Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2097/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000503 від 08.12.2012 року за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 02.03.2021 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 296, ч.1 ст.122 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 ухвалу суду просить скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Вказує, що ухвала про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд мотивував прийняте рішення лише формальним спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності та не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та обставини справи.
Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 02.03.2021 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ст.296 ч.1, ст. 122 ч.1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000503 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст. ст. 296 ч. 1, 122 ч.1 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності у відповідності до ст. 49 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 250 000 грн. залишено без розгляду.

Питання про долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Як визнав суд, Згідно обвинувального акту від 14.03.2017 року, ОСОБА_7 , 26.08.2012 року близько 04 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою м. Житомир, вул. Київська, буд.16. В цей день, час та місці неподалік від нього знаходилися раніше йому незнайомі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які розмовляли між собою. Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_7 з хуліганських спонукань, зневажаючи загально прийнятими правилами та нормами поведінки у суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, зайшов за спину ОСОБА_6 та безпричинно, нічого не повідомляючи останньому, своєю правою ногою наніс удар в ліву ногу, в результаті чого в нього з рук випали ключі та два мобільних телефони.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , ведучи себе нахабно та зухвало, знову своєю правою ногою наніс декілька ударів в стегнову частину правої ноги ОСОБА_6 , в результаті чого останній відійшов на крок назад. Тоді ОСОБА_7 , не припиняючи свої злочинні дії, направлені на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , в поєднанні з грубим порушенням громадського порядку, підійшов до останнього та наніс удар рукою в область обличчя. В результаті чого ОСОБА_6 , не втримавшись на ногах, впав на землю. Після цього ОСОБА_7 знову підійшовши до ОСОБА_6 своєю правою ногою наніс один удар в область обличчя останнього, після чого з місця вчинення злочину втік.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_7 , ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: садна в зовнішньому кінці правої брови, синця в навколоочній ділянці правого ока, садна в потиличній ділянці, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я; закритого косого перелому нижньої третини лівої малогомілкової кісті, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоров`я.

Заслухавши доповідача, прокурора, захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.296 ч.1, 122 ч.1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього закрив.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Перевіряючи правильність судового рішення, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно частини 1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час судового розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке постановлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа є винною в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачено КПК.

За змістом ч.8 ст.284, ст.285 КПК ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття кримінального провадження з відповідної підстави.

Як зазначив суд в оскаржуваній ухвалі, під час судового розгляду встановлено, що на час надходження клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, закінчився строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ст.ст.296 ч.1, 122 ч.1 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ст. ст. 296 ч. 1, 122 ч.1 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Санкція ч.1 ст.296 КК України за якою обвинувачується ОСОБА_7 передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років.

Санкція ч.1 ст.122 КК України за якою обвинувачується ОСОБА_7 передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років або позбавлення волі на той самий строк.

Як встановлено з обвинувального акту ОСОБА_7 вчинив вищевказані кримінальні злочини 26.08.2012 року, тобто з вказаного дня до дня винесення рішення по даному кримінальному провадженню пройшло понад п`ять років.

Згідно листа управління карного розшуку Головного Управління національної поліції в Житомирській області від 30.12.2020 року №3320/14/01-2020 вбачається, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 проводився розшук в рамках оперативно - розшукової справи № 2611031 від 04.07.2014 року та розшук припинено 19.01.2017 року, в зв`язку із затриманням ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції обргунтовано зазначив, що перебіг строків давності в період часу 04.07.2014 року по 19.01.2017 року зупинявся, але з урахуванням того, що з моменту скоєння злочину та до оголошення обвинуваченого в розшук минуло більше одного року та з моменту розшуку до дати розгляду клопотання про закриття кримінального провадження минуло більше чотирьох років, а тому строк розшуку обвинуваченого не може вплинути на загальний перебіг строків давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги потерпілого про неможливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності в зв`язку з тим, що суд мотивував прийняте рішення лише формальним спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності та не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та обставини справи є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілого.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України,колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 02.03.2021 року, щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: