Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1628/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 09.09.2020 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Жубровичі, Олевського району, Житомирської області, українки, громадянки України, освіта середня, не інваліда, не одруженої, не працюючої, на утриманні має двох малолітніх дітей, не депутата, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
-23.02.2018 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим терміном на 2 (два) роки,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
04.09.2020 року близько 08.00 години ОСОБА_4 перебувала у будинку свого знайомого ОСОБА_5 , який розташований в АДРЕСА_2 .
В цей же час, ОСОБА_5 , пішов до лісового масиву аби назбирати горобини, а його знайома ОСОБА_4 залишилася у домоволодінні останнього. При цьому ОСОБА_5 , пішовши до лісового масиву залишив свій мобільний телефон марки «MAXCOM» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , чорного кольору з встановленою карткою пам`яті «Kingston microSD 4 GB» та сім карткою мобільного оператора «Київстар» на підвіконні в спальній кімнаті. Тоді ж, у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 перебуваючи у вищевказаному будинку та скориставшись тимчасовою відсутністю його власника, підійшла до підвіконня в спальній кімнаті та на ньому взяла та поклала до кишені мобільний телефон марки «MAXCOM» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , чорного кольору вартість якого, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2543/20-25 від 14.09.2020 року становить 221 грн. 10 коп., з встановленою карткою пам`яті «Kingston microSD 4 GB» вартість якої, відповідно до товарного чеку ФОП ОСОБА_6 становить 107, 00 грн. та сім карткою мобільного оператора «Київстар», вартість якої відповідно до товарного чеку ФОП ОСОБА_6 становить 55,00 грн.
Після цього ОСОБА_4 відразу покинула вказане домогосподарство та викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.
В результаті вчинення ОСОБА_4 вказаного злочину потерпілому ОСОБА_5 , заподіяно матеріального збитку на загальну суму 383 грн. 10 коп.
Прокурор у судовому засіданні просить суд при призначенні покарання обвинуваченій врахувати пом`якшуючі та обтяжуючі обставини і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 відмовилася давати покази.

Від потерпілого ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має та міру покарання просить обрати згідно чинного законодавства
Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю та об`єктивно стверджується зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця події від 09.09.2020 року відповідно до якого було оглянуто домогосподарство потерпілого ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_2 ;
- протоколом огляду місця події від 09.09.2020 року відповідно до якого було оглянуто домогосподарство ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 та вилучено мобільний телефон марки «MAXCOM», чорного кольору з встановленим флеш носієм «Kingston microSD 4 GB» та сім-картою мобільного оператора «Київстар»;
- висновком експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000040 від 14.09.2020 року № 2543/20-25 з якого вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону, який згідно маркування, торгівельної марки «MAXCOM», моделі ММ134, індивідуальний ідентифікаційний номер ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , бувшого в експлуатації, при умові, що на дату оцінки виріб був технічно-справним та з аналогічним на момент проведення експертизи товарним станом, з урахуванням зносу, станом на 04.09.2020 року складала 221 грн. 10 коп. ;
- товарним чеком ФОП ОСОБА_6 від 07.05.2020 року з якого слідує, що ринкова вартість карти пам`яті «Kingston microSD 4 GB» становить 107 грн. 00 коп. Також, ринкова вартість сім карти мобільного оператора «Київстар» становить 55 грн. 00 коп.
Згідно з ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 своїми діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) тобто вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України цей Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Ефективність покарання визначається тим, наскільки воно є законним, обґрунтованим і справедливим. Правильне призначення покарання є не тільки важливим засобом боротьби зі злочинністю, а й запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими та іншими особами.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до вимог п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а саме: ОСОБА_4 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, на утриманні має двох малолітніх дітей, характеризується по місцю проживання погано, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд бере до уваги положення ст. 50 КК України,якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт.
Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченій оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у виді громадських робіт бере до уваги те, що матеріали кримінального провадження не містять обмежень, передбачених ч.3 ст.56 КК України, щодо призначення такого виду покарання.
Шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення становить 383 грн. 10 коп., яка відшкодована у повному обсязі.

Витрати на залучення експертів для проведення під час досудового розслідування експертиз становлять 1307, 50 грн., які слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись: ст.ст. 50, 65 , 66, 67, ч.1 ст. 185 КК України ; ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта для проведення під час досудового розслідування експертизи в сумі 1307 грн. 50 коп.

Речовий доказ:мобільний телефон марки «MAXCOM» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , чорного кольору з встановленою карткою пам`яті «Kingston microSD 4 GB» та сім карткою мобільного оператора «Київстар»- повернути законному власнику ОСОБА_5 .
Вирок суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1