Справа № 755/4303/21
№1-кп/755/882/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006045 від 08.12.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого неофіційно на будівництві, перебуваючого у цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 07.12.2020 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебував за адресою: АДРЕСА_3 , з метою повернення до власного місця проживання за даною адресою, а саме - до квартири АДРЕСА_4 та, приблизно о 23 годині 10 хвилин, зайшовши до квартири, з метою з`ясування стосунків зі своїм вітчимом ОСОБА_7 , направився до кімнати, де останній відпочивав разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Після чого, зайшовши до кімнати, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_7 та почав наносити останньому удари в різні частини тіла у зв`язку з тривалим конфліктом між останніми. У цей момент, від почутого шуму в кімнаті прокинувся ОСОБА_5 , який, побачивши конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , почав розбороняти останніх та відтягувати ОСОБА_3 . У цей час, у ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і намірів, взяв зі столу кухонний ніж, та повернувшись до ОСОБА_5 , правою рукою наніс останньому ножове поранення в область живота, у результаті чого, спричинив йому тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота, з пораненням правої і лівої долі печінки.

Згідно з висновком експерта № 042-90-2021 року від 17.02.2021 року: дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_5 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 07.12.2020 року о 23 годині 20 хвилин, у нього мало місце тілесне ушкодження: проникаюче колото-різане поранення живота, рана на передній черевній стінці в епігастральній ділянці, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини і спереду-назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки, проникає в черевну порожнину з ушкодженням лівої та правої долі печінки, явищами гемоперитонеуму (наявність у черевній порожнині до 1500 мл крові).

Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, є критерій небезпеки для життя, тому, відповідно п.п. 2.1.2. та 2.1.3/к «Правил», вищевказане тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Характер та морфологія виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилось внаслідок однієї травматичної дії тупим предметом, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа), за давністю може відповідати вказаному терміну.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 1 ст. 121 КК України визнав у повному обсязі та показав, що 07.12.2020 року, ввечері, він прийшов у квартиру, де на той час проживав, за адресою: АДРЕСА_5 , де перебували його вітчим, дідусь (потерпілий) ОСОБА_5 . Зазначив, що напередодні, йому зателефонував його молодший брат та повідомив, що вітчим побив маму. Коли він зайшов до квартири, у нього з вітчимом почалась бійка, мама почала кричати, від чого, прокинувся дідусь (потерпілий), який спав у тій же кімнаті та, який, підійшовши до них, почав їх розбороняти. Далі, він, під час бійки, взяв ножа та завдав потерпілому ножове поранення в область живота. У скоєному щиро кається, жалкує про вчинене, з дідусем вони примирилися, перебував та перебуває з ним у гарних стосунках, останній йому пробачив все та прохав вибачення у потерпілого.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу огляду місяця події від 08.12.2020 року; постанови про визнання та приєднання речових доказів від 08.10.2020 року; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.12.2020 року; постанови про визнання та приєднання речових доказів від 08.10.2020 року, 08.12.2020 року та 14.01.2021 року; протоколів проведення слідчого експерименту від 14.01.2021 року; висновку експерта № 042-90-2021 від 17.02.2021 року; висновку експерта № 091-13-2021 від 04.03.2021 року; висновку експерта № 091-14-2021 від 04.03.2021 року; висновку експерта № 081-22-2021 від 19.02.2021 року і матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, є доведеною, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро кається у скоєному, жалкує, що так сталося, прохав вибачення у потерпілого, який є його дідусем та котрий не має на нього образи, зокрема, прокурор та потерпілий у судових дебатах прохали призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавлення волі, а потерпілий зазначив, що вони з обвинуваченим примирилися і він останнього вибачив, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обрано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи № 042-90-2021 від 17.02.2021 року в розмірі 1 619 грн. 10 коп.

Речові докази у кримінальному, а саме: три предмета, схожі на ножі, які поміщено в окремі паперові конверти, опечатані паперовою біркою з відтиском печатки Дніпровського УП та підписами двох понятих; предмет, схожий на викрутку, який поміщено в паперовий конверт, опечатаний паперовою біркою з відтиском печатки Дніпровського УП та підписами двох понятих; кофту із плямами та пошкодженнями у вигляді порізу, яку поміщено в експертний пакет № ЕХРО376463, що передані до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знищити;

- DVD-R диск, де збережено відеозапис особистого обшуку затриманого ОСОБА_3 , DVD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 ; DVD-R диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 залишити у матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя