Справа № 357/2845/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2021 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесене до ЄРДР за № 0000009 від 02.01.2019 р. відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кривки Решетилівського району Полтавської області, громадянина України, освіта середня, розлученого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч.1, 127 ч.1, 129 ч.1, 146 ч.2, 186 ч.1, 189 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В:

доведеним, що 01 січня 2019 року в період часу з 01 години 45 хвилин до 04 години ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні котельні дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №3 «Веселка» по АДРЕСА_2 , де знаходилася на робочому місці ОСОБА_4 з якою ОСОБА_6 спільно проживав протягом року, діючи з прямим умислом на заподіяння фізичного та морального страждання потерпілій ОСОБА_9 шляхом вчинення насильницьких дій, з метою примусити потерпілу вчинити дії, що суперечать її волі, а саме отримати від неї зізнання в подружній зраді, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, умисно заподіяв останній фізичного та морального страждання шляхом тривалого нанесення побоїв, а саме упродовж близько 2 годин 15 хвилин наносив руками та ногами численні удари по голові, грудях, плечах, руках потерпілої, а також за допомогою металевого ключа для відкриття важелю труб опалення наносив численні удари по руках, ногах та тілу потерпілої ОСОБА_4 , чим вчинив катування останньої.

Внаслідок нанесення ОСОБА_6 численних ударів, потерпілій ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ліктьової кісті у нижній третині, який відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більш ніж три тижні, а також розриву барабанної перетинки у правому вусі, множинних поширених синців та саден на обличчі, на тулубі, на верхніх та нижніх кінцівках,поверхнева рана на правій гомілці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 01 січня 2019 року в період часу з 01 години 45 хвилин до 04 години ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні котельні дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого у №3 «Веселка» по вул. Івана Гонти, 11-А в м. Біла Церква Київської області, де знаходилася на робочому місці ОСОБА_4 з якою ОСОБА_6 спільно проживав протягом року, діючи з прямим умислом на спричинення фізичної шкоди ОСОБА_4 , з метою примусити її зізнатись в подружній зраді, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, наносив руками та ногами численні удари по голові, грудях, плечах, руках потерпілої, а також за допомогою металевого ключа для відкриття важелю труб опалення наніс не менше п`ятдесяти ударів по руках, ногах та тілу потерпілої ОСОБА_4 , внаслідок чого потерпілій ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ліктьової кістки у нижній третині, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більш ніж три тижні.

Крім того, 01 січня 2019 року в період часу 01 години 45 хвилин до 04 години ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні котельні дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №3 «Веселка» по АДРЕСА_2 , де знаходилася на робочому місці ОСОБА_4 з якою ОСОБА_6 спільно проживав протягом року, діючи з прямим умислом на спричинення фізичної шкоди ОСОБА_4 , з метою примусити її зізнатись в подружній зраді, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, наносив руками та ногами численні удари по голові, грудях, плечах, руках потерпілої, а також за допомогою металевого ключа для відкриття важелю труб опалення наніс не менше п`ятдесяти ударів по руках, ногах та тілу потерпілої ОСОБА_4 , внаслідок чого потерпілій ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ліктьової кістки у нижній третині, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більш ніж три тижні.

Крім того, 01 січня 2019 року близько 04 години ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні котельні дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №3 «Веселка» по вул. Івана Гонти, 11-А в м. Біла Церква Київської області, де знаходилася на робочому місці ОСОБА_4 з якою ОСОБА_6 спільно проживав протягом року, вирішив заволодіти грошовими коштами останньої. Для реалізації свого умислу, в приміщенні вказаної котельні, ОСОБА_6 діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в присутності потерпілої та не зважаючи на її зауваження, відкрито заволодів, а саме забрав із столу, її грошові кошти у сумі 8 тис. 36 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок цього, заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 01 січня 2019 року в період часу 01 години до 06 години ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні котельні дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №3 «Веселка» по вул. Івана Гонти, 11-А в м. Біла Церква Київської області, де знаходилася на робочому місці ОСОБА_4 з якою ОСОБА_6 спільно проживав протягом часу, при вчиненні насильницьких дій шодо потерпілої ОСОБА_4 , з метою приховування вчинюваних протиправних дій, коли потерпіла ОСОБА_4 близько 02 години телефонувала диспетчеру КП БМР «Білоцерківтепломережа» та доповідала про обстановку та справну роботу опалювального обладнання, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння, з метою залякування потерпілої ОСОБА_4 щоб вона не могла повідомити про вчиненні щодо неї протиправні дії та викликати допомогу, висловлював щодо потерпілої ОСОБА_4 погрози вбивством та приставляв до шиї ОСОБА_4 ніж, внаслідок чого остання сприймала вказані погрози як реальні.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч.1, 127 ч.1 КК України визнав повністю, не визнав свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 129 ч.1, 146 ч.2, 186 ч.1, 189 ч.2 КК України та пояснив суду, що 31 грудня 2018 р. зранку коли прокинувся потерпіла ще спала. Потім він почув що вона прокинулася, взяла телефон і вийшла. Почув що вона з кимось розмовляє. Йому сказала що розмовляє з ОСОБА_11 . Він їй сказав ОСОБА_12 віддай мені мої гроші в сумі приблизно 14000 грн. і 40 дол. США. Увечері вона пішла на роботу, він провів її. Через деякий час він зателефонува потерпілій, але вона не дзвінок не відповідала. Біля 23 години він пішов до неї на роботу. Не доходячи до дитсадка де знаходиться котельня, побачив, що звідти вийшов чоловік. Він бачив його спину. Підійшовши до котельні він зателефонував їй на мобільний телефон. Повідомив їй, що прийшов. Подзвонив у дзвінок дверей котельні. Вона відкрила. Коли вона відкрила то залишаючись біля дверей дивилася на мобільний телефон, потім взяла і поклала його у сумку. Він зайшов до неї у котельну. Вони розмовляли, потім почали зустрічати Новий рік. Коли він зайшов на столі були криїхти від їжі. Мусорне відро було повне. Такого раніше не було. Потерпіла була випивша. Вона себе вела так наче когось чекає. 1 січня о 01.30 він зателефонував на її мобільний телефон, телефон не відповідав. Він відкрив її сумку. Вона накинулася на нього, штовхнула, він впав, вдарився головою об трубу, вона навалилася на нього. Вона хотіла вихватити із його рук свій мобільний телефон. Вона завжди свій мобільний телефон ховала від нього. Потім він витрусив усе із її сумки. Питав у неї що це за бумажки із телефонами. На його пропозицію подзвонити за цими телефонами, вона сказала не потрібно. Він взяв запальничку і приклавши до її підборіддя сказав їй дивитися на нього. На запальничці були подряпини і можливо ці подряпини на запальничці пошкодили її підборіддя. Коли вона лізла до нього, то він відбивався від неї. Було і таке, що він її бив. Він дозволяв їй дзвонити тоді коли це треба було їй робити о 2,4 годині. Коли він знову запитав де знаходяться його гроші вона сказала що воним вдома і вона віддасть їх йому. Вона заповнювала 3 журнали, говорила, що буде відпочивати, а він має усе поприбирати і завести годинник на 6 годин. Вона лягла на топчані, він тоже відпочивав. Коли їй треба було телефонувати по роботі він давав їй телефон. Коли зателефонував сменщик і сказав, що запізнюється, він сказа їй що відкриє сменщику, вона заперечила і сказала, що відкриє сама. Коли прийшов сенщик він почув що вона відкрила йому двері і сказала викликати міліцію. Після цього він покинув котельну. ҐВін пішов додому. Її не було, він чекав 1,5-2 години. Потім він зібрався і згадавши де вона сказала заховала гроші, забрав їх. Він поїхав до сестри у Київ. Розказав усе сестрі. Коли він 2 січня прихїхав додому то у місці де вони ховають ключ, ключа не було. Смикнувши двері він їх відкрив. Він зайшов до будинку на її територію. Вона не прийшла додому, він вирішив. Що вона пішла до коханця. Не дочекавшись він зібрався і поїхав у Київ. 3 січня він поїхав до ОСОБА_13 . Через тиждень він зателефонував потерпілій, вона не відповідала. Потім вона сама зателефонувала. Він повідомив, що не залишив гроші які взчяв у неї у будинку тому, що побоявся, що ці гроші викраде донька потерпілої. Він сказав, що перерахував взяті гроші, було 8036 грн., він їх їй поверне. Вона запитала чи забрав він свої гроші, він сказав, що забрав. Потім він ще телефонував, але донька потерпілої сказала, щоб він не телефонував більше, т.я. мати не бажає з ним спілкуватися. Визнає свою винуватість за ст.ст. 122 ч.1, 127 ч.1 КК України, розакюється. Бив потерпілу скільки разів не пам`ятає, десь ударів 30-40, може більше не пам`ятає. Бив її весь час і в перервах розмовляв і знову бив, щоб вона визнала подружню зраду. Винуватість за ст.ст. 146 ч.2. 129 ч.1, 186 ч.1. 189 ч.2 КК України свою винуватість не визнає. Стосовно 14500 грн. і 40 дол. США то він просив потерпілу повідомити де вона ховає ці належні саме йому гроші. Це його гроші. Які він заробив на будівництві. Він не позбавляв потерпілу волі, умислу на позбавлення її волі у нього не було. Єдиний умисел був щоб вона визнала подружню зраду. Наносив удари потерпілій орієнтовно з 01.45 до 04 години ранку. У цей час він наніс їй приблизно 45-50 ударів. Наносив удари руками, та металевим ключем, який він знайшов приміщенні котельні. Удари наносив долонею руки у ліву частину обличчя /голову потерпілої, ногою по лівій нозі потерпілої. Своїми руками наносив удари по верхнім частинам рук потерпілої. Металевим предсметом наніс близько 40 ударів по ногам і рукам потерпілої. Він бив її тому, що ревнував. Не вірить, що від його удару стався перелом руки потерпілої, оскільки вона записувала показники у журнал рукою. Металевим предметом наніс приблизно 15 ударів по лівій руці потерпілої та приблизно 5 ударів по верхній частині, по плечу потерпілої ОСОБА_14 предмет мав розмір приблизно 1 метр, діаметр арматури приблизно 16-18 мм. На кінці арматури була приварена квадратна металева труба. Вага цього предмета була не більше 3 кг. Той предмет, який був наданий для огляду у суді не є тим предметом, яким він наносив удари потерпілій. Він знайшов цей металевий предмет біля 02 години Він шукав у котельні швабру, щоб нею нанести удари потерпілій, але знайшов цей металевий ключ і наносив удари саме ним потерпілій. Наносив удари металевим предметом, т.я. не хотів торкатися її руками, йому було гидко. Що так не можна вчиняти: бити потерпілу, знав і розумів. Потерпіла могла пересуватися по котельні і могла покинути приміщення котельні якби цього хотіла. Він її силоміць не утримував у цьому присміщенні. Вона вільно пересувалася по приміщенню котельні. Вона виконувала свою роботу у котельні, робити їй свою роботу він не заважав. Вона не залишала приміщення котельні ч ерез те, що це було її робоче місце. Потерпіла двзонила по роботі у 12,02,04,06 годині, заповнювала журнали. З 04 до 06 години вона спала. Вона рухалася, пересувуалася по котельні, не жалілася на біль. Він не приставляв до її шиї ніж. Він приставляв до її шиї запальничку, нею ж піднімав її голову. У потерпілої у кошельку дійсно знайшов кошти, як пізніше порахувавши встановив 8036 грн. Він взяв ці кошти .вони були у кошельку, яки був у сумці. Це було приблизно о 02 годині Він із сумки витягнув гаманець, поклав на стіл, а потім із гаманця взяв 8036 грн. Потерпіла говорила, що це її гроші і щоб він їх віддав. Вона сказала, щоб він віддав їй ці гроші, а вона віддасть йому 14000 грн. Він визнає, що гроші 8036 грн. які він взяв, це не його гроші. Ці гроші повернуті потерпілій його матір`ю. Після його затримання через тиждень мати перерахувала вказані гроші потерпілій. Коли запитував де його 14 тис. грн. він не наносив удари потерпілій. Ключі від помешкання потерпілої у нього були Розуміє, що не треба було бити поетрпілу. За це просить вибачення у потерпілої. Потерпіла не просила його надавати йому медичну допомогу. Він змащував тональним кремом обличчя потерпілої під лівим оком, щоб сменщик і інші люди не бачили. У котельні він прибирав і мив підлогу, замивав кров там де вони сиділи. Про погіршення слуху у потерпілої та тривале не загонення ран на лівій нозі у потерпілої, йому нічого не відомо. Своїми очима не бачив її зради. На територію дитячого садка де котельна потрапив через хвіртку. З ним проводився слідчий експеримент. Просить вибачення у потерпілої за вчинене. Просить виправдати його за ст.ст. 129 ч.1, 146 ч.2, 186 ч.1, 189 ч.2 КК України. Позов визнає частков, в частині майнової шкоди в розмірі витрат на лікування 18778 грн., моральної шкоди в розмірі 20000 грн. Він дійсно піднімав запальничкою її голову, намагався таким чином примусити її визнати вчинення нею зради.

Крім повного визнання ОСОБА_6 своєї винуватості у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 127 ч.1, 122 ч.1 КК України, незважаючи на невизнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч.1, 129 ч.1 КК України, його винуватість у вчиненні зазначених злочинів підтверджується доказами дослідженими судом:

показаннями потерпілої ОСОБА_4 про те, що із ОСОБА_15 вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках, вони проживали разом приблизно один рік. Решетник працював на будівництві в основному в Києві. Коли жили між ними постійно виникали конфлікти. Він перевіряв її телефон, питав до кого вона дзвонила. По господарству він допомагав. З 21.11.2018 р. вона працювала в котельні. 31 грудня 2018 р. о 19 годині 30 хвилин вона прийняла зміну і розпочала чергування за місцем своєї роботи у котельні. Порядком роботи передбачено що дві години дзвонити по телефону до головної котельні та повідомляти про результати чергування. Приблизно о 23.30 вона почула дзвінок у двері котельні. Вона подумала, що прийшов сторож. Коли вона відкрила на порозі був її співмешканець ОСОБА_6 . Вона його впустила у приміщення котельні. Спочатку було усе добре, він вів себе нормально. Потім він почав пред`являти до неї претензії. Почав казати, що він дзвонив їй та не міг додзвонитися. Казав, що вона комусь дзвонила із своїх коханців, саме у цьому були його претензії. У процесу цієї розмови між нею і ОСОБА_6 зав`язалася сварка, він почав у неї відбирати телефон, почав бити її, коли вона впала, він душив її щоб відібрати телефон. Він забрав її телефон особистий і робочий телефон. Після цього він наказав їй щоб вона сіла на крісло і мовчала. Коли вона сіла, він почав наносити своїми руками і ногами їй удари. Потім взяв її сумочку і витряс усе що в ній було на підлогу. Потім у котельні він взяв металевий ключ яким крутять крани у котельні і почав цим ключем наносити їй удари. При цьому говорив, щоб вона визнала, що у неї хтось є із чоловіків. Вимагав сказати де у неї є гроші. Погрожував поперебивати колінні чашечки та пошкодити їй обличчя. Вона кожні дві години телефонувала до головної котельні з ножем біля горла. У процесі побиття ОСОБА_15 її вона його просила припинити, але припинивши потім знову починав її бити. Вона бачила як від нанесених ударів у неї на нозі була рана із якої текла кров. Вона просила його дати шарф щоб зав`язати рану, щоб не йшла кров. Він її не відпускав до туалету. Від того що він робив з нею він отримував задоволення, казав, що цим він її виховує. Вимагав щоб вона призналася що у неї хтось є. Він наносив їй удари протягом кількох годин. Вона просилася у нього прилягти на топчан, т.я. їй було погано від крововтрати. Він замивав, тобто витирав з підлоги котельні її кров, щоб не було видно цієї крові. Її сменщик запізнився на зміну на 1 годину, прийшов приблизно в 8.45 01 січня. Коли він прийшов вона його впустила у котельну і повідомила йому що її побив співмешканець. Решетник у цей час пожежним виходом утік. Потім приїхала швидка медична допомога, їй було дуже погано. Вона була госпіталізована до лікарні. У лікарні було встановлено, що при побитті ОСОБА_15 перебив їй праву руку, перебив вушну перетинку, гематома була, ставили дренаж При лікуванні щодня вона купувала обезболюючі препарати, які їй кололи. Вона дуже багато пережила страждань і болі. У неї погіршився зір, слух, є рана/виразка яка не загоїлася до тепер. Ноги від цих побоїв тепер отікають, від цього вона до тепер лікується. Події із її побиття почалися 01 січня приблизно першої години. Перестав бити її приблизно о 06 годині 30 хвилин. Фізично вона не могла залишити котельну тому, що у неї був поганий стан здоров`я. Вона хотіла піти звідти, але він бив її. Він не давав їй вийти навіть в туалет. Протягом її знаходження у котельні у цей час вона слідкувала за приладами/манометрами у котельні. Одного разу коли показники манометра збільшилися вона просила його дати можливість понизити тиск, він їй надав таку можливість. Вона тиск понизила. Він наніс їй більше 100 ударів. Спочатку бив руками і ногами, потім бив ключем. Бив по голові, руках, ногах, по спині, по боках. Ці частини її тіла були чорні він нанесених ним ударів. Їй було проведено операції на руці і нозі. Була дуже побита нога. Протягом чергування вона до чергового дзвонила тричі. Коли вона дзвонила по телефону щоб повідомити як справи у котельні, ОСОБА_15 приставляв їй до шиї ножа, щоб вона говорила що у котельні усе добре. Вона сприймала це як погроза вбивством. Ніж який він приставляв до її шиї до цього перебував у котельні. Цей ніж ОСОБА_15 взяв тоді коли вона розмовляла по телефону. Думає, що він прикладав ніж до неї, т.я. боявся що вона скаже що він зробив стосовно неї. У день чергування у неї були гроші в сумі 8300 грн. ОСОБА_15 забрав у неї ці гроші, вона не передавала йому цих грошей. Вона заперечувала щоб він брав її гроші. У неї не було спільних грошей із ОСОБА_15 . Спільного бюджету у них не було. Він випитував її чи є у неї ще гроші. Вона вимушена була розповісти ОСОБА_15 де у неї вдома зберігаються ще гроші 14800 грн. Гроші знаходилися у коридорі в серванті. Вона 01 січня сказала дочці щоб вона подивилася чи є ці гроші. Дочка сказала що не має. Коли вона повернулася додому грошей також не було. Вона не мала права запускати ОСОБА_15 до котельні 31 грудня колит він прийшов до неї. За документами сторонні особи не мають права бути у котельні. Вона сама впустила ОСОБА_15 до котельні. Вона раніше до цього один раз і цього разу пустила до котельні ОСОБА_15 , всього два рази. На об`єкт/котельню ОСОБА_15 заходив з її згоди На роботу о 19.30 31 грудня її до роботи проводжав ОСОБА_15 . З 23.30 до 00.30 коли він прийшов було усе нормально. У неї був її особистий і робочий телефон. Після 12 години врона пропонувала ОСОБА_15 залишити котельну. Вона сиділа за столом, він у кріслі. Він дивився її телефон. Вона дзвонила по телефону знайомим, вітала зі святом. До ОСОБА_16 прийшов тверезий. У її присутності він не вживав спиртне. ОСОБА_15 із собою сторонніх предметів не приносив. Згідно службових обов`язків їй не дозволяється виходити з котельні. Вона не залишала котельню через побої, а не через службові обов`язки. У котельні є два виходи. Коли ОСОБА_15 ходив в туалету вона не могла піти з котельні, т.я. була побита. Словесно він погрожува їй вбивством. Він погрожував її вбити. Щоб сиділа у кріслі. Металевий предмет піонер/ключ він взяв у робочому кабінеті у котельні. Цим ключем лаборант крутить гайки у фільтрі. Перелом руки вважає у неї стався від удару арматурою /ключем. Коли взяв її гроші із сумочки він не перераховував їх. Взяв і поклав гроші у свій карман. Інші речі які були у сумочці він не брав. Забрав лише 8300 грн. Коли забирав ці гроші, вона сиділа у кріслі, їй удари він не наносив. Вона казала щоб він гроші не брав. Вона просила ОСОБА_15 вийти. Коли ОСОБА_15 відлучався до туалету. Коли саме їй було завдано середньої тяжкості тілесне ушкодження сказати не може, але вважає, що це було здійснено металевим ключем. Він спочатку її бив руками і ногами, а потім також металевим ключем. Він погрожував їй вбивством. Погрожував ножем, та погрожував проткнути металевим ключем. Його погрози вбивством вона сприймала як реальні, вона побоювалася їх здійснення через те, що він до цього наносив їй удари і наносив, у т.ч. металевим ключем. У неї були реальні підстави побоюватися здійснення погрози вбивством з боку ОСОБА_15 . Обстановка, його поведінка, яка супроводжувалася постійним її побиттям у т.ч. металевим ключем, давали їй підставу боятися здійснення цих погроз. Ніж приставляв до горла 3 рази: о 2,4,6 годині. Заволодіння коштами відбулося після 2 години, після її першого дзвінка. Коли її сумка опинилася у його руках, він щось у ній шукав, що саме вона не знає. Кошти були в гаманці. Він їх забрав. Вона йому говорила навіщо ти береш гроші. Він на це нічого не говорив. Він бив її за зраду. Скільки точно ОСОБА_15 наніс їй ударів вона сказати не може. Чи вона зверталася із заявами до правоохоронних органів не пам`ятає. Скільки разів її допитували не пам`ятає. Коли вона йшла на роботу, то ключі від помешкання залишалися вдома. Коли ОСОБА_15 їй телефонував коли вона була у лікарні, то він говорнив, що поверне їй кошти які взяв, говорив за 8300 грн. Мати ОСОБА_15 переслала їй гроші які ОСОБА_15 взяв у неї у котельні в розмірі 8045 грн. Ці гроші їй повернуті. Про те, що у кошельку було саме 8300 грн. вона не впевнена. Про повернення інших коштів 14 тис. грн. і 20 тис. грн. ОСОБА_15 не говорив. Коли ОСОБА_15 телефонував їй то не гворив де він перебував. Коли її дочка знайшла під килимком ключ від помешкання вона не знає;

показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що вона є дочкою потерпілої. 31.12.18 р. близько 18.30 вона і її мати привітали одна одну із Новим роком. Мати сказала, що збирається на роботу. 01.01 приблизно о 8 годині їй подзвонила мати і сказала спаси мене: виклич скору і міліцію. Сказала, що її побив ОСОБА_18 . Вона разом із чоловіком приблизно о 8.30 приїхали до котельні, побачили у котельні побиту матір, яка сиділа у кріслі, на голові була кров, нога була замотана шарфом. Кров також була на обличчі, долоні були сині, руки опухші. На облоиччі синчяки, синяки були під лівим оком і щока була синя і підрухша. Мати розповіла їй, що на роботу до неї прийшов співмешканець ОСОБА_18 побив її. Її напарник по роботі викликав швидку, вона викликала поліцію. Решетник із періодичністю протягом 1 року жив матерію. Відносини були нормальні. Бюджет у них був окремий. У лікарні мати була приблизно один місяць. Мати розказувала, що спочатку вона і співмешканець ОСОБА_18 сиділи говорили, пили чай. Потім він їй сказав дізнавайся хто в тебе є. Потім почав бити її спочатку руками і ногами, а потім металевим ключем. Говорила, що він забрав у неї телефон. Коли дзвонила приставляв ножа до горла. Казала, що він забрав у неї більше 8тис. грн. 1, 2 січня вона до квартири матері не приходила. Двері у хаті були закриті. 3 січня коли приїхали кормити собаку до квартири матері, то виявилося що у квартирі усе перевернуто. У хаті двері були відкриті. З хати зникли речі ОСОБА_15 , він матері коли телефонував то говорив, що був у хаті. Коли вона побачила, що хата відкрита вона подзвонила до поліції. Зі слів матері, ОСОБА_15 був у хаті 1 числа і забрав свої речі і кошти матері у розмірі близько 20 тис. грн. з кімнати матері. Це їй відомо зі слів матері. ОСОБА_15 телефонував її матері і погрожував по телефону. У січні місяці тричі вона спілкувалася із ОСОБА_15 . ОСОБА_15 просив її дати телефон матері. Вона сказала, що не дасть, т.я. достатньо того що він зробив. Сварки до цього між її матер`ю і ОСОБА_15 у її присутності були. Причиною цього були їх непорозуміння через приготування їжі. Претензії вони висловлювали обопільні один до одного. Чи ОСОБА_15 платив гроші за те, щро проживав з матір`ю не знає. Востанне до цієї події вона бачила ОСОБА_15 16 грудня на похоронах бабусі. Матір востаннє до події бачила 20 грудня. По телефону з матір`ю вони спілкувалися кожний або через день. До події мати її працювала у котельні приблизно 2 місяці. Вона до події у котельні де мати працювала не була. Вона була поряд із матер`ю у лікарні. Її мати зверталася із заявою до правоохоронних органів. Її опитували з відеозаписом у лікарні. Коли приїжджала до помешкання матері 01 січня із працівниками поліції для пошуку ОСОБА_15 , будинок був зачинений, порядок у ньому не був порушений, його речі були на місці. Вона двері відчиняла ключем. Коли мати і ОСОБА_15 разом жили у нього не було окремої кімнати. ОСОБА_15 мешкав разом із матер`ю. 2 січня вона приїжджала сама до помешкання матері, але у будинок не заходила. 3 січня вона коли побачила, що двері до помешкання матері зламані зверталася до поліції із заявою, дослівно якою саме заявою не пам`ятає. Про кошти 14 тисяч вона взнала 01 січня від матері. Чи писала мати заяву до поліції про ці 14 тис. грн. не пам`ятає. До прибуття поліції вона до хати не заходила. Коли прибули працівники поліції, вона подзвонила матері, яка сказала їй де були гроші: у книжечці, їх там не було. 3 січня вилучались відбитки. Валялися пляшки, ніж лежав на столику. Про те, що в будинку був ОСОБА_15 вона такий зробила висновок тому, що сусіди цілу ніч бачили як горіло світло у кімнаті, пропали лише його речі. Причиною побиття ОСОБА_15 його матері були ревнощі. Походження коштів у її матері їй не відомо. Вона приймала участь у лікуванні матері. Втрачено було на лікування приблизно 50 тис. грн. Лікування матері ще продовжується. Що пов`язувало її матері і ОСОБА_15 не знає. Коли вона зайшла 1 січня у котельню то мати сиділа у кріслі, усе було прибрано і чисто. Вона та її чоловік вели матір до машини швидкої меддопомоги. Ключ від помешкання матері вона знайшла під килимком 2 січня;

показаннями свідка ОСОБА_19 про те, що з 2015 р. його робоче місце знаходилось за адресою АДРЕСА_3 . Графік роботи два дні через два дні. Зміна з 8 години до 20 години та з 20 години до 8 години. У котельній працює 4 оператори, щоб 2 через 2. По одному оператору у зміні. ОСОБА_20 є колишньою колегою по роботі. Вона була оператором котельні. У нього не було конфліктів із ОСОБА_20 . Коли він прийшов 1 січня на зміну, йому ОСОБА_20 відкрила двері котельні і сказала, що її побив її співмешканець. З її слів побиття відбулося у приміщенні котельні. Він безпосередньо не бачив співмешканця ОСОБА_20 . Він бачив як особа покидала котельну і бігла в бік приватного сектора. У який одяг ця особа була одягнута не пам`ятає. Це було дуже швидко. ОСОБА_20 була перелякана. На її руках були синяки. Не пам`ятає чи були у неї на обличчі тілесні ушкодження. На робочому місці у котельні не було слідів боротьби. Усе було звично при передачі зміни від одного до іншого оператора. У котельні було охайно, як при передачі зміни, помита підлога. Після почутого від ОСОБА_20 він зателефонував майстру пояснив йому ситуацію. Потім він викликав швидку. Приїхала швидка. ОСОБА_20 подзвонила дочці та приїхала. Сторонні особи не мають права бути в котельні. Вхід до котельні сторонніх осіб категорично заборонений. Інший вихід із котельні є він відкривається із середини ручним барашком. Бойко казала, що у котельні сторонньою особою є її співмешканець. До цієї події ОСОБА_20 працювала недовго, деілька змін. Перед сезоном з ними проводять інструктажі про заборону перебування у котельні сторонніх осіб.. Приміщення котельні складається із: машинної зали; операторської де перебуває/чергує оператор і прилади обліку; санвузол; душова. Санвузол знаходиться у коридорі перед входом, навпроти машинного залу. Від запасного виходу двері у санвузом на відстані приблизно 20 метрів. Сімейне становище ОСОБА_20 він не знав. ОСОБА_20 не говорила йому причину її побиття співмешканцем. З її слів він її побив ключем для відкривання засувів. Сказала, що він прийшов звечора. Чому вона допустила до котельні співмешканця він її не питав, т.я. вона була у стресовому стані. Коли приїхали лікарі на швидкій вони оглянувши ОСОБА_20 прийняли рішення про її госпіталізацію. З нею поїхала донька. Поліцію викликала дочка ОСОБА_20 . Керівництво по роботі не приїжджало. Працівники на 2 чи 3 день вилучили: ключ для відкривання засовок, складний ніж. Проводили оглґяд приміщення. Складний ніж належить йому, використовувався як столовий прилад. Працівники поліції оглядали приміщення котельні, скільки було їх при цьому не пам`ятає. Після цього ОСОБА_20 не приступала до роботи. Думає що причина за станом здоров`я. Чув від інших що ОСОБА_20 у лікарні. Він не спілкувався після цього з ОСОБА_20 . Під час чергування у котельні оператор веде декілька журналів, у які записуються параметри котлів, неполадки якщо є, інші параметри. Оператор веде один журнал погодинно, інший що дві години. Під час здачі зміни одним оператором іншому ці журнали мають бути заповнені.. При прийнятті ним зміни 1 січня після чергування ОСОБА_20 , журнали були заповнені. Записи були зроблені. Він у той день дійсно не вчасно прибув на чергування. Він телефонував ОСОБА_20 і повідомив їй що запізнюється приблизно на 30 хвилин. До машини швидкої меддопомоги ОСОБА_20 йшла сама, її підтримував хтось із рідних. У котельні на лінолеумі були сліди від тогоь що хтось нгаче вдарив по ньому декілька разів. Він бачив здалеку на ногах ОСОБА_20 гематоми. Був обширний синяк. Він бачив лише її одну ногу. Він оглядав металевий ключ, будь-яких слідів на ньому він не бачив. Бачив також на одній руці ОСОБА_20 гематоми. У ОСОБА_20 тремтіли руки, вона була перелякана. Вона казала що їй погано від побиття. Що у неї щось зломано вона не говорила. Крові на ОСОБА_20 він не бачив. Крові на журналах у котельні не було. Почерк заповненої інформації в журналах був читаємим. У журнал вахтовий заноситься біля 6 параметрів 1 раз у 2 години. Показники для внесення знаходяться у різних місцях. Один із показників, які що 2-і години мають вноситися до журналу знаходиться на півдорозі від місця оператора до запасного виходу. Запасний вихід відкривається із середини. У машинному залі біля насосів є тривожна кнопка. Усі оператори знають про цю кнопку. Чи працювала ця тривожна кнопка станом на 1 січня 2019 р. сказати не може. Протягом усього часу роботи оператор через кожні 2 години телефонує до головної котельні і повідомляє про чергування та роботу котельні. Якщо не зателефонувати через 2 години буде реакція головної котельні. Дзвінки здійснювалися за допомогою мобільного телефону. Цей мобільний телефон як засіб зв`язку передається одним оператором іншому при зміні чергування. Він наполягає на тому, що станом на 1 січня 2019 р. у котельні була тривожна кнопка;

