Справа № 939/1523/21
УХВАЛА

Іменем України

08 липня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000535 від 10 квітня 2021 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Короп Коропського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2021 року з Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області до Бородянського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

За ухвалою судді від 06 липня 2021 року підготовче судове засідання було призначено на 08 липня 2021 року на 14 годину 30 хвилин.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, 10 квітня 2021 року, близько 19 години, перебував за місцем проживання, на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , де між ним та його батьком ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , 10 квітня 2021 року, близько 19 години, на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень батькові, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс йому чисельні удари, точна кількість яких невстановлена, але не менше п`яти, руками і ногами по тулубу та голові, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на межі тім`яної, скроневої і потиличної ділянок голови справа, синці на повіках лівого ока, в ділянці носа, лівої щоки, правої вилиці і лівої вушної раковини, садна лоба справа і зліва, тім`яної ділянки справа, в області підборіддя справа і зліва, крововиливи в м`які тканини лобної ділянки голови зліва, лобно-тім`яно-скроневої ділянки справа, потилично-скроневої ділянки голови зліва, садна тильної поверхні правої кисті, синці передньої поверхні верхньої третини правого плеча, передньої поверхні верхньої і середньої третини лівого плеча, тильної поверхні правої кисті, тильної поверхні лівої кисті, задньої поверхні нижньої третини лівого передпліччя, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень у живих осіб, закритий перелом 6 ребра зліва по передньо-підпахвинній лінії з крововиливом в м`які тканини навколо пошкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості у живих осіб, а також множинні синці передньої поверхні живота справа, садна надлобкової ділянки і на межі живота і тазової ділянки справа, крововилив в м`які тканини живота під очеревиною, відповідно синцям на шкірі живота справа, множинні (п`ять) розриви брижи середньої частини тонкого кишковика з крововиливом в брижову частину кишковика і наявністю 18000 мл крові в черевній порожнині, знижене кровонаповнення внутрішніх органів, шунтування кровоточу в нирці, набряку головного мозку, які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Від отриманої закритої травми живота у вигляді пошкоджень м`яких тканин живота, множинних розривів брижи тонкого кишковика, що супроводжувалася масивною внутрішньою крововтратою, приблизно за дві години ОСОБА_7 помер на місці події.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , посилаючись на те, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог КПК України, підстав для закриття провадження або внесення подання про визначення підсудності немає, просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду та викликати в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника-адвоката ОСОБА_5 , потерпілу ОСОБА_6 ..

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник-адвокат ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 не заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Бородянському районному суду Київської області, підстав для закриття кримінального провадження не встановлено, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, а тому кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 11 квітня 2021 року ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області строк дії запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_4 продовжено до 12 липня 2021 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, може незаконно впливати на потерпілу та свідків, які проживають з ним в одному населеному пункті, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, і є достатні підстави для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 про клопотання заперечував.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 проти клопотання заперечував, подав клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що досудовим розслідуванням не здобуто доказів вини обвинуваченого у вказаному кримінальному правопорушенні, а у зв`язку із закінченням досудового розслідування ризики, що були підставою для обрання запобіжного заходу зменшились. Просив, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу, застосувати до обвинуваченого нічний домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_6 позицію сторони захисту підтримала.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілу, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Тимошенко проти України" вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 25 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів".

Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який не одружений, проживає без реєстрації, міцних соціальних зв`язків за місцем проживання не має, що свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців.

Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Бородянського районного суду Київської області на 19 липня 2021 року на 15 годину 25 хвилин.

Кримінальне провадження розглянути судом одноособово.

В судове засідання викликати прокурора Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури, захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_6 .

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 05 вересня 2021 року.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення лише в частині обрання запобіжного заходу, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Копію ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_8