Справа № 502/1008/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2021 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кілія, кримінальне провадження відомості про яке 21.03.2020 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000107, за звинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове, Ізмаїльського району, Одеської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, працює за наймом, зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

20 березня 2020 року в обідній час, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне поводження з бойовими припасами без передбаченого законом дозволу, умисно, протиправно, придбав шляхом привласнення знайдену на східній околиці с. Шевченкове, Ізмаїльського району, Одеської області, ручну осколкову гранату Ф-1 із запалом УЗГРМ-2, яка належить до бойових припасів, та поклавши її у кишеню куртки у яку був одягнений, у цей же день переніс її на територію АЗС «Петромол», розташовану у с. Шевченкове, Ізмаїльського району, Одеської області. У подальшому, під час проведення огляду місця події працівники поліції виявили та вилучили у ОСОБА_5 вказаний бойовий припас.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 263 ч. 1 КК України носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу
Під час досудового провадження між прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 , 16.06.2020 року укладена угода про визнання останнім винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

Згідно з умовами вказаної угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, щиро розкаявся і активно сприяв розкриттю злочину. Також ОСОБА_5 погодився із прокурором на призначення йому покарання за вчинений злочин у вигляді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік та покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили ОСОБА_5 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.

При цьому суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів і його вчиненням завдана шкода лише суспільним інтересам.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив обвинуваченому процесуальні права, характер обвинувачення, вид і міру покарання та наслідки укладання, затвердження та не виконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, а також вичерпні підстави оскарження вироку суду.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості та знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Запобіжний захід обвинуваченому на час постановлення вироку не обрано.

Питання про речові докази підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Судові витрати пов`язанні з залученням експерта та проведенням експертиз, у відповідності до положень ч. 2 ст. 122 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Відомості про цивільні позови суду не надані.

Керуючись ст. ст. 373 - 374, 474 - 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 16.06.2020 року, укладену між прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 , про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, у вигляді трьох років позбавлення волі.

У відповідності до вимог ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі одного року випробувального терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього зобов`язання: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в розмірі 4281 гривня 70 копійок, за залучення експерта та проведення експертизи.

Речовий доказ - осколкову гранату Ф - 1 із запалом УЗРГМ-2 знищіти.

Копію вироку негайно після проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1