письмовими доказами, дослідженими судом:

заявами ОСОБА_4 від 01, 10 січня 2019 р. про притягнення до відповідальності ОСОБА_6 , який перебуваючи у приміщенні котельні, що знаходиться на території дитячого садка № 3 по АДРЕСА_4 , наніс їй тілесні ушкодження в період часу з 00.15 по 08.00 01.01.2019 р.; за допомогою ножа погрожував їй розправою, заподіяв фізичну біль шляхом насильницьких дій наносив удари руками, ногами та металевим предметом (ключем) по всьому тілу, чим вчинив катування; заволодів її грошовими коштами в сумі 8300 грн.;

заявою ОСОБА_4 від 10.01.2019 р. про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 який 01 січня 2019 р. в період часу 01 години до 06 години перебуваючи в приміщенні котельні по вул. Івана Гонти, 11-А в м. Біла Церква за допомогою ножа погрожував їй фізичною розправою, в той час коли вона розмовляла по телефону;

витягом із трудової книжки ОСОБА_4 відповідно до якого 21.11.2018 р. вона була прийнята на роботу оператора котельні 2 розряду в котельню по провул. Чвапаєва, буд. 11б дільниці № 9 на опалювальний сезон; довідкою КП БМР «Білоцерківтепломережа» від 08.01.2019 р. виданої ОСОБА_4 про те, що вона дійсно працює на КП БМР «Білоцерківтепломережа» оператором котельні 2 розряду з 21.11.2018 р.;

протоколом огляду місця події від 05.01.2019 р. з ілюстративною таблицею, відповідно до якого місце вчинення злочину котельня КП БМР БЦМТ, що розташована за адресою Київська область, м. Біла Церква, провул. Чапаєва, буд. 11б, де виявлено металевий предмет (ключ) та кухонний ніж;

протоколом огляду предмета від 06.01.2019 р., з ілюстративною таблицею, постановою про визнання та приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження металевого предмета (ключа) від 06.01.2019 р.;

заявою ОСОБА_17 від 06.01.2019 р. про долучення до матеріалів кримінального провадження 5-ти фотознімків стану її матері, фотознімками зображення тілесних ушкоджень на тілі потерпілої ОСОБА_4 ;

висновком експерта № 680/д від 26.02.2019 р. відповідно до якого при судово-медичній експертизі ОСОБА_4 знайдені наступні ушкодження: закритий перелом правої ліктьової кістки у нижній третині; розрив барабанної перетинки у правому вусі; множинні поширені синці та садна на обличчі, на тулубі. На в ерхніх та нижніх кінцівках, поверхнева рана на правій гомілці. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк вказаний в ухвалі. Перелом відноситься до категорії тілкесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні. Всі інші ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Характер, локалізація, кількість, поширеність виявлених тілесних ушкоджень дають змогу вважати, що виникли вони від множинних точок прикладення сили (не менше 50 точок прикладення сили до тіла потерпілої);

протоколом проведення слідчого експерименту від 30.01.2019 р. за участі підозрюваного ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_21 з відеозаписом на ДВД-Р диск, відповідно до якого ОСОБА_6 в ході слідчого експерименту показав і розказав яким чином він наносив удари, спричинив тілесні ушкодження потерпілій. Відеозапис вказаної слідчої дії був переглянутий в судовому засіданні;

висновком експерта № 93д від 26.02.2019 р. відповідно до якого не виключена можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 за обставин, вказаних ОСОБА_6 у протоколі проведення слідчого експерименту за його участі від 30.01.2019 р.;

висновком експерта № 96 від 27.02.2019 р. відповідно до якого усі запитання, які були поставлені ОСОБА_6 мали переважно уточнюючий характер. Інтонації поставлених запитань були рівні, вони не містили емоційного залучення. Побудова слідчого експерименту давала можливість ОСОБА_6 відповідати у вільному темпі і довільній формі. Ознак психологічного впливу з боку вербального та невербального під час комунікативного процесу на ОСОБА_6 не визначено. Ознак фантазування під час слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 не визначено;

висновком експерта № 95 від 27.02.2019 р. відповідно до якого ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав. В тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_6 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_6 в даний час може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує. ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та в будь-якому іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував;

протоколом проведення слідчого експерименту від 07.02.2019 р. за участі потерпілої ОСОБА_4 з відеозаписом на ДВД-Р диск, відповідно до якого ОСОБА_4 в ході слідчого експерименту показала і розказала хто, яким чином наносив їй удари, спричинив тілесні ушкодження. Відеозапис вказаної слідчої дії був переглянутий в судовому засіданні;

висновком експерта № 92д від 26.02.2019 р. відповідно до якого характер, локалізація, чисельність тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних нею у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.02.2019 р.

речовими доказами: ножем, металевим предметом (ключем) оглянутим у судовому засіданні.

Суд вказані надані прокурором, потерпілою докази визнає належними та допустимими.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_6 передбачене ст. 6 Конвенції, право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Суд в ході судового розгляду кримінального провадження, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мітрофанов проти Республіка Молдова» розглянувши доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 наведені на захист останнього щодо недоведеності вчинення ним погрози вбивством, відкритого викрадення грошових коштів потерпілої в розмірі 8036 грн., оцінивши їх відповідно до ст. 94 КПК України у сукупності із іншими дослідженими судом доказами, дійшов висновку необхідності їх відхилення, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої, показаннями обвинуваченого, свідка ОСОБА_17 , письмовими доказами, дослідженими судом, які вищенаведені у цьому вироку.

При цьому суд зазначає, що у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 дійсно відкрито заволодів грошовими коштами потерпілої у зазначеному розмірі. Доводи ОСОБА_6 про те, що відкрито викрадаючи кошти у потерпілої ОСОБА_4 він забирав свої кошти, брав їх тимчасово, суд визнає неспроможними, надуманими, відхиляє їх.

Суд відхиляє доводи обвинуваченого, захисника в частині не здійснення ним погроз вбивством потерпілої, не приставляння до її шиї ножа, як реальну підставу побоюватися здійснення цієї погрози, пояснення утворення ушкоджень на підборідді потерпілої від дій обвинуваченого з запальничкою, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_22 .

Суд не знаходить законних підстав для відхилення показань потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_22 в цій частині обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 129 ч.1 КК України. При цьому суд також враховує встановлені в судовому засіданні місце, час, характер і обставини взаємовідносин, поведінку, які передували та мали місце між обвинуваченим ОСОБА_6 і потерпілою ОСОБА_4 .

Суд визнає, що вказані доводи обвинуваченого, захисника є способом обраного захисту від обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 129 ч.1, 186 ч.1 КК України, яке судом було забезпечено обвинуваченому в ході судового розгляду кримінального провадження, відповідно до ст. 6 Конвенції.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ст.ст. 127 ч.1, 122 ч.1, 186 ч.1, 129 ч.1 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 ч.1,2 Конституції України, ст. 17 ч.2 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

доведеності вчинення ОСОБА_23 суспільно небезпечних діянь, які містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 127 ч.1, 122 ч.1, 186 ч.1, 129 ч.1 КК України.

Водночас суд визнає/встановив недоведеним прокурором у судовому засіданні, наданими доказами факту вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч.1, 127 ч.1, 186 ч.1 КК України у стані алкогольного сп`яніння: перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Суд зазначає, що прокурором не надані з цього приводу належні та допустимі докази, а тому судом виключено із обвинувачення ОСОБА_6 зазначення данної обставини через її недоведення.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікує за:

ст. 127 ч.1 КК України катування, тобто умисне заподіяння фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв з метою примусити потерпілу вчинити дії, що суперечать, у тому числі отримати від неї визнання;

ст. 122 ч.1 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я;

ст. 186 ч.1 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж);

ст. 129 ч.1 КК України погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 . ОСОБА_24 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_6 за формою вини, ступенем тяжкості вчинив три умисні нетяжкі злочини та умисний кримінальним проступком.

Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 24 ч.2 КК України, при вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 127 ч.1, 122 ч.1, 186 ч.1, 129 ч.1 КК України.

ОСОБА_6 раніше не судимий.

ОСОБА_6 за місцем проживання та колишньої роботи характеризується позитивно.

Він не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає, що він є осудним, тобто особою, яка під час вчинення кримінальних правопорушень могла усвідомлювати свої дії і керувати ними ст. 19 ч.1 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч.1, 127 ч.1, часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом визнається вчинення злочину щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах п.6-1 ч.1 ст. 67 КК України.

Суд відхиляє як такі, що не відповідають фактичним встановленим у судовому засіданні обставинам, доводи захисника ОСОБА_7 про не перебування ОСОБА_6 на час вчинення інкримінованих йому дій з потерпілою у сімейних/близьких відносинах, оскільки вони спростовуються показаннями в судовому засіданні як обвинуваченого, так і потерпілої.

Суд враховує положення ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд констатує, що протиправні дії ОСОБА_6 були безпосередньо спрямовані на спричинення шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 , посяганням на її особисту недоторканність та безпеку.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, обставини кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_6 який не судимий, обставини, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжує покарання, досудову доповідь органу пробації про високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та дуже високий ризик небезпеки для суспільства, вважає ОСОБА_6 представляє суспільну небезпеку, його виправлення можливе лише в умовах тривалої ізоляції від суспільства, тобто призначення йому покарання у виді позбавлення волі у ближче до верхньої межі та верхній межі санкції, передбаченої ст.ст. 122 ч.1, 186 ч.1, 127 ч.1 КК України та у виді обмеження волі у верхній межі санкції, передбаченої ст. 129 ч.1 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень

Суд вважає, що призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання в частині строку покарання, на переконання суду буде явно не справедливим через м`якість, враховуючи ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання та обставину, яка обтяжує покарання.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69,75 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання в частині строку покарання, передбаченого санкцією ст.ст. 122 ч.1, 186 ч.1 КК України, на переконання суду, буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого, раніше не судимий, позитивно характеризується.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої про стягнення із обвинуваченого в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 41078 грн., моральної шкоди в розмірі 400000 грн., суд відповідно до ст.ст. 22,23,1166,1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 127-129 КПК України дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково як в частині розміру стягнення завданої майнової шкоди так і в частині стягнення завданої моральної шкоди.

При прийнятті рішення щодо майнової шкоди суд враховує: визнання обвинуваченим позову в частині завданої майнової шкоди в розмірі 18778 грн., відшкодування родичами обвинуваченого потерпілій 16045 грн., надання потерпілою документів на підтвердження понесених нею витрат на відновлення здоров`я, тобто на лікування, а тому вважає із обвинуваченого на користь потерпілої слід стягнути 18778 грн.

При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_4 суд враховує, що обвинуваченим ОСОБА_6 позов визнаний частково, а саме в розмірі 20000 грн., обвинувачений причинив скоєнням чотирьох умисних кримінальних правопорушень, потерпілій тривваючі, глибокі душевні та фізичні страждання, пов`язані із протиправною його поведінкою та істотними наслідками для її здоров`я у виді багаточисельних прикладень сили, ушкоджень її тіла, завдання середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень. При цьому суд вважає, що розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 150000 грн. потерпілій ОСОБА_4 відповідає вимогам розумності і справедливості, з урахуванням того, що обвинувачений є працездатним, не має на утримані непрацездатних.

Речові докази: ніж, металевий предмет (ключ), які передані за квитанцією № 34 2019 від 10.01.2019 р. до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, слід знищити.

Процесуальні витрати відсутні.

В ході досудового розслідування ОСОБА_6 29 січня 2019 р. затриманий, 30 січня 2019 р. стосовно нього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався також у тому, що:

01 січня 2018 року близько 01 години ОСОБА_6 прийшов до місця роботи своєї співмешканки - ОСОБА_4 , яка працює оператором котельні КП БМР «Білоцерківтепломережа» та знаходилася на робочому місці в приміщенні котельні дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №3 «Веселка» по вул. Івана Гонти, 11 -А в м. Біла Церква Київської області з якою ОСОБА_6 спільно проживав протягом року, з метою з`ясування відносин ОСОБА_4 з приводу підозр у подружній зраді. Перебуваючи в приміщенні котельні ОСОБА_6 почав звинувачувати ОСОБА_4 та вимагати щоб остання зізналася у фактах зради. Зважаючи, що ОСОБА_4 заперечувала всі звинувачення, які висловлював ОСОБА_6 , то в останнього виник умисел направлений на незаконне позбавлення волі потерпілої ОСОБА_4 для вчинення насильницьких дій щодо останньої з метою змусити її визнати факти подружньої зради, а також заволодіти грошовими коштами ОСОБА_4 . З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, впродовж п`яти годин незаконно силоміць із застосуванням фізичного насильства, проти волі ОСОБА_4 , утримував останню в приміщенні котельні, позбавивши її таким чином змоги вільно залишити вказане місце, тим самим незаконно позбавив потерпілу ОСОБА_4 волі.

Крім того, 01 січня 2019 року в період часу 01 години до 06 години ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні котельні дошкільного навчального закладу (ясла- садок) комбінованого типу №3 «Веселка» по вул. Івана Гонти, 11-А в м. Біла Церква Київської області, де знаходилася на робочому місці ОСОБА_4 , під час позбавлення її волі та нанесення ударів по тілу потерпілої ОСОБА_4 вирішив заволодіти грошовими коштами останньої, які вона зберігала за місцем проживання. Для реалізації свого умислу, близько 05 години ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, застосовуючи щодо неї фізичне насильство та погрожуючи вбивством, висунув незаконну вимогу потерпілій ОСОБА_4 про повідомлення місця, де вона зберігає грошові кошти. Усвідомлюючи реальність погроз та побоюючись за своє життя та здоров`я, потерпіла ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_6 про місце їх зберігання в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_5 . Після чого ОСОБА_6 залишив приміщення котельні, дістався до вказаної квартири, де раніше проживав спільно з потерпілою ОСОБА_4 та відшукав у вказаному нею місці грошові кошти в сумі 14 000 грн., що належать потерпілій ОСОБА_4 , якими заволодів та розпорядився на власний розсуд, внаслідок чого, заподіяв потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за:

ст. 146 ч.2 КК України - незаконне позбавлення волі людини, що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань;

ст. 189 ч.2 КК України вимагання вчинене повторно.

25 листопада 2020 р. прокурором ОСОБА_3 за погодженням із керівником Білоцерківської місцевої прокуратури відповідно до положень ст. 338 ч.1,2 КПК України шляхом складання нового обвинувального акта змінено обвинувачення стосовно ОСОБА_6 , із формулювання обвинувачення виключено зазначення про вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 129 ч.1, 189 ч.2 КК України, тобто зменшено обсяг обвинувачення.

26 листопада 2020 р. прокурором в судовому засіданні зазначений змінений обвинувальний акт відповідно до вимог ст. 338 ч.2 КПК України вручений обвинуваченому, іншим учасникам судового провадження.

Суд відповідно до вимог ст. 338 ч.3 КПК України після роз`яснення потерпілій ОСОБА_4 її права підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обвинувачені, з`ясував що вона бажає та буде підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленному обвинуваченні, тобто за ст.ст. 146 ч.2. 129 ч.1, 189 ч.2 КК України.

Потерпілою ОСОБА_4 , її представником суду на підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_6 у раніше пред`явленому обвинувачені у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України надані наступні докази:

потерпіла ОСОБА_4 додатково до раніше наданих суду показань зазначила, що під час побиття ОСОБА_6 не давав їй можливість покинути котельню. Вимагав повідомити йому місце знаходження спільних коштів в їх помешканні;

письмовими доказами, дослідженими судом:

протоколом проведення слідчого експерименту від 07.02.2019 р. за участі потерпілої ОСОБА_4 з відеозаписом на ДВД-Р диск, відповідно до якого ОСОБА_4 в ході слідчого експерименту показала і розказала хто, яким чином наносив їй удари, спричинив тілесні ушкодження. Відеозапис вказаної слідчої дії був переглянутий в судовому засіданні;

висновком експерта № 92д від 26.02.2019 р. відповідно до якого характер, локалізація, чисельність тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних нею у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.02.2019 р.

заявою ОСОБА_4 від 14.03.2019 р. про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який 01 січня 2019 р. в період часу 01 години до 06 години перебуваючи в приміщенні котельні по вул. Івана Гонти, 11-А в м. Біла Церква під час позбавлення її волі та ненесення ударів по тілу вимагав у неї повідомлення місця, де вона зберігає грошові кошти в будинку. Після чого у вказаному місці забрав її грошові кошти в сумі 14000 грн. Чим завдав їй майнової шкоди на вказану суму;

заявою ОСОБА_4 від 14.03.2019 р. про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який 01 січня 2019 р. в період часу 01 години до 06 години перебуваючи в приміщенні котельні по вул. Івана Гонти, 11-А в м. Біла Церква впродовж п`яти годин силоміць із застосуванням фізичного насильства утримував її в приміщенні котельні, чим незаконно позбавив її вролі;

23 (17+3+3) фотознімками із зображенням частин тіла потерпілої ОСОБА_4 із тілесними ушкодженнями на них, здійснення та виготовлення яких мало місце у січня, червні 2019 р.які переглянуті у судовому засіданні;

Два СД-Р диски з відеозаписом частин тіла та голови потерпілої ОСОБА_4 із зображенням тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_4 , який здійснений 01 січня 2019 р.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України не визнав, та просив його виправдати за вказаними обвинуваченнями.

Суд, дослідивши докази надані потерпілою, представником потерпілої на підтвердження обвинувачення ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопрорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України, прийшов до висновку про не доведеність, що були вчиненні кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 146 ч.2, 129 ч.1, 189 ч.2 КК України, в яких потерпілою обвинувачується ОСОБА_6 , виходячи з наступного.

Суд відхиляє та визнає, керуючись ст.ст. 85,86,87,89,94 КПК України зазначені показання потерпілої ОСОБА_4 та письмові докази, фотознімким, відеозапис, неналежними, недопустими доказами винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорвушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 91 ч.1 п.1 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчиненнчя кримінального правопорушення).

У обвинувальному акті, складеному і затвердженому 15 березня 2019 р. зазначено, що інкримінований ОСОБА_6 злочин, передбачений ст. 146 ч.2 КК України був вчинений 01 січня 2018 р. При цьому суд зазначає, що вказане в обвинувальному акті міститься як у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими так і формулюванні обвинувачення.

Показання потерпілої ОСОБА_4 в частині дій ОСОБА_6 щодо незаконного її позбавлення волі/ не давав їй можливість покинути котельню, в ході судового розгляду/судових засідань були не послідовними, суперечливими, спростовуються її ж показаннями та іншими доказами, дослідженими судом.

Судом встановлено, що місцем події, що мали місце 31 грудня 2018 р. 01 січня 2019 р. є приміщення котельні за адресою м. Біла Церква, вул. Івана Гонти, 11-А у м. Біла Церква.

ОСОБА_4 у листопаді 2018 р. прийнята на роботу оператором котельні КП БМР «Білоцерківтепломережа» по вул. Івана Гонти, 11-А у м. Біла Церква.

Судом встановлено, що 31 грудня 2018 р. потерпіла ОСОБА_4 будучи оператором котельні прийшовши на роботу, заступила на чергування в котельні за вказаною адресою.ЇЇ зміна/чергування мала закінчитися/чергування о 8 годині 01 січня 2019 р. Вона одноособово здійснювала/виконувала обов`язки оператора котельні. У її обов`язки входило саме чергування/перебування постійно протягом певного часу у приміщенні зазначеної котельні, слідкування за приладами обліку роботи котельні, періодичне внесення відповідних відомостей/параметрів до відповідних Журналів та повідомлення до головної котельні про роботу котельні та відповідних агрегатів.

Свідок ОСОБА_19 суду повідомив, що ОСОБА_20 була оператором котельні. Коли він прийшов 1 січня на зміну, йому відкрила двері ОСОБА_20 . З її слів побиття відбулося у приміщенні котельні. На робочому місці у котельні не було слідів боротьби. Усе було звично при передачі зміни від одного до іншого оператора. У котельні було охайно, як при передачі зміни, помита підлога. Сторонні особи не мають права бути в котельні. Вхід до котельні сторонніх осіб категорично заборонений. Інший вихід із котельні є, він відкривається із середини ручним барашком. Перед сезоном з операторами проводять інструктажі про заборону перебування у котельні сторонніх осіб. Приміщення котельні складається із: машинної зали; операторської де перебуває/чергує оператор і прилади обліку; санвузол; душова. Санвузол знаходиться у коридорі перед входом, навпроти машинного залу. Від запасного виходу двері у санвузом на відстані приблизно 20 метрів. Під час чергування у котельні оператор веде декілька журналів, у які записуються параметри котлів, неполадки якщо є, інші параметри. Оператор веде один журнал погодинно, інший що дві години. Під час здачі зміни одним оператором іншому ці журнали мають бути заповнені. При прийнятті ним зміни 1 січня після чергування ОСОБА_20 , журнали були заповнені. Записи були зроблені. Він у той день дійсно не вчасно прибув на чергування. Він телефонував ОСОБА_20 і повідомив їй що запізнюється приблизно на 30 хвилин. Крові на журналах у котельні не було. Почерк заповненої інформації в журналах був читаємим. У журнал вахтовий заноситься біля 6 параметрів 1 раз у 2 години. Показники для внесення знаходяться у різних місцях. Один із показників, які що 2-і години мають вноситися до журналу знаходиться на півдорозі від місця оператора до запасного виходу. Запасний вихід відкривається із середини. У машинному залі біля насосів є тривожна кнопка. Усі оператори знають про цю кнопку. Протягом усього часу роботи оператор через кожні 2 години телефонує до головної котельні і повідомляє про чергування та роботу котельні. Якщо не зателефонувати через 2 години буде реакція головної котельні. Дзвінки здійснювалися за допомогою мобільного телефону. Цей мобільний телефон як засіб зв`язку передається одним оператором іншому при зміні чергування. Він наполягає на тому, що станом на 1 січня 2019 р. у котельні була тривожна кнопка.

Суд констатує, що потерпілою, представником потерпілої не надані належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч.2 КК України, як зазначено у обвинувальному акті від 15.03.2019 р. , саме 01 січня 2018 р.

Судом також встановлено, що під час чергування ОСОБА_4 у встановлений час телефонуючи до головної котельні 31 грудня 2018 р., 01 січня 2019 р. не повідомляла про її бажання/намір покинути чергування/покинути приміщення котельні через події, які мали місце у цей час у котельні, її незаконне позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 будучи оператором котельні враховуючи обсяг виконуваної роботи та проміжок часу чергування, наявність декількох виходів із приміщення котельні, особисте відкриття дверей котельні 01 січня 2019 р. ОСОБА_19 , мала можливість зателефонувати, повідомити про те, що її незаконно позбавлено волі ОСОБА_6 та самостійно пересуватися та покинути приміщення котельні. Вказане дає підставу суду виснувати, що ОСОБА_4 01 січня 2018 р.близько 01 години не була незаконно позбавлена волі ОСОБА_6 у котельні за адресою АДРЕСА_2 .

Зазначені обвинувальному акті від 15.03.2019 р. події не відбувалися. Кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч.2 КК України, не було вчинено.

В той же час судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 перебувала з 31 грудня 2018 р. до 08 години 30 хвилин 01 січня 2019 р. у зазначеній котельні у зв`язку із виконанням обов`язків оператора котельні КП БМР «Білоцерківтепломережа». Перебування/не залишення протягом вказаного періода приміщення котельні було виконанням нею трудових обов`язків, пов`язано з режимом роботи котельні, графіком чергування операторів котельні, необхідністю її ( ОСОБА_4 ) безпосередньої присутності у приміщенні вказаної котельні. Не допустимості залишення приміщення котельні її черговим оператором. Можливості та допустимості залишення робочого місця оператором котельні лише шляхом передані/здачі чергування іншому оператору. Усвідомленням виконання нею як оператором котельні покладених обов`язків, які вимагали слідкування за приладами роботи котельні, переміщення по котельні, ведення/внесення відповідних записів до Журналів обліку та кожні щодві години телефонувати, повідомляти по мобільному зв`язку до головної котельні про діяльність котельні, стан та нормальність чергування оператором котельні.

Відповідно до ст. 11ч.1 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 189 ч.1 КК України - вимога передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання).

Суд зазначає, що у обвинувальному акті від 15.03.2019 р. діям ОСОБА_6 дана наступна правова кваліфікація вимагання вчинене повторно, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

Суд зазначає, що у КК України склад кримінального правопорушення: вимагання, сформульований саме так як це зазначено у частині 1,2, 3, 4 ст. 189 КК України.

Суд встановив, що у обвинувальному акті від 15.03.2019 р. при зазначені правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 189 ч.2 КК України не зазначено, яке саме із передбачених у ст. 189 ч.2 КК України суспільно небезпечних діянь вчинене ОСОБА_6 01 січня 2019 р. в період часу 01 години до 06 години, тобто сутність, зміст, об`єктивна сторона.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 337 ч.1,3 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ст. 291 ч.1 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: …правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Суд констатує, що у обвинувальному акті від 15.03.2019 р. у частині кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч.2 КК України, підтримання обвинувачення у якому здійснює потерпіла, її представник, після зміни прокурором обвинувачення, не міститься правової кваліфікації дій ОСОБА_6 відповідно до зазначеного у ст. 189 ч.2 КК україни.

Суд визнає, що зміна/визначення/виклад шляхом конкретизації саме судом правової кваліфікації дій ОСОБА_6 відповідно до ст. 189 ч.2 КК України, не буде відповідати вимогам ст. 337 ч.3 КПК України, буде явно несправедливим, оскільки значно погіршує становище ОСОБА_6 , а тому є очевидно недопустимим.

Крім того суд зазначає, що потерпілою, представником потерпілої суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження вимагання ОСОБА_6 у потерпілої передачі чужого майна.

Судом встановлено у судому засіданні, що потерпіла ОСОБА_4 і обвинувачений ОСОБА_6 станом на 31 грудня 2018 р. та 01 січня 2019 р. спільно проживали у одному помешканні, до певної міри розпоряджалися кожний своїми коштами, у т.ч. на користь, в інтересах іншого. Через особливості характеру, взаємну недовіру, а також ревнощі ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , їх стосунками супроводжувались періодичнням з`ясуванням питань наявності, зберігання, витрачання грошових коштів.

Суд констатує, що потерпілою, представником потерпілого суду в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження не надані належні та допустимі докази підтвердження вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України, стосовно яких потерпілою, її представником здійснювалося підтримання обвинувачення відповідно до раніше пред`явленого обсягу згідно обвинувального акта від 15.03.2019 р.

Відповідно до ст.ст. 22,23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.ст.8,9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права. Відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вищевказаних недопустимих та неналежних доказів/документів щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України, зазначених у обвинувальному акті від 15.03.2019 р., на користь ОСОБА_6 .

Судом у судовому засіданні досліджені всі докази надані потерпілою, представником потерпілого, у т.ч. фотознімки, відеозаписи.

Потерпілою, представником потерпілого не надані суду інші, крім вищенаведених досліджених доказів, на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиенні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України.

Суд відповідно до норм КПК України не вправі витребувати, вимагати від потерпілої, представника потерпілого будь-які інші докази, ніж ті які надані, на підтвердження винуватості особи у вчинені кримінальних правопорушень. Суду також не дозволяється збирання, витребування доказів у кримінальному провадженні з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 22 КПК України суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд зазначає, що ним протягом всього часу судового розгляду кримінального провадження сторонам були створені необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Вони мали рівні права на збирання та надання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Суд констатує, що потерпілою, представником потерпілого не надані суду належні та допустимі докази для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2. 189 ч.2 КК україни і вичерпані, на переконання суду, можливості їх отримання відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимог КПК України.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий потерпілою, представником потерпілої доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємного зв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до висновку про не доведеність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України, у яких обвинувачується ОСОБА_6 .

В Україні визнається і діє принцип верховенства права ст. 8 Конституції України.

Європейський суд з прав людини у справі «Коробов проти України» зазначив, що стандартом у кримінальному провадженні має бути доведення винуватості «поза всяким сумнівом», чого у даному кримінальному провадженні потерпілою, представником потерпілої стосовно ОСОБА_6 за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України, не здійснено.

Суд зазначає, що є неприпустимим перекладення потерпілою, представником потерпілого, після зміни прокурором обвинувачення, яким зменшено обсяг обвинувачення, на прокурора, обвинуваченого доведення невинуватості останнього у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК україни.

Потерпілою, представником потерпілої перед об`єктивним та неупередженим судом не доведено вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК україни.

Відповідно до ст. 373 ч.1 п.1 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Суд, враховуючи викладене, прийшов до висновку, що ОСОБА_6 слід визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України та виправдати його на підставі ст. 373 ч.1 п.1 КПК України не доведено, що вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України, в яких обвинувачується ОСОБА_6 .

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд уважає у вироку наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом розглянуті, вирішені доводи обвинуваченого, захисника, цим забезпечено обвинуваченому ОСОБА_6 право на змагальний процес. Прийняте судом рішення за доказами/доводами прокурора, потерпілої, представника потерпілої, обвинуваченого, захисника, доволі як фактично так і юридично, у вироку вмотивовано.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України та виправдати його на підставі ст. 373 ч.1 п. 1 КПК України не доведено, що вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України, в яких обвинувачується ОСОБА_6 .

Поновити ОСОБА_6 у правах, обмежених під час кримінального провадження за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ст.ст. 146 ч.2, 189 ч.2 КК України, за якими він визнаний невинуватим та виправданий.

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 127 ч.1, 122 ч.1, 186 ч.1, 129 ч.1 КК України і призначити йому покарання за:

ст. 127 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

ст. 122 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

ст. 186 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

ст. 129 ч.1 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 08 червня 2021 р.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 29 січня 2019 р. до 07 червня 2021 р. із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більш ніж на 60 днів, тобто до 06 серпня 2021 р.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодуванні завданої майнової шкоди 18778 грн., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 150000 грн., а всього 168778 грн.

Речові докази: ніж, металевий предмет (ключ), які передані за квитанцією № 34 2019 від 10.01.2019 р. до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області - знищити.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області