Справа № 199/2285/21
УХВАЛА

30.03.2021 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000085 внесеного до ЄРДР 31.01.2021 відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за їх обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , без визначення розміру застави, оскільки перебіг строків закінчується 31.03.2021 року, а ризики, які було встановлено при обранні даного запобіжного заходу з переліку передбаченого ст. 177 КПК України не зникли.

Дане клопотання підтримав потерпілий ОСОБА_7 .

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також їх захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вважали клопотання прокурора незаконним, безпідставним та належним чином невмотивованим, тому заперечували проти його задоволення та просили суд обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.
Прокурор ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 заперечували проти клопотання захисників та обвинувачених щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, в межах заявленого клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ухвал Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2021 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожному окремо було застосовано запобіжний захід, без права внесення застави, у виді тримання під вартою, та наразі строк дії спливає 31.03.2021 року.

Так, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачуються у вчинені злочину проти власності за ч.2 ст. 187 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого, у разі доведеності їх вини, обвинуваченим загрожує покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років із конфіскацією майна.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.

Згідно правової позиції, викладеної в п.152 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за якою тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

При цьому, як слідує зі змісту ухвал слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2021 року, при застосуванні запобіжного заходу обвинуваченим, кожному окремо, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, врахував підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, та не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підозрювалися у вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства.

Наразі також, у суду відсутні правові підстави для визначення розміру застави, з огляду на ухвали Дніпровського апеляційного суду, предметом перегляду яких стали вищевказані ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2021 та які судом апеляційної інстанції залишені без змін.

Тому, на думку суду, на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченим строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Для відмови в звільненні обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з-під варти також слід враховувати і ризик перешкоджання з боку обвинувачених, у випадку їх звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968), оскільки вони, володіючи відомостями щодо осіб свідків і потерпілого, які ще не допитані, можуть вплинути на них з метою схилення до зміни показів та відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 3), 4) ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці ж обставини вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченим.
При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує ту обставину, що протягом перебування обвинувачених в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в умовах ізоляції відносно останніх не надходило.

Посилання захисників на наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків, наявність утриманців, та даних, що характеризують їх особи з позитивного боку, не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики перешкоджання кримінальному провадженню та незаконного впливу на потерпілого і свідків.
У зв`язку із вищенаведеним, та з урахуванням того, що ризики встановлені під час обрання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжного заходу не змінилися, і з огляду на те, що до закінчення строку дії запобіжного заходу здійснити розгляд кримінального провадження неможливо, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожному окремо, строк дії застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

З огляду на наведене, не підлягає задоволенню клопотання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та їх захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , про зміну запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченим на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки більш м`який вид запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків передбачених чинним законодавством, покладених на ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та забезпечити можливість виконання процесуальних рішень, що підтверджується матеріалами кримінального провадження що наразі перебуває у суді.
Твердження сторони захисту про те, що під час підготовчого судового засідання розглядаються судом лише клопотання про обрання, зміну чи скасування заходу забезпечення кримінального провадження, а не продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому є необґрунтованими, оскільки відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року за № 1-р/2017 (справа № 1-28/2017) визнано неконституційним положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України. У свою чергу, прокурор, як сторона обвинувачення, має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.
Керуючись ст.ст. 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити дію раніше застосованого у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на строк 60 днів, тобто до 28 травня 2021 року включно.

Продовжити дію раніше застосованого у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на строк 60 днів, тобто до 28 травня 2021 року .

Продовжити дію раніше застосованого у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на строк 60 днів, тобто до 28 травня 2021 року.

У задоволенні клопотання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовити.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_11 -Почтовик