ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №612/4/20-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/556/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження №11кп/818/556/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 03 червня 2020 року,-

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Близнюки Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, інваліда ІІІ групи з дитинства, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 29.01.2003 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.115 КК України на 8 років позбавлення волі. 14.11.2008 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 22 дні;
- 22.02.2018 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;
- 26.11.2019 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.ч.1, 2, 4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,-

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 26.11.2019 року, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання 4 роки 8 місяців позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як встановив суд, 29 вересня 2019 року, близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , прийшов до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою наживи, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття хвіртки зі сторони задньої частини двору, а саме зі сторони огороду проник на огороджену територію вищевказаного домоволодіння, звідки таємно викрав металеві вироби у вигляді лому чорного металу загальною вагою 120 кг., вартістю 447 гривень 60 копійок.
В подальшому, перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, маючи єдиний злочинний намір, шляхом відчинення вхідних дверей, які ведуть до сараю, який розташований на вищевказаній території домоволодіння проник в середину, звідки викрав алюмінієвий бідон без кришки об`ємом 40 л загальною вагою 5 кг 250 гр. вартістю 233 гривні 00 копійок.
Утримуючи при собі викрадене майно ОСОБА_8 з місця події зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 680 гривень 60 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначив, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував, що він є інвалідом ІІІ групи з дитинства пожиттєво, вину свою визнав повністю, має на утриманні бабу та діда похилого віку. Просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який вважав за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, є інвалідом III групи з дитинства, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально позитивно, неодружений, не працює.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість призначення йому більш м`якого за своїм видом покарання на підставі ст.69 КК України, безпідставні.

Відповідно до вироку, судом визнано лише одну обставину, яка пом`якшує покарання шире каяття, а тому застосування вимог ст.69 КК України до обвинуваченого ОСОБА_8 є неможливим.

До того ж, стороною захисту не було надано суду апеляційної інстанції жодних нових даних, які б підтверджували наявність інших пом`якшуючих обставин.

Крім вищевказаної обставини, яка пом`якшує покарання суд також врахував обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, у зв`язку з чим призначив обвинуваченому за ч.3 ст.185 КК України та за сукупністю злочинів, на підставі ч.4 ст.70 КК України, покарання, вид і розмір якого, колегія суддів вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 і попередження нових злочинів.

Разом з тим, ураховуючи, що ОСОБА_8 раніше тричі судимий, у тому числі за корисливі злочини проти власності, раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин проти власності, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства.

Доводи обвинуваченого про неврахування судом того, що у нього на утриманні перебувають родичі похилого віку, є безпідставними, оскільки це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_8 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення, як про це просить обвинувачений, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 03 червня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: