ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 644/5303/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2045/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст. 115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого та прокурора на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 02 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулиничі, Харківського району, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого без офіційного влаштування, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обраний ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 27 квітня 2019 року, а саме з дня його затримання.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2019 року, ухвалено скасувати після набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що 27 квітня 2019 року близько 12 - 50 години, між ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та знаходився на балконі квартири АДРЕСА_3 та його сусідом ОСОБА_9 , який знаходився біля під`їзду будинку і з яким у ОСОБА_7 іноді виникали конфлікти, виникла словесна сварка на побутовому ґрунті. З метою з`ясування причин сварки ОСОБА_9 прийшов до квартири ОСОБА_7 . Під час розмови останній не заспокоювався і продовжував сваритися. ОСОБА_9 знаходячись в коридорі другого поверху, біля квартири в якій мешкає ОСОБА_7 , двічі долонею правої руки наніс удари по голові останньому, після чого пішов. Далі, ОСОБА_7 , наздогнавши потерпілого в під`їзді біля сходової клітини, наніс потерпілому ОСОБА_9 два удари ножем, який тримав у правій руці, один з яких по лівій руці, другий в грудну клітину, зліва.

Після того, як у конфлікт втрутилися дружини ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також сусід ОСОБА_11 , які із застосуванням сили відібрали у ОСОБА_7 ніж та розтягли ОСОБА_7 та ОСОБА_9 один від одного, конфлікт припинився і всі розійшлися по своїх квартирах. Через певний проміжок часу, у зв`язку з пораненням грудної клітини, стан здоров`я ОСОБА_9 погіршився та його цього ж дня було госпіталізовано до міської клінічної лікарні №25 де йому була надана медична допомога.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 09/1158-С/2019 від 20 06 2019 року потерпілому ОСОБА_9 у зв`язку з вказаними подіями були спричинені наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва, з наявністю колото-різаної рани в IX міжребер`ї по середньо пахвовій лінії зліва з розвитком гемотораксу; колото-різана рана на лівій руці. Ці ушкодження виникли від дії гострого предмету володіючого колюче-ріжучими властивостями. За ступенем тяжкості: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва, з наявністю колото різаної рани в IX міжребер`ї по середньо пахвовій лінії зліва з розвитком гемотораксу, відноситься до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя; колото-різана рана на лівій руці належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня).

Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, проте, з урахуванням обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про перекваліфікацію дій обвинуваченого на ч.1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про зміну вироку суду та про призначення обвинуваченому більш м`якого покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що призначене ОСОБА_7 покарання є занадто суворим, оскільки судом першої інстанції під час ухвалення вироку не у повному обсязі було враховано дані про особу обвинуваченого та пом`якшуючі обставини, а саме: події, що передували кримінальному правопорушенню, протиправну віктимну поведінку потерпілого, вік обвинуваченого, відсутність судимостей, повне визнання вини та щире каяття, сімейний стан, постійне місце мешкання та реєстрації, позитивну характеристику.

Вказаний вирок було оскаржено також прокурором у кримінальному провадженні, проте до початку розгляду справи останній відмовився від свої апеляційних вимог, надавши письмову заяву.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити їх вимоги у повному обсязі.

Прокурор не вбачала підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вважаючи вирок законним і обґрунтованим.

Потерпілий ОСОБА_9 про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, до апеляційного суду не надавав.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується апеляційних вимог захисника обвинуваченого щодо пом`якшення призначеного покарання, колегія суддів, приймаючи рішення, керується правовими висновками Верховного Суду, що зазначені у ряді рішень, зокрема у постанові від 17 травня 2018 року по справі № 727/5268/17, у постанові від 14 квітня 2020 року по справі № 752/6791/18 та в інших.

У вказаних постановах Верховним Судом сформульовано висновок про те, що прийняття судом рішення про призначення покарання або звільнення від нього (від відбування покарання) включає такі складові, як: а) дотримання судом нормативно визначених в законі формальних вимог, які стосуються неконкретизованого кола осіб; б) дотримання судом визначених законодавством вимог, які стосуються конкретної винної особи і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями, тобто правозастосовною інтелектуально-вольовою діяльністю суду з передбаченого кримінальним законом правом вибору одного з можливих варіантів рішення у кримінальній справі).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судової дискреції (судового розсуду) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому покарання суд врахував ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який визнав вину лише в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому при перевищенні меж необхідної оборони, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, працює неофіційно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, згідно акту наркологічного обстеження № 95 від 20 червня 2019 року має діагноз: синдром залежності від алкоголю, а також обставину, що пом`якшує покарання щире каяття у вчиненому.

При цьому, обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання судом визнається скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Прохання щодо пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання та застосування ст. 69 КК України апелянт обґрунтовує тим, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, є особою раніше не судимою, одружений, має постійне місце мешкання та реєстрації, проте колегія суддів констатує, що все вищеперелічене, за своєю суттю не є тими факторами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення. Їх наявність сама по собі за відсутності інших суттєвих обставин, що пом`якшують покарання, не може бути безумовною підставою застосування ст. 69 КК України.

Проте, оцінюючи доводи апелянта про суворість призначеного покарання, колегія суддів вважає за можливе, виходячи з наданих на це апеляційному суду дискреційних повноважень та враховуючи усі надані, які характеризують особу обвинуваченого, в тому числі і віктимну поведінку потерпілого, пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 121 КК України в межах санкції інкримінованої статті до 5 (п?яти) років позбавлення волі.

За таких підстав, для забезпечення принципу верховенства права та законності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення поданої апеляційної скарги, із зміною вироку в частині пом`якшення призначеного покарання.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.2 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 02 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - в частині призначеного покарання, - змінити.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - задовольнити частково.

Пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України покарання з 5 років 6 місяців до 5 (п?яти) років позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ __________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4