Провадження № 1-кс/752/5600/21
У Х В А Л А

06 серпня 2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва клопотання дізнавача відділу дізнання Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Голосіївського окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001090 від 06.07.2021 р., за ознаками вчинення злочину, передбаченого ст. 290 КК України,
в с т а н о в и в:
У липня 2021 року до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло вказане клопотання про арешт майна, в якому слідчий за погодженням із прокурором просить накласти арешт на майно вилучене під час проведеного огляду місця події від 06.07.2021 р. , а саме: на автомобіль Volkswagen Golf номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Volkswagen Golf номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 серія СХЕ № НОМЕР_3 .
В судове засідання слідчий або прокурор не з`явився, враховуючи розумність строків розгляду вказаного клопотання, слідчий суддя приходить до переконання про вирішення даного питання за відсутності сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
На підставі частини четвертої статті 107 КПК України, фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що У провадженні відділу дізнання Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, перебувають матеріали досудового розслідування № 0001090 від 06.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, до Голосіївського УП надійшов рапорт, про те, що 06.07.2021 року приблизно о 08:35 год. за адресою: м. Київ, вул. Бойчука, було зупинено автомобіль Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками зміни номерів кузова.
Під час огляду місця події, проведеного 06.07.2021 року, за адресою: м. Київ, вул, Бойчука, було вилучено автомобіль Volkswagen Golf номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Volkswagen Golf номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 серія СХЕ № НОМЕР_3 .
На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження таких речових доказів у кримінальному провадженні № 0001090 від 026.07.2021 необхідно накласти арешт на автомобіль Volkswagen Golf номер шасіWVWZZZ1HZPW244941, д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Volkswagen Golf номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 серія СХЕ № НОМЕР_3 .
На підставі вказаних обставин, слідчий за погодженням із прокурором, просив слідчого суддю клопотання задовольнити.
Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні відділу дізнання Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, перебувають матеріали досудового розслідування № 0001090 від 06.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Частиною 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися, серед іншого, під час обшуку, огляду й у такому разі вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України.
Відтак, вищевказане майно відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України є тимчасово вилученим майном.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування.
Як зазначено у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 року у справі №370/2316/18 (провадження № 51-9929км18) за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.
Так, ч. 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення.
Без судового рішення можливе обмеження права власності тільки шляхом застосування процедури тимчасового вилучення майна, яка визначена ст.ст.167-169 КПК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливості конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Крім того, ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до положень ч.ч.3, 4 ст.170 КПК України, накладення арешту на майно третіх осіб допускається у випадках передбачених п.п.1, 2 ч.2 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.
Речовим доказом в розумінні ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Одночасно, при вирішенні питання про накладення арешту на майно підлягають врахуванню правові підстави для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Крім того, з матеріалів судового провадження вбачається, що у кримінальному провадженні № 0001090 від 06.07.2021 жодній особі не повідомлено про підозру.
За таких обставин, власники майна, з клопотанням про накладення арешту на майно яких звернувся слідчий, за погодженням з прокурором, на даному етапі досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні беруть участь у статусі третіх осіб.
Як зазначено у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №370/2316/18 (провадження №51-9929км18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.
Частиною 2 ст. 64-2 КПК України передбачено, що процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникає з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у третіх осіб має право звернутися до слідчого судді виключно прокурор.
Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся дізнавач Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Клопотання залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1