Ухвала
іменем України

02 березня 2021 року

м. Київ
справа № 643/709/21
провадження № 51-452 впс 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000890, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України (далі КК), в порядку статті 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:
До Верховного Суду в порядку статті 34 КПК надійшло клопотання ОСОБА_5 про визначення підсудності у кримінальному провадженні щодо нього та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 190 КК, за тим судом, у межах юрисдикції якого вчинено останній за часом злочин.
Клопотання ОСОБА_5 мотивовано тим, що останній за часом злочин вчинений на території Суворовського району м. Херсона, а тому, на його думку, вказане кримінальне провадження слід направити до того суду, в межах юрисдикції якого і вчинено цей останній за часом злочин.

Учасникам судового провадження було вчасно повідомлено про день та час розгляду клопотання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення дати розгляду клопотання не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені вклопотаннях доводи, Суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити не можливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Положенням частини 3 статті 34 КПК встановлено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
До того ж, частина 5 статті 34 КПК містить пряму заборону щодо спору про підсудність між судами.
Як убачається з наявних у касаційному суді матеріалів, Верховний Суд постановами від 04 лютого 2021 року залишив без задоволення клопотання захисників ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 про направлення кримінального провадження № 0000890, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 190 КК, з Московського районного суду м. Харкова до Херсонського міського суду Херсонської області.
Зокрема, касаційний суд вважав, що доводи захисника про те, що останній за часом злочин вчинено в межах юрисдикції Херсонського міського суду Херсонської області, де за вищевказаною адресою відбулось зняття готівки з банкомату, що, на думку останнього, є підставою для передачі вказаного кримінального провадження із Московського районного суду м. Харкова до Херсонського міського суду Херсонської області, є безпідставними.
Так, Верховний Суд, у своєму рішенні вказав, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачуються у тому, що діючи у складі організованої злочинної групи, а також з невстановленими особами, з червня 2017 року по 29 липня 2020 року вчинили ряд тотожних і об`єднаних єдиним умислом дій, спрямованих на заволодіння грошовими коштами потерпілих шляхом обману, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК. При цьому, потерпілими у вказаному кримінальному провадженні визнано осіб, які проживають у різних територіально-адміністративних одиницях України.
Також, касаційний суд вбачав із обвинувального акту, що 29 липня 2020 року ОСОБА_14 , діючи в рамках контролю за вчиненням злочину, чотирма транзакціями перерахував через термінал самообслуговування АТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 44 б, грошові кошти на банківську картку АТ КБ «Приватбанк», що зареєстрована на ім`я ОСОБА_9 . Того ж дня, ОСОБА_8 прибула до банкомату, розташованого в м. Херсон, вул. 49-ї Гвардійської Дивізії, 11-А, де здійснила зняття грошових коштів з банківської карти ОСОБА_9 , яка знаходилась у її користуванні, після чого була затримана працівниками поліції в рамках проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді спеціального слідчого експерименту.
З огляду на зазначене, Верховний Суд роз`яснив, що з кримінально-правової точки зору, шахрайство вважається закінченим з моменту переходу чужого майна у володіння винного або з моменту отримання ним права розпоряджатися таким майном. При цьому для розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на банківському рахунку, не є обов`язковою умовою їх зняття з такого рахунку. Особливістю грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку, є те, що особа має можливість користуватися чи розпоряджатися ними в будь-якому місці, де наявна можливість безготівкового розрахунку, або ж є пристрій для зняття таких коштів у готівковій формі.
Водночас, касаційний суд врахувавши, що досудове розслідування кримінального провадження здійснювалось групою слідчих СУ ГУНП в Харківській області, а обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні складено та затверджено прокурором Харківської обласної прокуратури, що знаходиться в межах територіальної юрисдикції Московського районного суду м. Харкова, до якого і направлено цей акт для розгляду, дійшов висновку, що клопотання захисників задоволенню не підлягають.
Отже, Верховний Суд не вбачав порушення правил територіальної підсудності даного кримінального провадження.

У своєму клопотанні ОСОБА_5 як на підставу для передачі матеріалів вказаного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, посилається на те, що 29 липня 2020 року останній за часом злочин було вчинено за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться в юрисдикції Херсонського міського суду Херсонської області.
Разом з тим, враховуючи, що питання про територіальну підсудність у зазначеному провадженні за клопотанням захисників ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 вже було вирішено касаційним судом, а спори про підсудність між судами не допускаються, колегія суддів вважає за необхідне залишити без задоволення клопотання ОСОБА_5 про направлення цього кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

На підставі наведеного, керуючись статтями 32, 34 КПК, Суд
постановив:

Клопотання ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000890, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 190 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3