Номер провадження 1-кп/243/638/2021
Номер справи 243/4725/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

За участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000527 від 23.04.2021 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого:

-02.09.1998 року Слов`янським міським судом за ч.1 ст. 101 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

-11.06.2007 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 10.07.2015 року по відбуттю строку покарання;

-02.03.2018 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186, 70 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців, звільнений умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 8 днів

який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України при наступних обставинах.

30 березня 2021 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_4 знаходився на законних підставах в приміщенні Комунальної установи Центр обліку бездомних осіб з будинком нічного перебування Слов`янської міської ради, за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, пров. Лермонтова, 30. В цей час у вказаному приміщенні у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , 30.03.2021 року приблизно о 18 год. 30 хв., перебуваючи на законних підставах в приміщенні КУ Центр обліку бездомних осіб з будинком нічного перебування Слов`янської міської ради, розташованої за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, пров. Лермонтова, 30, розуміючи протиправний характер свої дій, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, скориставшись тим, що навколо немає сторонніх осіб, які могли б запобігти доведенню його протиправних дій до кінця, зайшов до спальної кімнати звідки викрав мобільний телефон марки Nomi (i282) у корпусі з полімерного матеріалу чорного кольору ЕМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 290 грн. 50 коп. з сім-карткою, яка для потерпілої вартості не має.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 290 грн. 50 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав у повному обсязі та показав суду, що дійсно скоїв правопорушення у час, місці та обставинах, викладених у описовій частині вироку, а саме приблизно о 18 год. 30 хв. 30.03.2021 року, зі спальної кімнати КУ Центр обліку бездомних осіб з будинком нічного перебування Слов`янської міської ради, за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, пров. Лермонтова, 30, де знаходився на законних підставах, викрав мобільний телефон Nomi, після цього з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. У скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за своєї відсутності, покарання просила призначити на розсуд суду.

Крім того, провина обвинуваченого підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

?Протоколом огляду від 24.04.2021 року, об`єктом огляду якого є територія за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 , добровільно відповідно до заяви надав мобільний телефон марки Nomi ( НОМЕР_3 ) у корпусі з полімерного матеріалу чорного кольору ЕМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який таємно викрав 30.03.2021 року з кімнати, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та фототаблицями до протоколу;

?Висновком експерта №445 від 28.04.2021 року за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, що проведений на підставі постанови слідчого від 26.04.2021 року, з якого вбачається, що залишкова вартість викраденого майна, що належить ОСОБА_6 на момент вчинення злочину, тобто на 30.03.2021 року, а саме: мобільного телефону марки Nomi (i282) у корпусі з полімерного матеріалу чорного кольору ЕМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 складає 290 грн. 50;

?Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 28.04.2021 року, відповідно до якої мобільний телефон марки Nomi (i282) у корпусі з полімерного матеріалу чорного кольору ЕМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 визнано речовим доказом та передано на зберігання ОСОБА_6 , відповідно до розписки від 28.04.2021 року.

Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №201 від 30.04.2021 року, вбачається, що ОСОБА_4 , в період часу відповідний інкримінованому правопорушенню, хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності або недоумством не страждав. Виявляв емоційно-нестійкий розлад особистості ускладнений психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання психоактивних речовин (алкоголь), синдром алкогольної залежності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, відповідний інкримінованому правопорушенню, ОСОБА_4 в стані тимчасового розладу психічної діяльності не перебував. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У відповідності до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При визначенні міри покарання, суд враховує характер та ступінь загальної небезпеки скоєного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів; дані про особу: раніше судимий, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 1989 року з діагнозом Органічний розлад особистості, експлозивний тип внаслідок перенесеної ЧМТ, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з травня 1998 року з діагнозом: Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності., з вересня 2017 року з діагнозом Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності.

Крім того, з огляду на обставини вчиненого злочину, враховуючи, що обвинувачений не працює, раніше вже був засуджений, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знов скоїв корисливий злочин, під час умовно-дострокового звільнення, що свідчить про високий рівень його суспільної небезпеки та бажання жити саме за рахунок прибутку від своєї злочинної діяльності та небезпеку ОСОБА_4 для суспільства, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього не можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Суд враховує, що обвинувачений провину визнав у повному обсязі, щиро кається, що є обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України.

Крім того, суд враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

З огляду на викладене, суд приходить висновку, що покарання у виді позбавлення волі буде справедливим, достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71. 72 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а відповідно до ч. 4 цієї статті, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

У відповідності з п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами та доповненнями) невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (ст.ст. 81, 107 КК України). У разі, коли особа була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (ст.ст. 81, 107 КК України) і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_4 вчинив 30.03.2021 року, тобто під час умовно-дострокового звільнення, остаточне покарання йому слід призначати за сукупністю вироків за правилами ч.1 ст. 71, ст.72 КК України, у вигляді позбавлення волі шляхом часткового складання покарань.

Питання про речові докази вирішити на підставі КПК України.

Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати за провадженням відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, -

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 4 місяців позбавлення волі.

На підставі вимог ч. 1 ст. 71 КК України, ОСОБА_4 до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.03.2018 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186, 70 ч.1 КК України та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 1 (одного) року 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення цього вироку до виконання.

Запобіжний захід, відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, судом не обирався.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон марки Nomi (i282) у корпусі з полімерного матеріалу чорного кольору ЕМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який передано відповідно до розписки потерпілій ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити останній за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1