ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у дистанційному судовому провадженні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001260 від 21.06.2020 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, громадянина України, з вищою освітою, працюючого касиром ПАТ «ОКО СХІД», не одруженого, раніше не судимого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого - ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2020 року, близько 00 години 05 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Vokswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований у республіці Польща, рухався в Індустріальному районі м. Дніпро по пр. Слобожанському з боку ул. Котляревського в напрямку вул. Калинової зі швидкістю не менше ніж 70 км/год.
Під час руху обвинувачений ОСОБА_3 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1 («пішохідний перехід») та дорожньою розміткою 1.14.2 («пішохідний перехід який регулюється світлофором»), що розташований неподалік від будинку №12 пр. Слобожанський в м. Дніпро, перед яким зупинився транспортний засіб в сусідній смузі праворуч, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме пішохода ОСОБА_5 , заходів до зменшення швидкості, а вразі потреби зупинки, для надання йому не прийняв і, продовживши рух, скоїв на нього наїзд.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_5 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми правої нижньої кінцівки: закритого перелому правої малогомілкової кістки у нижній третині зі зміщенням уламків, закритого перелому внутрішньої кісточки правого гомілковостопного суглобу зі зміщенням уламків, підшкіряної гематоми в нижній третині правої гомілки, садна в області внутрішньої поверхні правого гомілковостопного суглобу, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Vokswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 18.1 та п.18.4 Правил дорожнього руху України, який свідчить:
п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», невиконання якого перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.
п. 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Будучи допитаним в якості обвинуваченого, ОСОБА_3 свою провину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро покаявся та пояснив суду, що 21 червня 2020 року, близько 00 години 05 хвилин, керуючи автомобілем «Vokswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 , рухався в Індустріальному районі м. Дніпро по пр. Слобожанському з боку ул. Котляревського в напрямку вул. Калинової зі швидкістю приблизно 70 км/год, та під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу був неуважний, в результаті чого скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_5 , який переходив дорогу по пішохідному переходу. Після чого він зупинився та викликав медичну допомогу та співробітників поліції.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 про стягнення 16304,20 гривень за рахунок спричиненої майнової шкоди обвинувачений ОСОБА_3 визнав частково, а саме в частині коштів витрачених на ліки, щодо позовних вимог про стягнення 100 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди зазначив, що не визнає її у повному обсязі і визнав цивільний позов в частині витрат, пов`язаних на правову допомогу.
Потерпілий ОСОБА_5 суду прояснив, що 21 червня 2020 року у нічний час переходив дорогу на пішохідному переході по пр. Слобожанському у м. Дніпро та на нього скоїв наїзд автомобіль «Vokswagen Golf» під керуванням водія ОСОБА_3 , в результаті чого він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтримав заявлену позовну заяву та просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 16 304,20 гривень за рахунок спричиненої майнової шкоди, 100 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди і 500 гривень як витрати, пов`язані з отриманням правової допомоги. Потерпілий ОСОБА_5 у суді стверджував, що моральна шкода полягає у перенесених фізичних стражданнях від отриманої травми внаслідок ДТП, тривалого часу позбавлення можливості вести нормальний спосіб життя без сторонньої допомоги, неможливістю у подальшому працювати у ТОВ «Будстальмонтаж» на посаді муляра, що викликало у нього душевні страждання у вигляді страху та невпевненості у можливість подальшого працевлаштування у повну силу та утримувати себе, так як це було до ДТП.
Окрім повного визнання своєї провини обвинуваченим, показів потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні, провина обвинуваченого також повністю підтверджується письмовими доказами, наданими прокурором у судовому розгляді та дослідженими судом: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 червня 2020 року зі схемою та фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди та автомобіль «Vokswagen Golf» р.н. НОМЕР_1 , на якому виявлені механічні пошкодження; протоколом проведення слідчого експерименту від 21 липня 2020 року за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , в ході якого останній вказав на механізм наїзду на потерпілого ОСОБА_5 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи №1923е від 20 липня 2020 року у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми правої нижньої кінцівки: закритого перелому правої малогомілкової кістки у нижній третині зі зміщенням уламків; закритого перелому внутрішньої кісточки правого гомілковостопного суглобу зі зміщенням уламків; підшкірної гематоми в нижній третині правої гомілки; садна в області внутрішньої поверхні правого гомілковостопного суглобу.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в КНП «МКЛ №6»ДМР».
Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми правої нижньої кінцівки, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути і виступаючі частини рухомого транспортного засобу.
За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми правої нижньої кінцівки - відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Згідно висновку судової-автотехнічної експертизи №19/104-9/2/912 від 27 липня 2020 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України.
При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 18.1 та 18.4 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП.
Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» ОСОБА_3 при заданому механізмові події, визначалося виконанням ним вимог п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху та для нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх.
При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а також особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді штрафу у дохід держави, без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 раніше до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягався (в редакції Кримінального Кодексу України внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 586-VI від 24.09.2008).

Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 16 304,20 гривень за рахунок спричиненої майнової шкоди, 100 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди і 500 гривень в зв`язку з отриманням правової допомоги,суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно до п.п. 4-7,11,16,17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно із ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
З урахуванням викладених норм, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 16 304,20 гривень підлягає частковому задоволенню у розмірі 14 703, 75 гривень, що підтверджується наданими до цивільного позову квитанціями та чеками на медичні препарати і ліки, без урахування витрат на цигарки та продукти харчування, оскільки витрати на зазначені товари у розмірі 1 602 гривня, не є майновими збитками понесеними потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 100 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди, суд, з урахуванням характеру й обсягу фізичних та моральних страждань потерпілого, психоемоційних переживань, понесених ним внаслідок отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості, неможливістю у подальшому працювати у ТОВ «Будстальмонтаж» на посаді муляра, тривалого часу позбавлення можливості вести нормальний спосіб життя, що викликало у потерпілого душевні страждання у вигляді страху та невпевненості у можливість подальшого працевлаштування у повну силу та утримувати себе, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про те, що компенсація моральної шкоди, повинна бути визначена в грошовій сумі у розмірі 30 000 гривень.

Також суд приходить до висновку про задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 про стягнення витрат пов`язаних з отриманням правової допомоги у розмірі 500 гривень, оскільки ці витрати підтверджені договором про надання правової допомоги №093 від 12.11.2020 року і квитанцією від 16.11.2020 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України (в редакції Кримінального Кодексу України внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008 р., № 586-VI від 24.09.2008 р.) та призначити йому покарання у виді штрафу у дохід держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 14 703, 75 гривень за рахунок спричинення майнової шкоди, 30 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди і 500 гривень за рахунок витрат, пов`язаних з отриманням правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави кошти за рахунок проведення автотехнічної експертизи у розмірі 1307,60 гривень.
Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1