Справа № 357/2265/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2021 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000136 від 13.01.2020, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставки, Каланчацького району Херсонської області, громадянина України, освіта неповна середня, офіційно не працюючого, раніше судимого: 1) 18.12.2003 Армянським міським судом AP Крим за ч. 3 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 2) 16.12.2005 Суворовським районним судом м. Херсона за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 17.10.2011 Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ст.ст. 70, 71 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 29.11.2016 на підставі ст. 81 КК України відповідно до ухвали Миколаївського районного суду від 21.11.2016 умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 2 місяці 8 днів, без місця реєстрації, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України

У С Т А Н О В И В:

доведеним, що 12 січня 2020 року близько 17 години ОСОБА_4 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи всередині будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, тримаючи у руці ніж, умисно наніс ним один цілеспрямований удар у живіт ОСОБА_6 .

Внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани живота, пошкодження шлунку, пошкодження великого сальника, пошкодження шлунково-кишкової зв`язки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України не визнав та пояснив, що 12 січня 2020 р. він разом із ОСОБА_7 перебував на провулку Леваневського. Приблизно о 09 годині прийшла ОСОБА_8 . Вона сказала, що побуде з ними, т.я. у неї вдома п`янка. Вона дала гроші на випивку. Сніжана була постійно поряд з ним. Вони посиділи. Потім він пішов з квартири. Прийшов біля 13 години. Коли прийшов то в квартирі був якийсь чоловік. Як його звати не знає. Вони посиділи. Потім відбувся спір. Він сказав, щоб цей чоловік пішов. Він був випивший. Випив коли ОСОБА_8 дала гроші, він купив 0,5 л. самогонки, повернувся, вони, у т.ч. він випивав самогонку. Чоловік який був, конфліктував із ОСОБА_8 за якісь гроші. Потім цього чоловіка ОСОБА_8 провела. Далі продовжували випивати, полягали спати. Потім на ранок сказали, що він порізав чоловіка. Події які мали місце тоді він пам`ятає добре. Він нікого не підрізав. Чому потерпілий вказує на нього як особу, що підрізала його, сказати не може. Хто ОСОБА_9 наніс тілесні ушкодження ножем не може сказати. Він цього не робив.

Не зважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчинені злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, його винуватість у вчинені зазначеного злочину підтверджується доказами дослідженими судом:

показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що він 12 січня 2020 р. приїхав до дружини у ОСОБА_11 . Коли він вийшов до магазину, зустрів знайому. Він разом із нею прийшов до будинку, за якою адресою не пам`ятає. Будинок складається із двох половин. Він був випивший. У цьому помешканні він разом із ОСОБА_8 і її знайомою вживали спиртне. Потім прийшов ОСОБА_12 . Він тоді його бачив вперше. Вони ще випили приблизно 1 л. самогона. Потім між ним і ОСОБА_12 виник конфлікт після того як він заступився за Сніжану. У ОСОБА_12 він не бачив у руках ножа. Але побачив на собі ножове поранення. Він отримав один удар ножем в живіт. Він обвинуваченого не провокував. У якій руці обвинувачений тримав ножа перед нанесенням удару ним йому в живіт не може сказати. Ножа у руках обвинуваченого він не бачив. Коли це відбувалося то у кімнаті були ОСОБА_8 і ОСОБА_13 . ОСОБА_8 намагалася вступити за нього. Коли він отримав удар ножем у живіт жінки були поряд. До нього після удару його ножем підходила ОСОБА_8 , але що саме вона йому говорила, він не пам`ятає. Він перебував на лікуванні у зв`язку із отриманням ножового поранення. Йому було проведено операцію. Лікувався приблизно 3 тижні. Він точно знає, що ножове поранення йому завдав ОСОБА_12 . У нього на обличчя добра пам`ять. Він на сто відсотків впевнений, як офіцер запасу, що це обвинувачений, а саме ОСОБА_12 завдав йому удар ножем у живіт, спричинивши тілесні ушкодження. У призначенні покарання винному покладається на розсуд суду;

показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що потерпілий ОСОБА_15 є її колишнім чоловіком. Вона окремо проживає від потерпілого. Її колишній чоловік напередодні сказав, що приїде до неї. Він приїхав 12 січня 2020 р. Потім він сказав їй що відійде. Це було о 10 годині. Він не повідомляв куди і чому пішов. Протягом дня вона телефону своєму колишньому чоловіку він не відповідав на її телефонні дзвінки. Вона почала хвилюватися. Увечері приблизно о 19.30 дитина вийшла на вулицю і зайшовши сказала, що йде батько. Вона побачила, що він напіводягнутий йде. Одяг і взуття тримав у руках. Коли підійшов ближче то вона побачила, що він тримається за живіт та сказав викликай швидку, його вдарили ножем. Вона рану на тілі колишнього чоловіка не бачила. Кров на його футболці бачила. Він втрачав свідомість при ній. Він повідомив їй, що був у когось, там була суперечка, бійка;

показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що це було 12 січня. Вона була у приватному будинку у ОСОБА_17 і ОСОБА_18 . Потім вона зустріла на ОСОБА_19 . Вона з ОСОБА_20 прийшли до ОСОБА_21 і ОСОБА_18 . Там відпочивали. Їх у будинку було четверо. Інших осіб не було Вона вийшла до туалету біля входу. Усі залишалися в кімнаті. Її не було приблизно 2 хвилини. ОСОБА_20 почав говорити на ОСОБА_22 погані слова. Потім чоловіки почали битися, були на полу, стоячи на колінах. Боролися, хапали один одного. Потім вона побачила лезо ножа у руці ОСОБА_21 , воно блиснуло. Вона підскочила, вихватила ніж у ОСОБА_21 , при цьому порізала собі руку. Вона поклала ніж на шафу. Потерпілий спочатку повив, повив, а потім пішов. Ніж звичайний кухонний лезо приблизно 15 см., рукоятка пластмасова. Вона не бачила самий удар ножем. Вона не встигла викликати швидку, т.я. потерпілий пішов. Насправді вона не бачила удара ножем. На прохання слідчого вона погодилася сказати, що бачила удар, хоча насправді цього не бачила. Потерпілий говорив, що його підрізали. Конфлікту між обвинуваченим і потерпілим вона не чула. Пізніше від обвинуваченого вона почула, що потерпілий ображав ОСОБА_22 ;

показаннями свідка ОСОБА_23 про те, що це було з 12 на 13 січня 2020 р. У будинку були вона, ОСОБА_12 і ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_8 пішла по горілку, там зустріла потерпілого, із яким прийшла до неї з ОСОБА_21 у помешкання. Вдома у цей час були: вона, обвинувачений, ОСОБА_8 і потерпілий. Вони усі розпивали горілку. Сиділи розмовляли. ОСОБА_21 намагався розтопити грубу. Вона лягла спати на ліжко. Сварки чи бійки не бачила. Коли встала точно сказати не може, але потерпілого вже не було. Сніжана їй нічого не говорила. Що сталося, у ОСОБА_21 вона не питала, т.я. він був у неадекваті, був п`яний. Вона, ОСОБА_17 і ОСОБА_8 випили приблизно 1,5 л. самогона. Вранці поліція знайшла ножа із кров`ю на ньому, і забрала ножа. Коли усе це відбувалося у кімнаті було темно. Слідів боротьби, крові вона не бачила. Потерпілий їй сказав, що це ОСОБА_21 його підрізав.

письмовими доказами, дослідженими судом:

письмовою заявою ОСОБА_6 від 13.01.2020 р. про притягнення до відповідальності невідомої особи, яка 12.01.2020 р. нанесла йому ножове поранення;

протоколом огляду місця події від 12.01.2020 р., відповідно до якого місце проведення огляду: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено і вилучено футболку з плямами коричневого кольору;

протоколом огляду місця події від 13.01.2020 р. з фототаблицями, відповідно до якого у будинку АДРЕСА_1 виявлено два ножі, на лезі одного із яких виявлено сліди речовини бурого кольору;

протоколом № 86 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 13.01.2020 р., відповідно до якого ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

висновком експерта № 013/ц від 30.01.2020 р. відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0;

висновком експерта № 012/ц від 19.02.2020 р. відповідно до якого кров та епітеліальні клітини, що знайдені на кухонному ножі могли походити від потерпілого ОСОБА_6 ;

протоколом огляду предмета від 28.02.2020 р., постановою про визнання речовими доказами та приєднання до кримінального провадження від 28.02.2020 р. двох кухонних ножів, зразка крові ОСОБА_6 , футболки білого кольору;

