КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №133/2493/20
Провадження №1-кп/133/261/21
У Х В А Л А
25.05.21
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 в межах обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000099 від 12.12.2019 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України (незаконне заволодіння транспортним зособом).

Прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, посилаючись на те, що термін дії запобіжного заходу спливає 11.06.2021, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не відпали.
Вказане клопотання прокурор мотивувала тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, обвинувачується у вчиненні злочину повторно, не одружений, проживає у житлі, в якому незареєстрований і яке йому не належить, не володіє нерухомим майном, не має дітей на утриманні, а отже, може без зайвих труднощів покинути теперішнє місце проживання та, перебуваючи на свободі, переховуватися від суду, особливо зважаючи на загрозу покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років та наявність у нього непогашеної судимості за вчинення особливо тяжкого умисного злочину, а тому є підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Крім того, зважаючи на те, що ОСОБА_4 не працює, а здобуті докази вказують на вчинення злочинів з корисливих мотивів, зауважила, що існує ризик того, що ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Також вказувала на наявність ризику знищення, схову або спотворення ОСОБА_4 будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки місцезнаходження 2-х автомобілів, у заволодінні яких обвинувачується ОСОБА_4 , не встановлене, що дозволяє йому незаконно впливати на предмет злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Адвокат ОСОБА_5 , підтримав думку обвинуваченого, просив змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, обгрунтовуючи це тим, що ризики, на які посилається прокурор, це ті ризики, які були присутні на досудовому розслідуванні, а тому вони мають переоцінюватись. Крім того, ризик преховування від суду, розуміючи невідворотність покарання, та відсутність місця реєстрації не можуть бути єдиними підставами для тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового процесу, з`ясувавши обставини заявлених клопотань, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 з огляду на таке.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, термін дії запобіжного заходу спливає 11.06.2021.

Під час вирішення даного питання судом враховуються дані про особу обвинуваченого й підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 є наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, обвинувачується у вчиненні злочину повторно, а тому, розуміючи невідворотність покарання за їх вчинення, може переховуватись від суду.

Крім того, ОСОБА_4 не одружений, проживає у житлі, в якому незареєстрований і яке йому не належить, не володіє нерухомим майном, не має дітей на утриманні, не працює, а здобуті докази вказують на вчинення злочинів з корисливих мотивів, то існує ризик того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може продовжити вчиняти інші злочини.

Також наявний ризик того, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки місцезнаходження 2-х автомобілів, у заволодінні яких обвинувачується ОСОБА_4 , не встановлене, що дозволяє йому незаконно впливати на предмет злочину.

Факт засудження раніше обвинуваченого вказує на наявність ризиків вчинення повторного злочину.

Статтею 177 КПК України визначено мету застосування запобіжного заходу.

Суд враховує, що при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Марченко проти України»).

Однак зазначені вище обставини переконують суд у тому, що ризик повторного вчинення ОСОБА_4 злочинів або можливого ухилення від суду є очевидним та може справдитися із великим ступенем вірогідності. При цьому більш м`який запобіжний захід, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не перешкодить ризику можливого продовження злочинної діяльності.

Разом з цим, завершення досудового розслідування не свідчать про те, що ризики, які були встановлені слідчим суддею, автоматично перестали існувати.

Захистом не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На час подання клопотання прокурором розгляд кримінального провадження не закінчено та не зникли ризики, передбачені ст.177 КПК України, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою, а тому суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 183, 197, 199, 314, 315, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів, а саме з 25.05.2021 по 23.07.2021 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Вінницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде проголошено 26.05.2021 о 13 год. 55 хв.

Суддя ОСОБА_1