12.04.2021 Провадження № 1-кп/331/201/2021
Єдиний унікальний номер 331/3547/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2021 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000187 від 06.09.2020 року з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, із середньою освітою, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.02.2018 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
05 вересня 2020 приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік річки Мокра Московка, в районі проспекту Соборного, в м. Запоріжжі, більш точну адресу досудовим розслідуванням встановити не вдалось, помітив на землі 1 зіп-пакет, дослідивши який, зрозумів, що в зазначеному зіп-пакеті знаходиться психотропна речовина - РVР. Після цього ОСОБА_3 поклав вищевказаний зіп-пакет до карману своїх штанів та став незаконно зберігати при собі, зрозумівши, що вказана речовина є психотропною речовиною, обіг якого заборонений. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин для особистого вживання, без мети збуту, діючи умисно, всупереч ст.ст. 13, 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 863 від 08.07.1999 року (зі змінами), а також ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95 - ВСР від 15.02.1995 року (зі змінами), ОСОБА_3 продовжив пересуватися до вул. Академіка Амосова в м. Запоріжжя.

Після цього, ОСОБА_3 , продовжуючи свій умисел на незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту, утримував його при собі приблизно до 12 годині 20 хвилин 05.09.2020 року, коли останній був затриманий неподалік будинку № 67, розташованого по вул. Академіка Амосова у м. Запоріжжі, працівниками поліції, якими під час огляду місця події вищевказаний зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений, - РVР, маса якої склала 0,2067 г в перерахунку на основу, був вилучений.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що у вересні 2020 року він проходив по вулиці неподалік свого будинку та побачив згорток із невідомою речовиною. Він підняв його та роздивився, там був білий порошок. Він взяв його собі та вирішив спробувати вдома, але по дорозі його зупинили працівники поліції, які виявили цей пакет. У вчиненому щиро розкаявся та підтвердив, що він епізодично вживає наркотичні засоби, але зробив для себе належні висновки та зобов"язався не вчинювати злочини у майбутньому.
З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї провини у вчинені кримінального правопорушення судом, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин, без мети збуту.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), раніше притягувався до кримінальної відповідальності, з 04.09.2020 року перебуває під наглядом лікаря-нарколога з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання психостимуляторів, канабіноїдів, вживання зі шкідливими наслідками, офіційно не працевлаштований, стійких соціальних зв`язків не має, має невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2018 року.

Обставиною, що пом`якшує покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Інших додаткових фактичних обставин, які б значно пом`якшували покарання обвинуваченому сторони кримінального провадження суду, в судовому засіданні, не навели і судом таких обставин, при дослідженні доказів, не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше був засуджений, однак це не призвело до позитивних змін в особистості обвинуваченого та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків обвинувачений для себе не зробив та на шлях виправлення не став, не працює, власного доходу не має, стійких соціальних зв`язків також не має, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також наявність невідбутого терміну покарання, суд доходить висновку про неможливість призначення покарання без ізоляції від суспільства, оскільки це не може бути достатнім для попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів, тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді обмеження волі, а також із застосуванням положень ст. 71 та ст. 72 КК України з урахуванням покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2018 року, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.100, 349, 368, 370, 374, 393, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України з урахуванням правил складання покарань, передбачених ст. 72 КК України, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2018 року, та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді п"яти років та одного місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з моменту фактичного затримання останнього.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили не обирати.
Речові докази:
-психотропну речовину, обіг якої заборонений, - РVР, маса якої складає 0,2067 г в перерахунку на основу, - знищити;
-MicroSD-накопичувач залишити в матеріалах кримінального провадження суду.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1