висновком судово-медичної експертизи № 96 від 04.12.2019 має ознаки ушкоджень тяжкого ступеня за ознакою небезпеки для життя та знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_10 та є її причиною. Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці дорожньо - транспортної пригоди.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), п. 10.1 (перед зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), п. 11.3 (на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу) п. 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що стало причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з даним вироком, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити вирок суду та визначити покарання на підставі ст. 75 КК України з призначенням іспитового строку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неврахування судом пом`якшуючих обставин, зокрема, відсутність судимостей у минулому, виключно позитивні характеристики, відсутність обставин, які б обтяжували покарання та наявність пом`якшуючих визнання вини, активне сприяння у розкритті злочину та щире каяття, висновок органу пробації, відповідно до якого його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить суспільної небезпеки. Також просить врахувати, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей та батьки пенсійного віку, крім того, дружина страждає на психіатричне захворювання та потребує періодичного лікування в умовах стаціонару, що унеможливить на цей період повноцінний догляд їх дітей, окрім того, рідних дружина не має, батьки померли, тому всі витрати по лікуванню та піклування про неї покладаються на нього. Також просить врахувати добровільне відшкодування шкоди потерпілим, про що суду надано розписки, що на його переконання, пом`якшує його вину, однак судом дана обставина не була врахована. Вказує також, що з потерпілим у нього були нормальні відносини, він неодноразово приносив свої вибачення, і у подальшому намагатиметься виправдати довіру.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку прокурора та потерпілої, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка у сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким та вчиненим з необережності, особу обвинуваченого, який має виключно позитивні характеристики, раніше несудимий, враховано і досудову доповідь органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі і що він не становить небезпеки для суспільства, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність пом`якшуючих обставин, якими суд визнав визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття та дійшов висновку, що такі обставини істотно знижують ступінь відповідальності за вчинене, однак враховуючи настання невідворотних тяжких наслідків у виді смерті потерпілої, позицію потерпілих, які наполягали на призначенні покарання пов`язаного виключно із позбавленням волі, дійшов висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується в умовах ізоляції від суспільства, але у розмірі, наближеному до найнижчої межі з позбавленням права керування транспортними засобами на максимальний строк.

В суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_9 висловила думку про обрання обвинуваченому міри покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки його поведінка перед потерпілими не свідчить про щире каяття.

З огляду на обставини кримінального правопорушення та враховуючи вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції мінімальна міра покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі стане необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Всі обставини, на які посилається апелянт у своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції при обранні покарання були враховані, і неврахування розписок про відшкодування матеріальної шкоди, на що вказує апелянт, поряд із відсутністю заявленого цивільного позову та думки потерпілих щодо призначення покарання, пов`язаного із позбавленням волі, на думку колегії суддів, не могло стати вирішальним при обранні міри покарання, тож обґрунтованих підстав для зміни вироку у частині призначеного покарання, не вбачається.

За таких обставин вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

В ході апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б потягли за собою безумовне скасування рішення суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2020 року, щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4