У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барда Азербайджанської республіки, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Міністерство юстиції України звернулось до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відношенні ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України. У клопотанні зазначено, що 22 квітня 2021 року наказом № 1470/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись статтею 606 Кримінального процесуального кодексу України, статтею 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 25.02.2021 року за №06-06-20070/21.

ОСОБА_4 о засуджено вироком Октябрьського районного суду м. Ставрополя від 21.04.2016 року, з урахуванням змін, внесених касаційною постановою Ставропольського крайового суду від 13.12.2017 року, до покарання у вигляді 9 років 10 місяців позбавлення волі зі штрафом у розмірі 250000,00 рублів за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 30, частиною п`ятою статті 228.1 (готування до незаконного збуту наркотичних засобів в особливо великому розмірі, групою осіб за попередньою змовою) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Ставропольському краю»; кінець відбуття строку покарання 08.05.2025 року.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 о в Україні: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, просять визначити норми (статті, частини статей) КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 о визнано винним вироком Октябрьського районного суду м. Ставрополя від 21.04.2016 року з урахуванням змін, внесених касаційною постановою Ставропольського крайового суду від 13.12.2017 року, та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 о згідно з Кримінальним Кодексом України, зазначивши про початок відбування строку покарання.

В судовому засіданні прокурор висловила думку про задоволення клопотання, оскільки є всі підстави для цього та вважає за необхідне привести вирок Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 , визначивши, що статті та частини КК РФ, за якими засуджено останнього у РФ відповідає ч. ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України, та відповідно покарання, до якого його вважати засудженим ОСОБА_4 слід визначити у вигляді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки вироком суду РФ дане додаткове покарання останньому не призначено, та без штрафу, оскільки санкція ч. 3 ст. 307 КК України дане додаткове покарання не містить.

Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився. В клопотанні просив справу розглянути за відсутності представника.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 603 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави розглядається протягом одного місяця з дня його отримання судом першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місце проживання чи останнє відоме місце проживання засудженої особи, або місце перебування майна такої особи, а в разі їх відсутності - місце знаходження Міністерства юстиції України.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р м. Горлівка Донецької області включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 27/0/38-14 відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», розгляд справ, підсудних Центрально-Міському районному суду м. Горлівки, здійснюється Слов`янським міськрайонним судом Донецької області.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Октябрьського районного суду м. Ставрополь від 21 квітня 2016 року, зміненим касаційною постановою Ставропольського крайового суду від 13 грудня 2017 року, ОСОБА_4 , визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ та призначено покарання у вигляді 9 років 10 місяців позбавлення волі зі штрафом 250000,00 рублів.

ОСОБА_4 знаходиться у ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Ставропольському краю». Початок строку відбуття покарання 21 квітня 2016 року, кінець 08 травня 2025 року. Строк тримання під вартою з 09 липня 2015 року по 21 квітня 2016 року у кількості 287 днів.

Згідно з наданої з виправної установи характеристики, ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони.

Згідно з медичною довідкою, засуджений ОСОБА_4 за час перебування у виправному закладі звертався за медичною довідкою, діагноз хронічний бронхіт. Перешкод для етапування будь яким видом транспорту не має.

ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується письмовою заявою засудженого.

Згідно з висновком Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України, запит Міністерства юстиції Російської Федерації від 25.02.2021 року № 06/20070/21 про передачу в Україну засудженого в Російській Федерації ОСОБА_4 , для подальшого відбування покарання, може бути задоволений.

Отже, ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ (готування до незаконного збуту наркотичних речовин в особливо крупному розмірі, групою осіб за попереднім зговором), що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, а саме, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України (готування до збуту наркотичних засобів в особливо крупному розмірі, за попередньою змовою групою осіб).

Здійснюючи процедуру приведення вироку Октябрьського районного суду м. Ставрополь року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України. При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Разом з тим, відповідно ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Відповідно до діючого Кримінального кодексу готування до збуту наркотичних засобів в особливо крупному розмірі, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікується ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України. Санкція за цей злочин передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до частини 3 статті 603 КПК України, при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Таким чином, за умови вчинення аналогічного кримінального правопорушення на території України, дії засудженого ОСОБА_4 мали бути кваліфіковані, як готування до збуту наркотичних засобів в особливо крупному розмірі, за попередньою змовою групою осіб за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Разом з тим, частиною 2 статті 68 КК України визначено, що за вчинення готування до злочину строк або розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Частиною 4 статті 610 КПК України передбачено, що при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадку, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Отже, враховуючи, що у випадку вчинення ОСОБА_4 аналогічного злочину на території Украйни, останньому можливо б було призначити половину максимального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 307 КК України, а саме не більш ніж 6 років позбавлення волі.

Відповідно ч. 5 ст. 610 КПК України, суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України. Воно виконується в межах і в порядку, передбачених законодавством України.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, у вигляді штрафу, не передбачено ч. 3 ст. 307 КК України, а тому, виконанню на території України не підлягає.

З урахуванням наведеного, з огляду на те, що призначене засудженому ОСОБА_4 за вироком Октябрьського районного суду м. Ставрополь від 21.04.2016 року, змінене касаційною постановою Ставропольського крайового суду від 13 грудня 2017 року, покарання за своїм видом є сумісним із законодавством України та співвідноситься із заходами примусу, передбаченими КК України за вчинення аналогічних винних діянь, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Октябрьського районного суду м. Ставрополь від 21 квітня 2016 року, зміненим касаційною постановою Ставропольського крайового суду від 13 грудня 2017 року, відносно ОСОБА_4 , та визначити, що ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ відповідають ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України, та, з урахуванням вимог ст. 68 КК України, вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі.

Додаткове покарання у вигляді конфіскації майна вироком суду РФ призначене не було, а тому при приведенні даного вироку у відповідність із законодавством України призначенню не підлягає.

Крім того, відповідно до положень Закону України від 26 листопада 2015 року № 838VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (в редакції ст. 72 КК України із змінами, внесеними згідно з Законом № 2046-VІІІ від 18.05.2017 року), частина п`ята статті 72 КК України станом на початок строку тримання під вартою засудженого ОСОБА_4 (09 липня 2015 року) передбачала зарахування судом строку попереднього ув`язнення в разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з вироком Октябрського районного суду м. Ставрополя від 21 квітня 2016 року, довідки ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Ставропольському краю», термін тримання під вартою засудженого з 09 липня 2015 року по 21 квітня 2016 року.

За таких обставин, ОСОБА_4 слід провести зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 09.07.2015 року по 21.04.2016 року включно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 602, 603, 609, 610 КПК України, Конвенцією про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України щодо приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Октябрьського районного суду м. Ставрополь від 21 квітня 2016 року, зміненим касаційною постановою Ставропольського крайового суду від 13 грудня 2017 року, яким ОСОБА_4 , визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ та призначено покарання у вигляді 9 років 10 місяців позбавлення волі зі штрафом 250000,00 рублів.

Визначити, що стаття, частина статті кримінального кодексу Російської Федерації, за якими ОСОБА_4 засуджений вироком Октябрьського районного суду м. Ставрополь від 21 квітня 2016 року, зміненим касаційною постановою Ставропольського крайового суду від 13 грудня 2017 року, за ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ відповідають ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , відповідно до вироку Октябрьського районного суду г. Ставрополь від 21 квітня 2016 року, зміненим касаційною постановою Ставропольського крайового суду від 13 грудня 2017 року, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 21 квітня 2016 року, зарахувавши засудженому у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 09 липня 2015 року по 21 квітня 2016 року, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1