ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1154/21 Справа № 204/4895/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2021 року, якою продовжено застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Южно-Сахалінськ Російської Федерації, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2021 року продовжено щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і визначенням застави у розмірі 11 350 000 гривень, та покладенням низки обов`язків, у разі її внесення.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції враховуючи те, що ризики, визначені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, а також наявність обґрунтованості підозри, дійшов висновку про доцільність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 строком до 02 вересня 2021 року. Поряд з цим, слідчий суддя залишив визначений раніше розмір застави підозрюваному.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою адвокат в інтересах підозрюваного просить скасувати оскаржувану ухвалу, відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувати до ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з зобов`язанням прибувати за вимогою суду, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, не відлучатися з постійного місця проживання повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

В якості доводів поданої апеляційної скарги захист посилається на те, що постановлена ухвала є необґрунтованою, невмотивованою, а слідчим суддею при розгляді клопотання допущена неповнота судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним провадження, а також істотно порушені вимоги КПК України.

Адвокат у скарзі звертає увагу на те, що судом залишено поза увагою відомості про особу ОСОБА_6 , який є вимушеним переселенцем з території Донецької області та з 2014 року проживає у м. Дніпрі, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно. Окрім того, залишено поза увагою те, що ОСОБА_6 наголошув у суді першої інстанції про погіршення його стану здоров`я, застосування до нього недозволених методів працівниками поліції при проведенні обушку, неналежні умови утримання в місцях позбавлення волі, порушення його права на ознайомлення з матеріалами провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого суд зазначає таке.

Судове рішення щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав на підтвердження необхідності продовження строку його застосування, так і дослідження та обґрунтування достовірності підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі, продовження існування ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, вказаних в ст. 184 КПК України повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явився новий ризик, який виправдовує утримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового слідства до закінчення дій попередньої ухвали про утримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Положеннями частини 3 статті 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону і не суперечить практиці ЄСПЛ.

Клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджено, що СВ Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудовое розслідування, криміального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000013 від 09.02.2021 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України.

В межах цього кримінального провадження 16.03.2021 о 15 годині 47 хвилин ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 18.03.2021 йому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2021 щодо підозрюваного ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 12 травня 2021 року було продовжено на строком на 60 діб, тобто до 10.07.2021.

Разом з цим, ухвалами Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12.05.2021 та від 05.07.2021 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000013 від 09.02.2021 до шести місяців, тобто до 16 вересня 2021 року.

Згідно матеріалів, долучених до клопотання слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам цього провадження.

Окрім того, твердження захисника в скарзі про те, що слідчий суддя не мотивував наявність та доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованими.

Так, слідчий суддя, приходячи до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , який колегія суддів вважає правильним та неупередженим, встановив наявність продовження існування ризиків, визначених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також врахував те, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, та є особою, що не зареєстрована у м. Дніпрі та не працюючий.

Разом із цим, суд правильно встановив обставини, за яких досудове розслідування не може бути завершено в межах строку тримання підозрюваного під вартою.

При цьому суд, з урахуванням відсутності доказів на підтвердження міцних соціальних зв`язків, зокрема наявності колишньої дружини, сина, а також перебування в шлюбі, обґрунтовано відкинув такі твердження при продовженні підозрюваному стоку тримання під вартою.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Зважаючи на викладене, твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження раніше застосованого до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та відсутність доказів на підтвердження існування заявлених слідчим ризиків, є непереконливими.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про незадовільний стан здоров`я підозрюваного, є неспроможними, оскільки жодними беззаперечними доказами не підтверджуються.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Отже, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження і врахував при цьому практику ЄСПЛ.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки постановлена згідно з нормами матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на цій стадії кримінального провадження, в зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2021 року про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4