У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року суддя-доповідач - суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , отримавши апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_2 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2020 року у кримінальному провадженні № 420 171 100 000 000 65 від 02 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2020 року ОСОБА_3 визнано невинуватим у пред?явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та його виправдано за недоведеністю вчинення ним вказаного злочину.

Запобіжний захід у вигляді застави скасовано та заставодавцю ОСОБА_3 повернуто внесену 10 березня 2017 року заставу в сумі 128.000,00 грн. (сто двадцять вісім тисяч гривень 00 копійок) згідно ухвали від 09 березня 2017 року.

Скасовані арешти накладені на майно ОСОБА_3 та вирішена доля речових доказів у провадженні.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали кримінального провадження № 420 171 100 000 000 65 від 02 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_3 , слід дійти наступного висновку.

Порядок та строки апеляційного оскарження, що передбачені ст. 395 КПК України, прокурором ОСОБА_2 дотримані.

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК України, вирок Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_3 може бути оскаржений і прокурор у кримінальному провадженні № 420 171 100 000 000 65 від 02 лютого 2017 року, який брав участь у судовому провадженні, або прокурор вищого рівня, зокрема керівник регіональної прокуратури, його перший заступник і заступники, незалежно від їх участі у судовому провадженні, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 393 та ч. 4 ст. 36 КПК України, мають право на подачу апеляційної скарги.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), право на подання апеляційної скарги наділений і прокурор, який входить до складу групи прокурорів, визначеної в порядку ст. 37 КПК України, незалежно від його участі в судових засіданнях з розгляду конкретного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Оскільки з матеріалів кримінального провадження не було видно, що до групи вказаних прокурорів входить прокурор першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 , бо: в обвинувальному акті (а.п. 5 т. 1); в постановах про зміну та призначення групи прокурорів від 02 лютого 2017 року (а.п. 115-116 т. 1), від 05 липня 2017 року (а.п. 163-164 т. 3), від 28 лютого 2018 року (а.п. 62-63 т. 1), від 17 вересня 2018 року (а.п. 153-154 т. 4); у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п. 108 т. 1) та у вироку (а.п. 2 т. 5) посилання на прокурора у кримінальному провадженні № 420 171 100 000 000 65 від 02 лютого 2017 року ОСОБА_2 - відсутні, то, зокрема з цих підстав, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_2 ухвалою судді-доповідача від 16 лютого 2021 року була залишена без руху з наданням часу прокурору ОСОБА_2 для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвала судді-доповідача про залишення апеляційної скарги прокурора без руху від 16 лютого 2021 року була надіслана на електронну адресу Київської обласної прокуратури в 15.33 години 19 лютого 2021 року і, як указує прокурор ОСОБА_2 , отримана прокуратурою - 22 лютого 2021 року, а особисто ним - 02 березня 2021 року, у зв?язку з чим, у строк на усунення недоліків прокурор надіслав на адресу Київського апеляційного суду копію постанови заступника керівника Київської обласної прокуратури про визначення (заміну) групи прокурорів та старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні від 27 січня 2021 року, згідно якої прокурором у провадженні та старшим групи прокурорів у досліджуваному кримінальному провадженні № 420 171 100 000 000 65 від 02 лютого 2017 року визначено прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 .

Проте, твердження про наділення прокурора ОСОБА_2 правом на подачу апеляційної скарги на вирок Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2020 року у кримінальному провадженні № 420 171 100 000 000 65 від 02 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_3 , який увійшов у групу прокурорів у даному провадженні лише 27 січня 2021 року, - не є безспірним.

Так, згідно змісту постанови від 27 січня 2021 року про визначення (заміну) групи прокурорів та старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні, така необхідність була пов?язана зі зміною у структурі та штатному розписі Київської обласної прокуратури за приписами ст.ст. 36, 37 КПК України

Дійсно, згідно з § 2 Глави 3 Розділу 1 та п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України, прокурор є суб`єктом кримінального процесу зі сторони обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів

На підставі норми ч. 2 ст. 37 КПК України, прокурор здійснює свої повноваження у кримінальному провадженні з початку до його завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених ч. 4 та ч. 5 ст. 36, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 341 цього Кодексу та ч. 3 цієї статті.

Положеннями ч. 3 ст. 37 КПК України задекларовано, що якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом або з клопотанням про застосування примусових заходів, має три ключові віхи: початок - визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення - пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК; закінчення - фіксується направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, на чому наголосив Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 344/6630/17.

Нормою ч. 3 ст. 313 КПК України передбачена можливість здійснити заміну прокурора в досудовому провадженні, а ч. 2 ст. 341 КПК України - під час судового розгляду.

Згідно ж ч. 5 ст. 36 КПК України, Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування.

Забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, вчиненого народним депутатом України, іншим органам досудового розслідування, крім Національного антикорупційного бюро України та центрального апарату Державного бюро розслідувань відповідно до їх підслідності, визначеної цим Кодексом.

За положеннями ч. 4 ст. 36 КПК України, правом на подання апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами мають також незалежно від їх участі в судовому провадженні прокурори вищого рівня: Генеральний прокурор, його перший заступник та заступники, керівник обласної прокуратури, його перший заступник та заступники.

Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники мають право доповнити, змінити або відмовитися від апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, внесених ними, керівниками, першими заступниками чи заступниками керівників або прокурорами прокуратур нижчого рівня.

У судовому провадженні з перегляду судових рішень в апеляційному чи касаційному порядку, за нововиявленими або виключними обставинами можуть брати участь прокурори органу прокуратури вищого рівня.

Те саме стосується й прокурорів, які включені до складу групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні фактично на стадії досудового розслідування та судового провадження. Тобто в конкретному кримінальному провадженні, за загальним правилом, характер діяльності прокурорів, які входять до складу групи, містить ознаку постійності, що узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), право на подання апеляційної скарги наділений і прокурор, який входить до складу групи прокурорів, визначеної в порядку ст. 37 КПК України, незалежно від його участі в судових засіданнях з розгляду конкретного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Отже, правом на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції має прокурор, який входив до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні на час ухвалення вироку суду, яким закінчилася стадія судового розгляду провадження судом першої інстанції відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 та Розділу IV КПК України.

До групи таких прокурорів не входив прокурор ОСОБА_2 .

Проте входили прокурори ОСОБА_4 , а також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останні і брали учать у судовому провадження, що не позбавляло їх права, а також прокурора вищого рівня оскаржити вирок суду в апеляційному порядку.

За викладеним, оскільки прокурор ОСОБА_2 не входив до групи прокурорів на стадіях кримінального провадження до ухвалення вироку суду судом першої інстанції, слід дійти висновку, що він не наділений повноваженнями на подання апеляційної скарги, фактично з поданням якої і починається стадія кримінального провадження з перегляду судового рішення в апеляційному порядку, а тому апеляційна скарга повертається прокурору ОСОБА_2 на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, оскільки вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

При поверненні апеляційної скарги прокурору ОСОБА_2 необхідно вказати і про таке.

Як видно з матеріалів провадження, ухвалою судді-доповідача від 16 лютого 2021 року, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_2 була залишена без руху і з підстав її невідповідності вимогам п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, оскільки:
- при вимозі скасування вироку суду, яким ОСОБА_3 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та ухвалення нового вироку, яким визнати його винуватим у вчиненні вказаного правопорушення, прокурор не виказав взагалі своєї позиції щодо призначення обвинуваченому покарання, без будь-якого обґрунтування в цій частині;

- обґрунтовуючи інші апеляційні вимоги прокурор узагальнюючи лише послався на те, що: судом невірно здійснено оцінку ряду доказів сторони обвинувачення, не виявлено причини та умови, що сприяли вчиненню злочину, не вжито заходів щодо перевірки показань заінтересованих учасників провадження, що покладені в основу судового рішення, не з?ясовано причин істотних протиріч у доказах та інше, що фактично унеможливлює визначити межі перегляду судом апеляційної інстанції, визначені ст. 404 КПК України;

- не послався прокурор в апеляційній скарзі і на процесуальні шляхи, які, на його переконання, повинен застосувати суд апеляційної інстанції, щоб усунути неповноту судового розгляду чи дати іншу оцінку доказам, ніж ту, що дав суд першої інстанції, ухваливши при цьому свій вирок, зокрема, не заявив клопотання про дослідження доказів у провадженні з обґрунтуванням такої необхідності у відповідності з приписами ч. 3 ст. 404 КПК України чи у інший спосіб, що передбачений законом.

Станом на 17 березня 2021 року прокурор не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, ухвалу про що прокурор особисто отримав 02 березня 2021 року, протягом установлених йому для усунення недоліків - 5 днів, що також є підставою для повернення апеляційної скарги прокурору на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України.

На правильність останнього висновку не може вплинути подання прокурором ОСОБА_2 клопотання, що надійшло до суду апеляційної інстанції 05 березня 2021 року, про поновлення процесуального строку в порядку ст. 117 КПК України за визнанням причин пропуску строку на усунення недоліків апеляційної скарги поважними з огляду на отримання прокурором ухвали про усунення недоліків апеляційної скарги тільки 02 березня 2021 року при отриманні органом прокуратури вказаного рішення - 22 лютого 2021 року, оскільки поновлення цього строку кримінальним процесуальним законом не передбачено і в останній день установлено строку - 09 березня 2021 року прокурор не усунув недоліки апеляційної скарги, надіславши лише 02 березня 2021 року вказане клопотання з постановою про зміну групи прокурорів від 27 січня 2021 року.

За наведеним, у сукупності, слід дійти висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_2 підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_2 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2020 року у кримінальному провадженні № 420 171 100 000 000 65 від 02 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_3 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати прокурору ОСОБА_2 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1