Справа № 991/2835/21
Провадження1-кс/991/2883/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
детектива НАБУ ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду клопотання старшого детектива Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 , погоджене із прокурором першого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000385 від 17.04.2018,
ВСТАНОВИВ:
Означене клопотання надійшло до Вищого антикорупційного суду 23.04.2021 та передано слідчому судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.04.2021 відповідно до п. 2.3.45 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.
У клопотанні зазначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000385 від 17.04.2018 здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України за фактом розтрати службовими особами Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» () (далі ДП ДГЗІФ «Укрінмаш») та підприємства нерезидента «Triangle Group Incorporated» (Об`єднані Арабські Емірати) грошових коштів КП «ШКЗ «Імульс», ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» в особливо великих розмірах.
Так досудовим розслідуванням встановлено, що на виконання договорів комісії № 3/112-Д від 11.12.2014, № 3/117-Д від 25.12.2014, № 3/12-Д від 10.03.2015, укладених між КП «ШКЗ «Імпульс» та ДП ДГЗІФ «Укрінмаш», останні з компаніями-нерезидентами уклали контракти на експортну поставку товарів (капсулів), виробником якого є КП «ШКЗ «Імпульс», а саме: контракт № Д-УИМ-ДУН-344.14-3/74-К з Компанією «Дунарит АД»; контракт № 3/1-К з компанією «Българска индустриална инжинерингова компания»; контракт № 3/10-К з компанією ««Infora Limited».
Для забезпечення виконання умов за вищевказаними зовнішньоекономічними контрактами ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» залучило компанію-нерезидента «Triangle Group Incorporated», уклавши з нею агентські угоди № 3/164д-14 від 12.12.2014, № 3/188д-14 від 26.12.2014; 3/10-15д.
На виконання вищевказаних агентських угод вищевказаними особами забезпечено складання і підписання актів виконаних робіт (№ 1 від 18.06.2015 на суму 28 205,42 Євро, № 1 від 10.08.2015 на суму 10 631,5 Євро, № 2 від 19.11.2015 на суму 18 287, 50 Євро, № 1 від 25.05.2015 на суму 11 833,50 Євро, № 2 від 16.09.2015 на суму 30 606 Євро, № 3 від 26.11.2015 Євро на суму 40 748,75 Євро) за нібито надані компанією «Triangle Group Incorporated» послуги, пов`язані із укладенням та виконанням зовнішньоекономічних контрактів на експортну поставку товарів (капсулів).
У наступному грошові кошти за актами виконаних робіт у загальній сумі понад 140 тис. Євро, що за курсом НБУ становить майже 3,9 млн. грн., були перераховані на рахунок компанії «Triangle Group Incorporated», відкритий у банківській установі Латвійської Республіки - JSС «Norvik Banka».
Водночас орган досудового розслідування стверджує, що роботи і послуги, зазначені в актах виконаних робіт за вищевказаними агентськими угодами, компанією «Triangle Group Incorporated» фактично не виконувались та не надавались, а акти виконаних робіт на підставі яких були перераховані грошові кошти містять завідомо неправдиві відомості.
21.04.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України пособництві в розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах;
- ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України пособництві в службовому підробленні, тобто складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
З метою забезпечення конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, детектив просить накласти арешт на майно, належне ОСОБА_5 , а саме: автомобіль BMW 540I, д.н. НОМЕР_1 , 2017 року випуску; 1/4 квартири АДРЕСА_1 ; частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-1» (ідентифікаційний код юридичної особи 23282768), що складає 3 447,42 грн., шляхом накладення заборони на розпорядження цим майном.
За твердженням детектива, незастосування такого заходу кримінального провадження може призвести до відчуження підозрюваним належного йому майна, що в подальшому унеможливить конфіскацію майна у випадку ухвалення обвинувального вироку та унеможливить стягнення завданої суми збитків, яка підозрюваним на цей час не відшкодована.
Детектив переконаний, що оскільки ОСОБА_5 не відшкодовано повної суми збитків, завданих кримінальним правопорушенням, а санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає конфіскацію майна, то арешт вищевказаного майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності підозрюваного.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
З метою забезпечення схоронності майна, а також беручи до уваги, що майно на яке детектив просить накласти арешт не є тимчасово вилученим, клопотання розглядалося без повідомлення власника майна.

У судовому засіданні детектив ОСОБА_3 підтримав клопотання у повному обсязі з викладених у ньому підстав. Зазначив, що існують підстави для арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Просив клопотання задовольнити. Додатково долучив до клопотання матеріали, які підтверджують твердження про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів.
Заслухавши детектива, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. (ч. 1 ст. 170 КПК України).
Згідно з п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення конфіскації як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчий суддя, повинен враховувати:
- правову підставу для арешту майна;
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність;
- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з матеріалами клопотання детективами Національного антикорупційного бюро України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000385 від 17.04.2018 за фактом розтрати службовими особами ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» та підприємства нерезидента «Triangle Group Incorporated» (Об`єднані Арабські Емірати) грошових коштів КП «ШКЗ «Імульс», ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» у розмірі 140 312, 67 євро, що в гривневому еквіваленті на дату перерахування по курсу НБУ становить 3 488 330, 76 грн., що виразилося у безпідставному укладенні між ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» компанією «Triangle Group Incorporated» агентських угод на надання послуг, пов`язаних із укладенням та виконанням зовнішньоекономічних контрактів на експортну поставку товарів (капсулів), виробником яких є КП «ШКЗ «Імульс», складенні на виконання агентських угод актів виконаних робіт із завідомо неправдивими відомостями про нібито виконання компанією «Triangle Group Incorporated» відповідних послуг та перерахуванні за цими актами ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» грошових коштів на банківський рахунок «Triangle Group Incorporated».
У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених:
- ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, а саме пособництві в розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах;
- ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, а саме пособництві в службовому підробленні, тобто складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 , який був директором компанії «Triangle Group Incorporated» та перебував у дружніх відносинах з генеральним директором ДП ДГЗІФ «Укрінмаш», який є організатором вчинення злочином, розуміючи відсутність у необхідності проведення компанією «Triangle Group Incorporated» робіт (наданні послуг), пов`язаних із укладенням та реалізацією умов зовнішньоекономічного контракту, погодився сприяти у вчиненні злочину шляхом надання усіх реквізитів компанії «Triangle Group Incorporated», у тому числі банківського рахунку, необхідного для укладення агентської угоди та перерахування у подальшому грошових коштів за начебто виконані роботи (надані послуги).
У клопотанні детектива наведені відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень, які в сукупності з наданими детективом поясненнями та доданими до клопотання матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави для висновку, що дійсно мали місце обставини про які зазначається у клопотанні та що до подій, описаних у клопотанні може бути причетний ОСОБА_5 .
Такий висновок слідчого судді ґрунтується на підставі досліджених у судовому засіданні документів, зокрема: копій агентських угод від 12.12.2014, 18.06.2015, 26.12.2014, 12.03.2015; копій актів виконаних робіт від 10.08.2015, 19.11.2015, 25.05.2015, 16.09.2015, 26.11.2015, 11.04.2016, 26.04.2016, у яких зазначено перелік виконаних робіт (наданих послуг), направлених на забезпечення укладення зовнішньоекономічних контрактів на експортну поставку товарів та вартість наданих послуг; висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України № 8/7 від 17.03.2020, яким підтверджено висновки, наведені у довідці спеціаліста від 12.09.2019 про те, що розмір безпідставного перерахування протягом періоду з 03.07.2015 по 21.12.2015 на рахунок компанії « ІНФОРМАЦІЯ_1 » грошових коштів за агентськими угодами та матеріальної шкоди (збитків), завданих ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» та КП «ШКЗ «Імпульс» становить 140 312,67 євро, що в гривневому еквіваленті на дату перерахування по курсу НБУ становить 3 488 330, 76 грн.; копії договору про відкриття та обслуговування розрахункового рахунку від 04.04.2014, укладеного між «Norvik Banka» та ОСОБА_6 в інтересах «Triangle Group Incorporated» та документів, пов`язаних із відкриттям рахунку (анкети клієнта нерезидента юридичної особи, картки зразків підписів клієнта нерезидента юридичної особи); довіреності, виданої директором компанії «Triangle Group Incorporated» ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_8 ; відомостей про компанію «Triangle Group Incorporated», згідно з якими одним із директорів компанії значиться ОСОБА_9 .
Існування обґрунтованої підозри на цій стадії кримінального провадження дає підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо арешту з метою забезпечення конфіскації майна
Частина 5 ст. 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України та ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних злочинів 21.04.2021.
Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Згідно з відомостями, отриманими детективом з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_5 належать:
- автомобіль BMW 540I, д.н. НОМЕР_1 , 2017 року випуску;
- частка в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-1» (ідентифікаційний код юридичної особи 23282768), що складає 3 447,42 грн.;
- 1/4 квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 16.07.2000, виданого ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат».
Вищевказане майно, враховуючи факт його належності ОСОБА_5 , у разі ухвалення обвинувального вироку щодо нього та прийняття рішення про конфіскації може бути об`єктом конфіскації як виду покарання за ч. 5 ст. 191 КК України.

Щодо арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов)
У ч. 6 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) накладається на майно підозрюваного, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Встановлено, що ОСОБА_5 21.04.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, зокрема, за фактом пособництва у розтраті майна ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» та КП «ШКЗ «Імпульс» у особливо великих розмірах.

Згідно з висновком експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України № 8/7 від 17.03.2020, яким підтверджено висновки довідки спеціаліста від 12.09.2019, внаслідок безпідставного перерахування грошових коштів протягом періоду з 03.07.2015 по 21.12.2015 ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» за агентськими угодами від 12.12.2014, 26.12.2014, 12.03.2015, ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» та КП «ШКЗ «Імпульс» завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 140 312,67 євро, що в гривневому еквіваленті на дату перерахування по курсу НБУ становить 3 488 330,76 грн.

Проте матеріали клопотання не містять доказів на підтвердження подання ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» та КП «ШКЗ «Імпульс» цивільних позовів у кримінальному провадженні. У судовому засіданні детектив про цю обставину також не зазначив та відповідних документів не надав.

Оскільки, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, підставою для арешту майна з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, поряд із наявністю у особи процесуального статусу підозрюваного, наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розміру завданої шкоди, є і наявність обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, враховуючи, що матеріали клопотання не містять документального підтвердження наявності у цьому кримінальному провадженні цивільного позову, слідчий суддя не вбачає підстав для арешту майна із цією метою.

У ч. 1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Відповідно до зазначеної норми завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У цьому кримінальному провадженні необхідність арешту майна обумовлена сукупністю підстав вважати, що таке майно може підлягати конфіскації як виду покарання. Ризиками, для запобігання яких необхідне накладення арешту, є можливість відчуження цього майна власником чи довіреними йому особами. Разом з цим з накладенням арешту втрачається можливість особи відчужити цей актив на користь третіх осіб. Отже у такий спосіб, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження.
Отже клопотання детектива про арешт майна, з урахуванням доведення існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , зокрема злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, факту належності ОСОБА_5 на праві власності майна про яке зазначається вище та доведення наявності ризиків відчуження майна, є обґрунтованим.

У частині 4 ст. 173 КПК України зазначено, що у разі задоволення клопотання про арешт слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту. У клопотанні детектив просить накласти арешт шляхом заборони розпорядження майном.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У контексті обставин, які стали підставою для звернення із цим клопотанням, з огляду на характер майна на який детектив просить накласти арешт, слідчий суддя погоджується із вимогою детектива та вважає, що забезпечити його схоронність та досягти виконання завдань такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна можливо шляхом заборони розпорядження майном.

Оцінюючи питання розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження а також наслідки арешту майна для власника майна та третіх осіб слідчий суддя виходить із такого.
Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). При цьому будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).
Втручання у право власності ОСОБА_5 пов`язано із здійсненням кримінального провадження, у тому числі щодо особливо тяжкого злочину, внаслідок якого державним підприємствам ймовірно завдано шкоду на суму понад 3 млн. грн. та існуванням ризиків відчуження майна та необхідністю забезпечення конфіскації майна як виду покарання. За таких умов таке обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності.
З огляду на характер злочинів у вчиненні, якого підозрюється ОСОБА_5 , а саме у вчиненні особливо тяжкого злочину, обставини злочину, підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає. З урахуванням встановлених обставин, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є пропорційним втручанням у право власності ОСОБА_5 .
Будь-яких негативних наслідків арешту для третіх осіб слідчий суддя не вбачає.
З урахуванням встановлених обставин, накладення арешту на вищезазначене майно, не є припиненням чи позбавленням права власності на нього, а є лише тимчасовим обмеженням права власності на це майно, яке полягає у тимчасовій забороні розпоряджатися цим майном, що за своєю сутністю є найменш обтяжливим способом арешту майна, який не призведе до суттєвих наслідків, які позначаться на інтересах власника майна.

Детектив також порушує питання про заборону будь-яким реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, іншим уповноваженим особам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (продажу, перереєстрації, поділу, виділу, тощо) зміни структури, вартості, власності майна.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
За змістом ч. 11 ст. 170 КПК України у випадку доведення обставин, які підтверджують існування ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна застосовуються заборона або обмеження користування, розпорядження майном.
У разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя в ухвалі має зазначити про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно, а також порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб (п. 4, 5 ч. 5 ст. 173 КПК України).
При цьому у ст. 175 КПК України визначено, що ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Враховуючи положення вищенаведених правових норм щодо природи арешту у кримінальному провадженні, визначених способів арешту та виконання ухвали, слідчий суддя не вбачає правових підстав для зобов`язання третіх осіб вчинити/утриматись від вчинення тих чи інших дій поряд із визначенням способів арешту майна.
Всупереч положенням ст. 22 КПК України, яка регламентує самостійне обстоювання сторонами своїх правових позицій, детектив, ані у клопотанні, ані під час судового засідання, обґрунтованих доводів на підтвердження такої вимоги не навів.
Отже враховуючи викладене, клопотання старшого детектива Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 належить задовольнити частково.
Керуючись вимогами ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого детектива Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме:

- автомобіль BMW 540I, д.н. НОМЕР_1 , 2017 року випуску;

- 1/4 квартири АДРЕСА_1 ;

- частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-1» (ідентифікаційний код юридичної особи 23282768), що складає 3447,42 грн.,
із забороною розпорядження цим майном.
В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.
Копію ухвали надіслати детективу Національного антикорупційного бюро України, підозрюваному ОСОБА_5 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1