Справа № 559/2147/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Здолбунів кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000791 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно, Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом не являється, раніше судимого вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 25.05.2017 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 1, 4 ст.70 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15.05.2020 року звільненого від призначеного покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим, відповідно до вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 25.05.2017 за вчинення злочинів передбачених ч.1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців, з встановленням іспитового строку 2 роки, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, керуючись корисливим мотивом, 11.04.2019 на автомобільній заправці «WOG», що в м. Дубно, по вул. Комунальній, 2, Рівненської області, близько 19:00 години, за грошові кошти в сумі 500 гривень, усвідомлюючи, що порошкоподібна речовина не є наркотичним засобом, психотропною речовиною, їх аналогом або прекурсором, умисно, повторно, передав для ОСОБА_7 у поліетиленову пакеті речовину невідомого походження, ззовні схожу на психотропну речовину, попередньо повідомивши, що порошкоподібна речовина у поліетиленовому пакеті містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Усвідомлюючи свої дії та повідомивши для ОСОБА_7 неправдиві відомості щодо наявності психотропної речовини у поліетиленову пакеті, ОСОБА_4 , передавши 11.04.2019 для ОСОБА_7 зазначений поліетиленовий пакет, заволодів грошовими коштами останнього, заподіявши своїми діями ОСОБА_7 майнової шкоди у сумі 500 гривень.
25.03.2021 року в м. Здолбунів між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.
Згідно даної угоди, потерпілий ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 2 статті 190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені частиною 1 статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч.1 ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Враховуючи викладене, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди про примирення, думку потерпілого, захисника, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинено нетяжкий злочин, а саме заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, а тому його дії кваліфікує за частиною 2 статті 190 КК України.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого, встановлено, що за місцем проживання скарг від сусідів не надходило, раніше судимий, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 25 березня 2021 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 473-476 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 25 березня 2021 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000791 за ч. 2 ст. 190 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу - не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 6 908 грн. 34 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1