Справа №635/7993/20
Провадження №1-кп/635/331/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
представника потерпілого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
В ході судового розгляду прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому, суворість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим, а також на те, що обвинувачений не має постійного місця проживання на території Харківської області, а тому може переховуватись від суду, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків з метою не надання останніми свідчень. Разом з тим, перебуваючи на свободі ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, посилаючись на відсутність та недоведеність зазначених прокурором ризиків, на підтвердження яких не надано жодного доказу, заявив клопотання, в якому просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час, зазначивши, що обвинувачений раніше не судимий, до затримання мав постійне місце проживання в с. Черкаські Тишки Харківського району, де мешкав із своєю цивільною дружиною, яка перебуває на його утриманні, за місцем проживання характеризується позитивно, неофіційно працював будівельником, приймав активну участь у реставрації храма Різдва Пресвятої Богородиці. Крім того, на сьогоднішній день у сторони захисту наявна заява родички двоюрідної тітки ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , яка є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій постійно проживає та зареєстрована, дозволяє та згодна на постійне проживання без реєстрації за її місцем проживання ОСОБА_5 . Зазначене вказує на соціальну адаптованість ОСОБА_5 . Крім того, на даний час органом досудового слідства допитані усі свідки, а також в судовому засіданні допитаний потерпілий, за таких обставин ОСОБА_5 не тільки не зможе та і не стане впливати на свідків та потерпілого. Крім того, причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину в ході досудового слідства та до теперішнього часу в суді не знайшла свого підтвердження і спростовується висновком судово-медичної експертизи, а отже відсутні вагомі докази у вчиненні ним кримінального правопорушення. Які-небуть інші докази, які б підтверджували причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного злочину в матеріалах справи відсутні. Також, захисник зазначає, що під час судового розгляду було допитано потерпілого, що свідчить про зменшення заявлених прокурором ризиків. Отже, відсутні не тільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, але і обґрунтоване обвинувачення, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для застосування до нього заходів у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримав свого захисника та просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час.
Представник потерпілого - ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав прокурора щодо необхідності продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та клопотання захисника про заміну запобіжного заходу на більш м`який суд виходить з наступного.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 04 вересня 2020 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів в межах строку досудового розслідування до 01 листопада 2020 року включно. Харківським районним судом Харківської області відносно обвинуваченого ОСОБА_5 неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній раз на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 року на 60 днів до 23 травня 2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 23 травня 2021 року.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, майновий стан, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому під час досудового розслідування слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, а саме ризиків можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, суд повинен враховувати особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, крім тогосуд оцінює в сукупності всі обставини.
Отже, продовжує існувати ризик можливості переховування ОСОБА_5 від суду, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.
Матеріали судового провадження містять докази про існування іншого ризику неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які не допитані судом першої інстанції, який поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишається існувати та вірогідність його настання є досить високою, незважаючи на те, що під час судового розгляду було допитано потерпілого та одного свідка ОСОБА_8 ..
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Зважаючи на фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який в офіційному шлюбі не перебуває, до затримання проживав з жінкою в будинку її матері без реєстрації, дітей не має, зареєстрований у м.Горлівка Донецької області, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.
Таким чином, ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, доведені прокурором, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою. Однак, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважав належним чином не вмотивованим прокурором, а також зазначений без достатніх правових підстав, а тому не приймає його до уваги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в тому числі домашній арешт в нічний час, тому суд вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.

За таких обставин, враховуючи, що розгляд кримінального провадження знаходиться на стадії судового розгляду, в ході якого був допитаний потерпілий та один свідок ОСОБА_8 , суд погоджується з доводами сторони захисту що існуючі ризики почали зменшуватись, однак не може погодитись з їх відсутністю або втратою актуальності, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, позитивно характеризуються, наявна згода двоюрідної тітки обвинуваченого на проживання останнього в її однокімнатній кватирі у м.Харкові, є тими обставинами, які враховуються при застосуванні, зміні, продовженні запобіжного заходу, вирішення питання про призначення покарання, однак не є безумовною підставою для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Доводи захисника обвинуваченого в частині недоведеності вини обвинуваченого судом не приймаються, оскільки на даній стадії кримінального провадження суд не наділений повноваженнями перевіряти належність та допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, робити відносно них свої висновки. Зазначені обставини, повинні бути оцінені судом при ухвалені остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні.
Посилання захисника на застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час в однокімнатній квартирі за адресою проживання двоюрідної тітки ОСОБА_7 , яка не заперечує щодо проживання ОСОБА_5 - суд вважає не доцільним, оскільки домашній арешт у нічний час не може запобігти тому, що обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Разом з тим, суд зазначає, що під час судового розгляду не всі свідки допитані, докази не досліджувались, тому посилання захисту на докази, які ще не досліджені судом є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про обрання запобіжного заходу, а також ту обставину, що розгляд судового провадження не завершений, суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, хоча і зменшились, але продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою, при цьому суд вважає, що обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в тому числі домашній арешт в нічний час, а тому, суд відмовляє у задоволенні клопотання захисника.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 197, 199, 331 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час- відмовити.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 17 липня 2021 року.

Встановити строк дії ухвали до 17 липня 2021 року

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.
Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Повний текст ухвали складено 21 травня 2021 року.

Головуючий суддя - ОСОБА_1