висновком експерта № 23-мк від 21.02.020 р., відповідно до якого виникнення виявленого пошкодження на фуфайці (футболці) від дій наданих на дослідження ножів не виключається;

висновком експерта № 32/д від 12.02.2020 р., відповідно до якого при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_6 знайдені наступні ушкодження: проникаюча рана живота, пошкодження шлунку, пошкодження великого сальника, пошкодження шлунково-кишкової зв`язки. Описані ушкодження заподіяні можливо в строк указаний в постанові. Дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя. На тілі потерпілого виявлено не менше ніж одну точку прикладання сили;

протоколом проведення слідчого експеримента від 24.02.2020 р. за участі потерпілого ОСОБА_6 із ілюстративною фототаблицею, відповідно до якого потерпілий розказав і показав, як 12.01.2020 р. йому спричинено ножове поранення у живіт;

висновком судово-психіатричної експертизи № 71 від 12.02.2020 р., відповідно до якого ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічні захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_4 під час проведення обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_4 в данний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та у будь-якому іншому вираженому афективному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував.

Суд зазначені надані прокурором докази визнає належними та допустимими.

Досліджені належні, допустимі, достовірні, такі що узгоджуються між собою докази, суд визнає достатніми, щоб покласти їх в основу обвинувального вироку.

Суд відхиляє доводи обвинуваченого, захисника щодо не нанесення обвинуваченим удару ножем у живіт потерпілого, не спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, не вчинення вказаного злочину, не доведеності вчинення обвинуваченим вказаного злочину, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , письмовими доказами, дослідженими судом.

Суд визнає, що вказані доводи обвинуваченого, захисника є способом обраного захисту від обвинувачення, яке судом було забезпечено обвинуваченому в ході судового розгляду кримінального провадження, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за:

ст. 121 ч.1 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 24 ч.2 КК України, при вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний тяжкий злочин.

ОСОБА_4 раніше судимий: 18.12.2003 Армянським міським судом AP Крим за ч. 3 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 16.12.2005 Суворовським районним судом м. Херсона за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 17.10.2011 Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ст.ст. 70, 71 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 29.11.2016 на підставі ст. 81 КК України відповідно до ухвали Миколаївського районного суду від 21.11.2016 умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 2 місяці 8 днів.

ОСОБА_4 не перебуває на обліку у лікарів нарколога, психіатра.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає його осудним, тобто особою, яка під час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень міг усвідомлювати свої дії і керувати ними ст. 19 ч.1 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом визнаються: рецидив злочинів, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння - п.1,13 ч.1 ст. 67 КК України.

Суд при призначенні покарання ОСОБА_4 враховує положення ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд констатує, що ОСОБА_4 своїми протиправними діями спричини тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, особу винного, який раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, після звільнення знову вчинив тяжкий злочин, що свідчить про злочинну спрямованість поведінки, вперте небажання ставати на шлях виправлення, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, те, що він офіційно не працює, дійшов висновку, що обвинувачений представляє підвищену небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лише в умовах тривалої ізоляції від суспільства, тобто призначення йому покарання у виді позбавлення волі у ближче до верхньої межі санкції ст. 121 ч.1 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 більш м`якого покарання в частині строку покарання, передбаченого санкцією ст. 121 ч.1 КК України, на переконання суду, буде явно не справедливим через м`якість, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують покарання.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання в частині строку покарання, передбаченого санкцією ст. 121 ч.1 КК України, на переконання суду, буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його доволі молодий вік, думку потерпілого щодо покарання.

Цивільний позов, процесуальні витрати, відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме: два кухонні ножі, зразки крові потерпілого, футболку потерпілого, які передані на зберігання за квитанціями № № 194,195 2020 від 02.03.2020 р. до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, слід знищити.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 100 ч. 12 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 13 січня 2020 р. затриманий, 15 січня 2020 р. відносно нього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_4 передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на справедливий суд, захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 21 липня 2021 р.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк досудового тримання його під вартою з 13 січня 2020 р. до 20 липня 2021 р. із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити попередній - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більш ніж на 60 днів, тобто до 18 вересня 2021 р.

Речові докази: два кухонні ножі, зразки крові потерпілого, футболку потерпілого, які передані на зберігання за квитанціями №№ 194,195 2020 від 02.03.2020 р. до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області - знищити.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду