Справа № 755/6084/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000706 від 09 березня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

23 липня 2014 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України, зі змінами, внесеними ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня 2014, до 4 років позбавлення волі;

07 серпня 2015 року вироком Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст.309, ст.71 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 22 січня 2019 року по відбуттю призначеного строку покарання (закон «Савченко»), -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, має сина ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

30 березня 1993 року вироком Жовтневого районного суду м. Києва за ч. 2 ст.141 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

27 березня 1997 року вироком Жовтневого районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 229-6 КК України до 2 років позбавлення волі;

28 грудня 1999 року вироком Жовтневого районного суду м. Києва за ч.1 ст.196-1, ч.2 ст.229-6, 42 КК України до 2 роки позбавлення волі;

27 квітня 2001 року вироком Бердичівського районного суду Житомирської області за ч. 1 ст.183-3, ст. 43 КК України до 8 місяців позбавлення волі;

17 лютого 2004 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч.2 ст.185, ч.1 ст.296, ст.70, ст.96 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

30 січня 2012 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч.2 ст.307, ч. 2 ст. 309, ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

10 серпня 2015 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 1 700 гривень;

20 жовтня 2016 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України, зі змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2017 року, до 2 років позбавлення волі;

22 грудня 2017 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 190, 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

20 січня 2020 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням та встановленим іспитовим строком на 1 рік, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

09 березня 2021 ОСОБА_3 вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 на повторне заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману. Близько 11 години 20 хвилин ОСОБА_3 з ОСОБА_4 перебували за адресою: АДРЕСА_3 , де побачили раніше незнайому ОСОБА_6 , яка вийшла з поштового відділення «Укрпошти».

У цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, обравши об`єктом свого злочинного посягання грошові кошти, які знаходились у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, діючи згідно заздалегідь розподілених ролей, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та, з метою ввести останню в оману, непомітно кинув на землю сувенірні грошові кошти, які знаходились у прозорому поліетиленовому зіп-пакеті. Після чого, ОСОБА_4 , для того, щоб привернути увагу ОСОБА_6 повідомив, що він нібито знайшов грошові кошти та запропонував ОСОБА_6 ними поділитись, для чого їм потрібно відійти у відокремлене місце, подалі від сторонніх осіб. ОСОБА_6 погодилась та відійшла з ОСОБА_4 до будинку за адресою АДРЕСА_3 .

У цей час, ОСОБА_3 діючи умисно, згідно заздалегідь розподілених ролей та на виконання спільного плану, підійшов до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , та, з метою заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, повідомив, що він згубив грошові кошти і йому достовірно відомо, що саме вони їх знайшли, після чого попросив ОСОБА_6 показати йому всі наявні у неї грошові кошти під приводом їх впізнання. ОСОБА_6 , не здогадуючись про злочинні плани вказаних осіб, будучи введеною в оману, добровільно пред`явила ОСОБА_3 свої грошові кошти в сумі 5000 гривень. ОСОБА_3 , імітуючи перерахування грошових коштів, непомітно для ОСОБА_6 , забрав з загальної суми грошових коштів, що були надані йому ОСОБА_6 для перерахунку, грошові кошти в сумі 1600 гривень, та скориставшись тим, що ОСОБА_4 у цей час, відволікав увагу останньої, непомітно замінив їх на сувенірні грошові кошти в сумі 1600 гривень. Після чого, ОСОБА_3 повернув ОСОБА_6 отримані від неї грошові кошти, серед яких 1600 гривень були замінені на сувенірні.

В подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 шахрайським шляхом повторно заволоділи грошовими коштами в сумі 1600 гривень, що належали ОСОБА_6 , маючи реальну можливість розпорядитися викраденим, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, однак, невдовзі були затримані працівниками поліції.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, а саме: дату, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, показав, що 09 березня 2021 року він випадково на вул. Празькій в м. Києві зустрів наглядно знайомого ОСОБА_4 . Під час розмови він останньому розповів, що бачив нещодавно по телебаченню, як аферисти ошукують людей шляхом підкидання на землю гаманця з мотузкою. ОСОБА_4 , повідомив, що він знає цей спосіб, але необов`язково використовувати мотузку. Можливо просто на дорогу підкинути гроші, а потім одному підійти до особи, яка їх підняла та запропонувати поділити гроші, оскільки вони їх одночасно знайшли, а під час їх розподілу підходить інша особа, яка наполягає, що гроші належать саме йому, і під час перевірки всіх наявних грошей, непомітно здійснює у потерпілого заміну купюр на сувенірні гроші, які і повертає. Вони домовилися разом спробувати цей спосіб отримання грошей. Для реалізації спільного плану, вони разом спустилися до підземного переходу, де купили декілька сувенірних купюр по 200 та 100 гривень. Знову вийшовши на вул. Празьку, вони декілька купюр поклали в зіп-пакет та кинули на дорогу, відійшли та стали чекати, який перехожий його помітить. Коли ці гроші підняла потерпіла, то до неї підійшов ОСОБА_4 та повідомив, що він також бачив ці гроші, але не встиг підняти. Вони пішли з потерпілою ближче до будинку, щоб поділити гроші. В цей час, за домовленістю, він, ОСОБА_3 , підійшов до них та повідомив, що загубив гроші та просив повернути. Йому відповіли, що грошей не находили. Він сказав, що впізнає свої гроші та став вимагати показати йому всі наявні гроші. Потерпіла показала гаманець та дістала паспорт у якому також були гроші. Він узяв гроші з паспорту та частину поміняв на сувенірні гроші. Після чого, всі гроші повернув потерпілій та вони з ОСОБА_4 пішли. Через деякий час потерпіла почала кричати і їх зупинили працівники поліції, які були неподалік. Він щиро кається у вчиненому, просить суд не позбавляти його волі.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні та підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, а саме: дату, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушень, надав покази аналогічні показам ОСОБА_3 . Не заперечував, що вже раніше був судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень. В той день вони побоялися у потерпілої забрати усі гроші, тому поміняли на сувенірній гроші тільки частину гривень, а саме 1600 гривень. Потерпіла нормальна виглядала, вони не знали, що їй багато років. За неділю до події мама його вперше у житті влаштувала на роботу, однак, він не зміг працювати, оскільки у нього був запобіжний захід цілодобовий домашні арешт. Він щиро кається, просить на позбавляти його волі.

Дані обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Винність обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - повністю підтверджуються їх показаннями та щирим каяттям.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам судового провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тих, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Як вбачається з даних, що містяться:

- у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09 березня 2021 року, ОСОБА_6 звернулася до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з заявою, про те, що 09 березня 2021 року близько 11 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 , невідомі чоловіки шахрайським шляхом заволоділи її грошима у сумі 1600 гривень;

- у протоколі огляду місця події та ілюстраційної таблиці до нього від 09 березня 2021 року: в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Празька, 29, потерпіла ОСОБА_6 віддала 8 листівок у вигляді грошових коштів номіналом 200 гривень з надписом «Це прикол». Повідомила, що ці папірці їй надали шахраї, замінивши її гроші;

- у протоколі особистого обшуку ОСОБА_3 та ілюстраційної таблиці до нього від 09 березня 2021 року про те, що під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_3 , біля буд. 27 по вул. Празькій в м. Києві, у нього було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung», 5 купюр номіналом 200 гривень, одна купюра номіналом 100 гривень, 1купюра номіналам 5 гривень, 1 купюра номіналом 2 гривні;

- у постанові про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 10 березня 2021 року, мобільний телефон марки «Samsung» IMEL 1 468070 IMEL 2 НОМЕР_1 , який поміщено до спецпакету KIV2127953, 5 купюр номіналом 200 гривень, одна купюра номіналом 100 гривень, 1купюра номіналам 5 гривень, 1 купюра номіналом 2 гривні, - визнано речовим доказом по кримінальному провадженню;

- у протоколі особистого обшуку ОСОБА_4 та ілюстраційної таблиці до нього від 09 березня 2021 року про те, що під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , біля буд. АДРЕСА_3 , у нього було виявлено та вилучено: блокнот, 26 сувенірних грошових коштів з написом «Це не гроші» номіналом 500 гривень кожна, 17 сувенірних грошових коштів з написом «Це не гроші» номіналом 100 доларів США кожна, 8 купюр по 200 гривень на загальну суму 1600 гривень; гаманець, 1286 гривень, банківську картку «А-банку», мобільний телефон «Xiami Redmi», чорного кольору;

- у постанові про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 10 березня 2021 року, блокнот, 26 сувенірних грошових коштів з написом «Це не гроші» номіналом 500 гривень кожна, 17 сувенірних грошових коштів з написом «Це не гроші» номіналом 100 доларів США кожна, 8 купюр по 200 гривень на загальну суму 1600 гривень; гаманець, 1286 гривень, банківську картку «А-банку», мобільний телефон «Xiami Redmi», чорного кольору, IMEL 1 52454 IMEL 2 НОМЕР_2 , який поміщено до спецпакету KIV2127954, - визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Крім того, винність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не оспорювали фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху), дані про особу обвинуваченого, який визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, його стан здоров`я, що не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не працює, має неповнолітнього сина, вчинив рецидив кримінальних правопорушень, вчинив кримінальне правопорушення щодо особи похилого віку, потерпіла не заявляла цивільного позову, оскільки її гроші, які були вилучені у ОСОБА_4 , їй повернуті слідчим.
Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 , - суд визнає щире каяття.
Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , - суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та рецидив кримінальних правопорушень.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_3 йому можливо призначити покарання у виді обмеження волі.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 або ст. 75 КК України судом не встановлено.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху), дані про особу обвинуваченого, який визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, його стан здоров`я, що не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не працює, одружений, має малолітнього сина, вчинив рецидив кримінальних правопорушень, вчинив кримінальне правопорушення щодо особи похилого віку, потерпіла не заявляла цивільного позову, оскільки її гроші, які були вилучені у ОСОБА_4 , їй повернуті слідчим.
Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_4 , - суд визнає щире каяття.
Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , - суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та рецидив кримінальних правопорушень.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 йому можливо призначити покарання у виді обмеження волі.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 або ст. 75 КК України судом не встановлено.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рахувати з дня початку його відбування, після набрання цим вирком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись вимогами ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня початку відбування покарання, після набрання цим вирком законної сили.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня початку відбування покарання, після набрання цим вирком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові мобільний телефон марки: мобільний телефон марки «Samsung» IMEL 1 468070 IMEL 2 НОМЕР_1 , який поміщено до спецпакету KIV2127953, 5 купюр номіналом 200 гривень, одна купюра номіналом 100 гривень, 1купюра номіналам 5 гривень, 1 купюра номіналом 2 гривні, які визнано речовим доказом по кримінальному провадженню та зберігаються в камері речових доказів Дніпровського УП НП у м. Києві, - повернути ОСОБА_3 ;

блокнот, 26 сувенірних грошових коштів з написом «Це не гроші» номіналом 500 гривень кожна, 17 сувенірних грошових коштів з написом «Це не гроші» номіналом 100 доларів США кожна, які визнано речовим доказом по кримінальному провадженню та зберігаються в камері речових доказів у Дніпровському УП НП у м. Києві - знищити;

8 купюр по 200 гривень на загальну суму 1600 гривень, які визнано речовим доказом по кримінальному провадженню та слідчою передані потерпілій, - залишити потерпілій ОСОБА_6 ;

гаманець, 1286 гривень, банківську картку «А-банку», мобільний телефон «Xiami Redmi», чорного кольору, IMEL 1 52454 IMEL 2 НОМЕР_2 , який поміщено до спецпакету KIV2127954, які визнано речовим доказом по кримінальному провадженню та зберігаються в камері речових доказів у Дніпровському УП НП у м. Києві, повернути ОСОБА_4 .

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим, прокурору та потерпілій.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1