Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3828/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.ч. 1,2 ст.307 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року. +
Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретарі
судового засідання ОСОБА_5
за участі:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Київ, громадянку України, одружену, непрацюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, -

засуджено:

- за ч. 1 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 1 (один) рік обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 (два) роки обмеження волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченій ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 встановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Зараховано обвинуваченій ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, з 18 серпня 2020 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до набрання вироком законної сили, але не більше шістдесяти діб, до 29 травня 2021 року.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_7 , на користь держави процесуальні витрати, в розмірі 8 172 (вісім тисяч сто сімдесят дві) грн 50 копійок.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Згідно вироку, 10.10.2019, близько 17 год. ОСОБА_7 переслідуючи мету особистого збагачення, перебуваючи по місцю свого проживання, а саме в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 зберігала при собі з метою збуту та за гроші збула місцевому мешканцю речовину у твердому стані, у вигляді частин таблеток білого кольору, яка зовні схожа на наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон.

Крім цього, 03.08.2020, в обідню пору дня ОСОБА_7 перебуваючи по місцю свого проживання, а саме в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , переслідуючи мету особистого збагачення умисно незаконно, повторно зберігала при собі з метою збуту, та в ході проведення оперативної закупки наркотичного засобу, умисно, незаконно, повторно збула за гроші легендованій особі згорток з трьома таблетками, які зовні схожі на наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон.

Також, 18.08.2020, в обідню пору дня ОСОБА_7 перебуваючи по місцю свого проживання, а саме в подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , переслідуючи мету особистого збагачення умисно незаконно, повторно зберігала при собі з метою збуту, та в ході проведення оперативної закупки наркотичного засобу, умисно, незаконно, повторно збула за гроші легендованій особі три цілі таблетки та фрагмент таблетки, які зовні схожа на наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон.

Також, 18.08.2020, в період часу з 14 год. 38 хв. по 16 год. 16 год. на підставі ухвали слідчого судді проведено вмотивований обшук по місцю проживання ОСОБА_7 , по АДРЕСА_1 , під час якого у вказаному будинку виявлено та вилучено до Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області 50 цілих таблеток та одну половинку таблетки, зовні схожі на наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, які ОСОБА_7 умисно незаконно, повторно зберігала по місцю свого проживання за вище вказаною адресою з метою збуту.

Не погоджуючись з даним вироком суду, перший заступник керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , не оспорюючи факту доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_7 та правильності кваліфікації її дій подав апеляційну скаргу, згідно якої просить зазначений вирок суду - скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.1 ст.307 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч.2 ст.307 КК України 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Свої апеляційні вимоги прокурор ОСОБА_8 аргументує неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень.

Вказує при цьому на те, що суд, при призначенні обвинуваченій покарання безпідставно застосував вимоги ст. 69 КК України, оскільки в ході судового розгляду було враховано лише одну пом`якшуючу обставину щире каяття. При цьому, на думку прокурора ОСОБА_8 факт проходження обвинуваченою ОСОБА_7 замісної терапії до обставин, що істотно знижуть тяжкість вичинених кримінальних правопорушень не відноситься.

У зв`язку з вищевказаним вважає, що обвинуваченій ОСОБА_7 слід призначити більш суворе покарання, без застосування положень ст.69 КК України, яке буде достатнім для виправлення особи та вчинення нових кримінальних правопорушень.

17.05.2021, від захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 надійшли заперечення на вказану апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 , згідно яких він просить у задоволенні апеляційної скарги останнього відмовити, а вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Свої заперечення адвокат ОСОБА_9 аргументує тим, що при призначенні його підзахисній покарання з застосуванням ст.69 КК України та без конфіскації майна суд діяв відповідно до законодавства, а призначене обвинуваченій покарання є достатнім і необхідним для її перевиховання.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, міркування обвинуваченої ОСОБА_7 , яка заперечили проти задоволення цієї апеляційної скарги, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що подана першим заступником керівника Житомирської обласної прокуратури - ОСОБА_8 апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції даних вимог дотримався, належним чином дослідив матеріали провадження та дії обвинуваченої за ч.1 ст.307 та ч.2 ст.307 КК України кваліфікував правильно.

В свою чергу, апеляційний суд не погоджується апеляційними доводами прокурора про те, що обвинуваченій безпідставно призначили покарання з застосуванням ст.69 КК України.

Так, відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно положень ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.66 КК України вбачається, що перелік обставин, які пом`якшують покарання не є вичерпним.

Так, з оскаржуваного вироку вбачається, що суд фактично визнав, як пом`якшуючі обставини: щире каяття обвинуваченої, а також те, що остання отримала та зберігала наркотичний засіб метадон на законних підставах, оскільки проходила замісну терапії (лікування від наркоманії).

На думку апеляційного суду, вказані обставини дійсно істотно знижують тяжкість вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; характер та обставини його вчинення; дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка хворіє на тяжке захворювання (ВІЛ-інфекція), раніше несудима, до адміністративної відповідальності не притягувалась, одружена, проживає разом з матір`ю ОСОБА_10 , 1960 року народження, яка являється інвалідом ІІ групи та має онкологічне захворювання, в зв`язку з чим потребує стороннього догляду, позитивно характеризується за місцем проживання.

З урахуванням наведеного, а саме у зв`язку з тим, що судом встановлені кілька обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції мав право застосувати положення ст.69 КК України та призначити обвинуваченій менш суворе покарання, ніж те, що передбачено санкціями ч.1 ст.307 КК України та ч.2 ст.307 КК України.

Вид та розмір покарання, з урахуванням того, що з 18.08.2020 до цього часу обвинувачена перебуває в умовах тримання під вартою, апеляційний суд також вважає достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо зазначених в апеляційний скарзі вимог про призначення ОСОБА_7 за ч.1 ст.307 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна, то вказана вимога також не може бути задоволена, оскільки санкція даної норми закону не передбачає застосування додаткового покарання.

Будь-яких інших порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку апеляційний суд також не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.307 та ч.2 ст.307 КК України без зміни.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: