Справа № 333/154/20
Провадження № 1-кп/333/147/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, клопотання захисника обвинуваченого про зміну обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заявлені по кримінальному провадженню №0004007, відомості про яке внесені до ЄРДР 17 листопада 2019 р., за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває дане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України при наступних
обставинах.
16 листопада 2019 року о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я з пов`язаним з проникненням у житло за попередньою змовою групою осіб на потерпілого ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, разом з двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , розподіливши між собою злочинні ролі, чекали на потерпілого. Коли потерпілий ОСОБА_9 сів у свій автомобіль «Мерседес 8 500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 відчинив водійські двері та наніс потерпілому не менше двох ударів руками в область голови та тулуба. Після чого продовжуючи свій злочинний намір вивезли потерпілого за межі м. Запоріжжя, та в подальшому з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, шляхом демонстрації ножа, який був ним заздалегідь заготовлений, незаконно заволодів ключами від квартири яка перебуває у власності у потерпілого ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , тим самим отримав доступ до житла та грошових коштів в сумі 6000 доларів США, що станом на 16.11.2019 року складає 144780 гривень.
16 листопада 2019 року о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб дані яких в ході досудового розслідування не встановлені, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , розподіливши між собою злочинні ролі, чекали на потерпілого при цьому, визначивши для себе предмет злочинного посягання автомобіль марки «Мерседес 8 500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, який належить ОСОБА_9 . Коли потерпілий ОСОБА_10 сів у свій автомобіль «Мерседес 8 500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 відчинив водійські двері та наніс потерпілому не менше двох ударів руками в область голови та тулуба, де спільно з невстановленими особами сіли до вказаного автомобіля в який силою затягнули до салону вищевказаного автомобіля потерпілого ОСОБА_9 де в подальшому під загрозою ножа утримували останнього. Потім ОСОБА_6 сів за кермо, запустив двигун автомобіля та почав рух.
16 листопада 2019 року о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, діючи за попередньою змовою групою осіб дані яких в ході досудового розслідування не встановлені, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , розподіливши між собою злочинні ролі, чекали на потерпілого. Коли потерпілий ОСОБА_9 сів у свій автомобіль «Мерседес 8 500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 відчинив водійські двері та наніс потерпілому не менше двох ударів руками в область голови та тулуба. Після чого продовжуючи свій злочинний намір вивезли потерпілого за межі м. Запоріжжя, всупереч його волі.
Обвинувачений вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних злочинів не визнає, по справі здійснюється повний порядок дослідження доказів по справі, на теперішній час не всі заявлені сторонами докази по справі досліджені судом, в тому числі не всі свідки по справі допитані.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 26.03.2021 р. З огляду на вищевказані обставини, суд не має можливості розглянути дане кримінальне провадження в строк до 26.03.2021 р.
В судовому засіданні 16.03.2021 р. прокурор заявив письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ще на 60 діб, посилаючись на існування ризиків, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, незаконно вливати на свідків, та жоден з альтернативних заходів не зможуть забезпечити наявним ризикам.
Обвинувачений просив розглянути клопотання прокурора на розсуд суду.
Захисник заперечував відносно задоволення клопотання прокурора, вважає, що є підстави для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Представник потерпілого просив розглянути клопотання прокурора та захисника обвинуваченого на розсуд суду.
Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора, захисника та його обвинуваченого, представника потерпілого, дослідивши матеріали цього кримінального провадження, наявні в суду, дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, а клопотання прокурора слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, в тому числі: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч.ч. 1,2, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, з конфіскацією майна. Однією з кваліфікуючою ознакою інкримінованих обвинуваченому злочинів є вчинення злочинів із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, при цьому з матеріалів справи вбачається, що на розгляді декількох судів (Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (провадження 937/334/20), Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (провадження №331/4347/17, 331/3668/19), Подільського районного суду м. Києва (758/10327/20) перебувають провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, із застосуванням насилля до потерпілих.
Обвинувачений ОСОБА_6 не працевлаштований, інших законних джерел доходу не має, наміру залучатись до праці в умовах слідчого ізолятора, або працевлаштуватись у разі зміни діючого запобіжного заходу на захід не пов`язаний з триманням під вартою, не виявляв. Також обвинувачений не одружений, дітей на утриманні не має за місцем реєстрації не мешкає. Законність права користування житловим приміщенням (договір найма, право користування як члена родини власника житла, сервітут тощо) за адресою: АДРЕСА_3 , яка зазначена в обвинувальному акті зі слів обвинуваченого, належними доказами не підтверджена.
Відомості про неможливість обвинуваченого, за станом здоров`я, утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.
Європейський суд з прав людини у рішення по справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року, зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини, інкримінованих йому злочинів, суворість кримінального покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, колегія суддів погоджується з прокурором щодо існування заявлених ним ризиків.
Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в межах кримінального провадження, яке перебуває в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області відносно ОСОБА_6 обирався запобіжний захід у вигляді застави, який діяв на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів.
З урахуванням особи обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, поєднаних із застосуванням насильства, положень ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що даний захід не зможе запобігти можливим спробам обвинуваченого вчинити нове кримінальне правопорушення.
Враховуючи існуючі вищевказані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутність в матеріалах справи належних доказів, що обвинувачений має постійне місце проживання, і власник житла не заперечує щодо перебування, у належному йому житловому приміщенні, обвинуваченого під домашнім арештом, колегія суддів приходить до висновку, що підстави, для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, стороною захисту не обґрунтовані при заявлені клопотання про зміну запобіжного заходу.
Інші альтернативні запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти можливим спробам обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, впливати на недопитаних по справі свідків.
Керуючись ст. ст. 331, 372, 392 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме: з 16.03.2021 року по 15.05.2021 року.
Строк дії даної ухвали до 15.05.2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя, протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3