ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.03.2021 Справа №607/1913/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засідання в залі суду кримінальне провадження №0000002 від 3 січня 2021 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лугове Ленінського району АР Крим, українця, громадянина України, з середньою освітою, котрий проживає по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2021 року за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у вигляді арешту строком 5 місяців 3 дні,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

9 липня 2019 року ОСОБА_3 був звільнений з Державної установи «Копичинська виправна колонія» №112.

Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, під час профілактичної роботи належних висновків для себе не зробив, систематично допускав порушення громадського порядку, за неодноразові попередження щодо недопущення вчинення правопорушень не реагував, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

У зв`язку із цим, на підставі подання начальника Тернопільського районного відділення поліції Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, 25 лютого 2020 року Тернопільським міськрайонним судом винесено постанову, якою ОСОБА_3 на підставі п. «в» ст. 6,10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 1 грудня 1994 року, було встановлено адміністративний нагляд терміном на 12 (дванадцять) місяців, з наступними обмеженнями:

а) заборона виходу з дому (квартири) по місцю проживання (реєстрації) в

період з 24:00 години до 06:00 години ранку наступного дня;

б) заборона перебувати в місцях підприємств торгівлі і громадського

харчування, де продаються спиртні напої на розлив на час перебування під

адміністративним наглядом;

в) реєструватися один раз на місяць (1-й понеділок місяця) до 14 години.

05 березня 2020 року у приміщенні Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 ознайомлено під підпис із постановою Тернопільського міськрайонного суду від 25 лютого 2020 року про встановлення адміністративного нагляду, а також повідомлено, що він став на облік як адміністративний піднаглядний, вказавши місце свого проживання АДРЕСА_1 , де зобов`язався постійно проживати за вищевказаною адресою та дотримуватись наступних обмежень, а саме: заборона виходу з дому (квартири) по місцю проживання (реєстрації) в період з 24:00 години до 06:00 години ранку наступного дня; заборона перебувати в місцях підприємств торгівлі і громадського харчування, де продаються спиртні напої на розлив на час перебування під адміністративним наглядом; реєструватися один раз на місяць (1-й понеділок місяця) до 14 години.

У встановленому законом порядку ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбуття адміністративного нагляду та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від адміністративного нагляду, передбачену ст. 395 КК України, що полягає у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

22 грудня 2020 року у ОСОБА_3 , який, знаючи про обмеження встановлені постановою Тернопільського міськрайонного суду від 25 лютого 2020 року щодо заборони залишати будинок за місцем проживання з 24:00 по 06:00 год., виник умисел спрямований на самовільне залишення місце свого проживання без поважних причин з метою ухилення від адміністративного нагляду.

22 грудня 2020 року ОСОБА_3 , знаючи про заборону виходу з дому (квартири) по місцю проживання (реєстрації) в період з 24:00 години до 06:00 години ранку наступного дня, та про свої наміри це зробити, знаючи про свої обов`язки покладені згідно адміністративного нагляду, маючи на меті ухилитися від адміністративного нагляду, реалізовуючи свій злочинний намір, умисно, самовільно покинув місце свого проживання у АДРЕСА_1 в порушення встановлених йому обмежень постановою Тернопільського міськрайонного суду від 25 лютого 2020 року, а саме 22.12.2020 року, з особистих питань покинув місце свого проживання.

В подальшому ОСОБА_3 , знаючи про обмеження, продовжив ухилятись від адміністративного нагляду, зокрема під час перевірок 22 грудня 2020 року о 05:00 год., 24.12.2020 року о 02:20 год., 28.12.2020 року о 00:20 год., та 01.01.2021 року о 02:13 год., які проводились працівниками Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області був відсутній по місцю свого проживання, при цьому не вказавши жодних поважних причин, чим порушив покладені постановою Тернопільського міськрайонного суду від 25.02.2020 року на нього зобов`язання.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 395 КК України, - самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

4 березня 2021 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Враховуючи співпрацю обвинуваченого ОСОБА_3 зі стороною обвинувачення з часу початку розслідування кримінального провадження №0000002, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, вчинив кримінальний проступок, з урахуванням особи винного сторони дійшли до згоди щодо призначення обвинуваченому покранння за ст. 395 КК України у виді 6 місяців арешту. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду від 27.01.2021 року, яким засудженому ОСОБА_3 призначено покарання у виді 5 місяців та 3 днів арешту більш суворим за новим вироком призначивши остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді арешту строком на 6 місяців.

Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде призначений йому судом у разі затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які у судовому засіданні йому були додатково роз`яснені. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор вважає, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам діючого законодавства та угода підлягає затвердженню судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 ч.4 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 4 березня 2021 про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 4 березня 2021 між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене сторонами покарання у виді 6 (шести) місяців арешту .

На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2021 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст. 389 КК до 5 місяців 3 днів арешту, більш суворим покаранням призначеним за даним вироком, та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту зверення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1