Справа № 209/2031/21
Провадження № 1-кс/209/485/21
У Х В А Л А
Іменем України
11 червня 2021 року м. Кам`янське
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання з доданими матеріалами слідчого СВ ВП № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР 04.06.2021 року за № 0000234, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
09 червня 2021 року до суду від слідчого СВ ВП №1 Кам`янського РУП ОСОБА_4 надійшло клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки "Камаз" д.з. НОМЕР_1 та загруженим до нього піском, які знаходяться за адресою: м.Кам`янське, траса Т0412, неподалік магазину "Rudi" та тимчасово вилучені 05.06.2021 року з метою збереження речового доказу.
На обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 04.06.2021 року близько о 11:45 години екіпажем СРПП ВП №1 Кам`янскього РУП було виявлено порушення встановлених правил використання надр, що створило небезпеку для довкілля, а саме було запинено авто «Камаз» д.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У причеп даного авто було загружено природну сировину - пісок, на перевезення якого відповідних документів у водія не виявилось. На місто затримання автомобіля була викликана СОГ. У період часу з 12:26 до 12:40 годин, слідчим СВ ВП №1 Кам`янського РУП лейтенантом поліції ОСОБА_8 , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, за згодою тимчасового власника т/з ОСОБА_7 , а також за його участю та за участю понятих, був здійснений огляд т/з та вантажу. За результатами огляду, вказаний транспортний засіб, разом з вантажем було опечатано та вилучено.
23.04.2021 року за даним фактом слідчим СВ ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження № 0000234, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України.
Вилучені речі: автомобіль марки «Камаз» д.з. НОМЕР_1 є одним із засобів вчинення злочину, пісок є предметом вчинення злочину.
23.04.2021 року керуючись вимогами ст. ст. 98, 110 КПК України, тимчасово вилучені речі: автомобіль марки «Камаз» д.з. НОМЕР_1 та пісок, що є предметом та засобом злочину, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Слідчий СВ просить накласти арешт на автомобіль марки "Камаз" д.з. НОМЕР_1 та загруженим до нього піском, який було тимчасово вилучені у ОСОБА_7 , з метою збереження речових доказів по даному кримінальному провадженню.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що клопотання слідчого є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки 04.06.2021 року екіпажем СРПП ВП №1 Кам`янскього РУП було виявлено порушення встановлених правил використання надр, що створило небезпеку для довкілля, а саме було запинено автоавто «Камаз» д.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_7 . У причеп даного авто було загружено природну сировину - пісок, на перевезення якого відповідних документів у водія не виявилось. Камазом було перевезено пісок, який знаходився біля бази ОСОБА_9 . Згідно відповіді Петриківської райради, вказана замля належить державі. Також зазначив, що з дозволу тимчасового власника, було проведено огляд діляники на якій було виявлено пісок та сліди від камазу, а також пісок в камізі. Згідно протоколів огляду місця подія від 04.06.2021 року було вилучено Камаз та пісок. Просив накласти арешт на Камаз, оскільки він є знаряддям злочину.

Слідчий СВ ВП №1 Кам`янського РУП ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, він звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки "Камаз" д.з. НОМЕР_1 та загруженим до нього піском, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , неподалік магазину "Rudi" та тимчасово вилучені 05.06.2021 року з метою збереження речового доказу. Зазначив, що 04.06.2021 року близько о 11:45 години екіпажем СРПП ВП №1 Кам`янскього РУП було виявлено порушення встановлених правил використання надр, що створило небезпеку для довкілля, а саме було запинено авто «Камаз» д.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У причеп даного авто було загружено природну сировину - пісок, на перевезення якого відповідних документів у водія не виявилось.
Посилався, що відповідно до ст. 19 Кодексу України Про Надра - «Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.»
Відповідно до постанову КМУ від 12 грудня 1994 р. N 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» пісок належить до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення.
Згідно ст. 5 Кодексу України Про Надра - «Державний фонд родовищ корисних копалин є частиною державного фонду надр».
Не надання відповідних документів на пісок який загружено до причепу авто «Камаз» дає підстави вважати, що невідомими особами, які в ході досудового розслідування будуть встановлені, було порушено встановлені правила використання надр, що створює небезпеку для довкілля.
Власник майна ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні посилалися, що клопотання слідчого є необгрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки огляд автомобіля Камаз був проведений без ухвали слідчого, тобто з порушенням норм КПК. ОСОБА_5 який є власнком автомобіля на який слідчий просить накласти арешт не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні, а отже накладання арешту на його майно призведе до порушення його прав, оскільки він є ФОП, видом діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт, зупинить господарську діяльність, яка є його та його родини єдиним заробітком. Слідчим не доведені ризики передбачені ст. 170 КПК України. Крім того посилався, що на вказаний пісок водій мав товаро-транспортну накладну, згідно якої спірний пісок був придбаний за 350 грн., а отже ОСОБА_10 взагалі ніякого відношення до вказаного кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за ч. 2 ст. 240 КК України, а саме до порушення встановлених правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення не має. Крім того посилався, що автомобіль згідно кваліфікації злочину за ч. 2 ст. 240 КК України, не може бути знаряддям злочину.

Вивчивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, суд вважає, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається з ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Із доданих до клопотання матеріалів вбачається, що 04 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 внесені відомості за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 240 КК України.
У фабулі Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань зазначено, що 04.06.2021 року близько о 11:45 години екіпажем СРПП ВП №1 Кам`янскього РУП було виявлено порушення встановлених правил використання надр, що створило небезпеку для довкілля.
04.06.2021 року у період часу з 12:26 до 12:40 годин, слідчим СВ ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 , зі згоди тимчасового власника траспортного засобу ОСОБА_7 , за його участю та за участю понятих, було проведено огляд та тимчасове вилученно транспортний засіб марки «Камаз» д.з. НОМЕР_1 та вантаж. За результатами огляду, вказаний транспортний засіб, разом з вантажем було опечатано та вилучено.

В клопотанні не зазначено осіб, яким пред`явлено підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Предметом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, є надра і корисні копалини (крім загальнопоширених).

Корисні копалини - це природні мінеральні речовини органічного та неорганічного походження, які можуть використовуватися безпосередньо або після їх обробки. За своїм призначенням вони поділяються на корисні копалини загальнодержавного та місцевого значення. Корисні копалини належать до непоновлюваних природних ресурсів, геологічна швидкість утворення або акумуляції яких є значно меншою, ніж швидкість їх споживання людиною.

Предметом злочину є незагальнопоширені корисні копалини загальнодержавного значення. Це горючі копалини (газ, нафта, вугілля, торф тощо), метали (чорні, кольорові, рідкісні, благородні, розсіяні, рідкісноземельні), неметали (різноманітна сировина, наприклад, хімічна, абразивна, гірничорудна, для облицювальних матеріалів), води (підземні, поверхневі), інертні гази.

Не визнаються предметом злочину корисні копалини місцевого значення, які розглядаються як загальнопоширені (наприклад, галька, гравій, пісок (крім формувального, скляного, такого, що використовується у фарфорово-фаянсовій, вогнетривкій і цементній промисловості), глина (крім вогнетривкої, тугоплавкої, фарбувальної та деякої іншої), крейда (крім крейди для цементної, хімічної, скляної, гумової промисловості та для одержання глинозему з нефеліну), черепашник, камінь бутовий, сланець (крім горючого і покрівельного)).

Крім того ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» та Постановою КМУ від 12.12.1994 року №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» зазначений вичерпний перелік корисних копалин.

Слідчим та прокурором у судовому засіданні не було надано доказів щодо предмету злочину, а саме піску, зазначеному в клопотанні, тобто не зазначений напрям використання чи видобування родовища корисної копалини (піску) загальнодержавного значення, який визначається рішенням Державної комісії по запасах корисних копалин.

Також санкція ч. 2 ст. 240 КК України не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації корисних копалин.

Відомості про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні № 0000234 від 04.06.2021 року відсутні, прокурором або слідчим не порушувалося питання щодо накладення арешту на вищезазначені транспортні засоби та пісок з метою забезпечення цивільного позову.

Також у клопотанні не наведено переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування арешту на зазначені транспортні засоби.

Подане до суду клопотання містить формальний перелік підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, крім того досудовим слідством не доведено наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, оскільки не встановлені порушення правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, яке завдано даним кримінальним правопорушенням, а тому відсутні підстави для його задоволення.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Тобто, вилучене майно не відноситься до переліку, передбаченого вказаною вище нормою Закону, а тому не підлягає арешту. До того ж користувачі, власники майна не є підозрюваними у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Також, слідчій суддя, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України враховує наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Поряд з цим, слідчим та прокурором не доведено що саме автомобіль марки "Камаз" д.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , користувачем якого був ОСОБА_7 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, в судовому заcідання було лише формально наголошено на тому, що вони є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому, підстави для накладення арешту відсутні.

Що стосується накладення арешту на пісок, то у клопотанні не зазначені характерні ознаки майна, на яке слідчий просить накласти арешт, зокрема, вага сипучої речовини жовтого кольору, зовні схожої на пісок, що знаходиться у кузові вантажного автомобілю. А отже в цій частинні клопотання також не підлягає задоволенню.

Крім вищезазначеного, за правилами ч.ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

В клопотанні слідчого, йдеться про арешт майна 3-ї особи, якою згідно відомостей, зазначених в фотокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "Камаз" д.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 .

Отже, власник зазначеного майна, на цьому етапі досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, бере участь у статусі третьої особи, що обумовлено необхідністю звернення з подібним клопотанням про арешт майна не слідчим, а прокурором, як того вимагають норми ч.2 ст. 64-2 КПК України.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 98, 167, 170, 171, 172 173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задовольнити клопотання слідчого СВ ВП № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР 04.06.2021 року за № 0000234, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1