Справа № 445/1128/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/79/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 445/1128/18 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жуків Золочівського району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 15, ст. 116 КК України,
з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2020 року у ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ст. 116 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, встановивши йому іспитовий строк 1 рік. У відповідності до ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покладено такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно з вироком, ОСОБА_5 , 10 травня 2018 року близько 17 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , під час побутового конфлікту із потерпілим ОСОБА_11 , з урахуванням протиправної поведінки останнього, яка полягала у попередньому систематичному знущанні над обвинуваченим, у тяжкій образі його та членів його сім`ї, а також у протиправному застосуванні насильства до обвинуваченого та членів його сім`ї, під час чергового конфлікту, що в сукупності сприяло появі раптового умислу на позбавлення життя потерпілого на ґрунті виникнення короткочасної інтенсивної емоції, яка домінувала в його свідомості в той момент, значною мірою втративши контроль над своїми діями і здатністю керувати ними, перебуваючи в стані вираженої емоційної напруги, яка досягла стану фізіологічного афекту, тобто в стані сильного душевного хвилювання, тримаючи у руці побутовий ніж, яким чистив яблуко, наніс ним три удари в ділянку грудної клітки та живота, чим заподіяв проникаюче поранення грудної клітки зліва і справа, проникаюче поранення живота, проникаюче торакоабдомінальне поранення з пошкодженням лівої та правої легень, печінки, шлунку, селезінки та діафрагми, відкритих двобічних гемо пневмотораксів, внутрішньої кровотечі. Однак злочинний намір на позбавлення життя не довів з причин, що не залежали від його волі.
На вирок суду перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду щодо ОСОБА_5 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання, та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 15, ст. 116 КК України до покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку - 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. У решті вирок суду просить залишити без змін.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого прокурор в обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом, при призначенні ОСОБА_5 за незакінчений злочин, не дотримано вимог ч. 3 ст. 68 КК України, у зв`язку з чим призначено покарання більш суворе, ніж передбачено законом України про кримінальну відповідальність.
Звертає увагу, що санкцією ст. 116 КК України передбачено покарання у вид обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, а тому дві третини максимального строку покарання за даний злочин становитиме 3 року 4 місяці позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково з таких підстав.
Апеляційний суд переглядає вирок у межах апеляційної скарги відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України.
Фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора в апеляційній скарзі про те, що вирок Личаківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2020 року щодо ОСОБА_5 підлягає зміні у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ст. 116 КК України, а саме у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, зумовленого жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Санкцією статті 116 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 за вчинене ним кримінальне правопорушення, суд першої інстанції врахував його тяжкість, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, який є пенсіонером, особою похилого віку, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, за місцем проживання характеризується позитивно, думку потерпілого, який просив суворо не карати.

Отже, зваживши вказані обставини і всі дані щодо особи ОСОБА_5 , а також з врахуванням того, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку, суд першої інстанції обґрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі, звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Зазначена норма закону не була врахована судом першої інстанції.

Згідно з п.4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 4 ст. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а вирок суду в частині призначеного покарання змінити та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 15 ст. 116 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

У решті вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2020 рокущодо ОСОБА_5 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 15 ст. 116 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4