УХВАЛА
Іменем України

05.04.2021 Справа №607/5788/21 Провадження № 1-кс/607/1910/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого з ОВС відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене начальником відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 03.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,

УСТАНОВИВ:
02.04.2021 на розгляд слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого з ОВС відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 03.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 02.02.2021 до Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява ОСОБА_7 про здійснення на території м. Кременець Тернопільської області зберігання та збуту паливно-мастильних матеріалів без дозвільних документів на їх реалізацію.

За даним фактом 03.02.2021 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате кримінальне провадження № 0000015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що 04.03.2021 за адресою: АДРЕСА_1 реалізовано 27 л дизельного палива на загальну суму 600 грн. З інформації ГУ ДФС у Тернопільській області вбачається, що згідно з ліцензією № 2000163 від 14.02.2020, наданою ФОП ОСОБА_4 , за вказаною вище адресою розташоване місце зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).

Вказане стало підставою огляду об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Огляд здійснений за добровільною згодою ОСОБА_4 . Під час огляду останній пред`явив ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки). Документів щодо придбання, перевезення, зберігання та використання паливно-мастильних матеріалів, дозвільних документів, сертифікатів відповідності, якісних посвідчень чи інших документів, що свідчать про походження паливно-мастильних матеріалів, ОСОБА_4 під час проведення огляду не надав.

Також слідчий зазначає, що під час огляду виявлено та вилучено речі, що мають значення для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а саме:

- три пластикові ємкості об`ємом приблизно 1150 л кожна, заповнені рідиною з запахом паливно-мастильних матеріалів, які опечатані бирками № 1, № 2 та № 3 з підписами понятих, учасників, слідчого та відтиском печатки слідчого управління ГУ ДФС в Тернопільській області та які залишені на відповідальне зберігання ОСОБА_4 ;

- зразки паливно-мастильних матеріалів, які відібранні з трьох пластикових ємкостей об`ємом приблизно 1150 л кожна та які знаходяться у шести скляних ємкостях об`ємом 1,5 л кожна, закритих металевими прогумованими кришками та опечатані бирками № 1.1, № 1.2, № 2.1, № 2.2, № 3.1 та № 3.2 з підписами понятих, учасників, слідчого та відтиском печатки слідчого управління ГУ ДФС в Тернопільській області.

Постановою слідчого від 31.03.2021 вказане майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000015 від 03.02.2021.

За таких підстав, вважаючи перелічені вище речі тимчасово вилученим майном, а також такими, які відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів слідчий просить накласти арешт на вказане майно.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, та просив клопотання задовольнити. Додатково зазначив, що збут палива за адресою: АДРЕСА_1 без документів, які надають право на здійснення такого збуту, підтверджується придбанням цього палива 02.02.2021 ОСОБА_7 , а також контрольною закупкою, проведеною працівниками ГУ ДПС у Тернопільській області, здійсненою на підставі внутрішнього наказу даного державного органу. Повідомив, що три пластикові ємкості об`ємом приблизно 1150 л кожна, заповнені рідиною з запахом паливно-мастильних матеріалів, залишені на відповідальне зберігання ОСОБА_4 з тих підстав, що орган досудового розслідування не має можливості вивезти дане пальне. У разі накладення арешту на це майно воно також залишиться на зберіганні ОСОБА_4 .

У судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 заперечував проти клопотання та накладення арешту на належне йому пальне з тих підстав, що має усі необхідні документи, які надають йому дозвіл зберігати таке пальне та використовувати для власних потреб. При цьому заперечував факт збуту пального іншим особам. Зазначив, що займається підприємницькою діяльністю і вид такої діяльності вантажний автомобільний транспорт. Відтак вказав, що пальне йому необхідне для заправляння таких транспортних засобів. Під час розгляду справи ОСОБА_4 частково визнав клопотання слідчого та не заперечував проти накладення арешту на зразки пального, які зберігаються у шести скляних ємкостях.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримала позицію свого підзахисного та зазначила, що вилучене пальне не є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, так як не зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. Також вважає, що слідчим не доведено, що у разі ненакладення арешту на таке майно воно буде відчужене ОСОБА_4 . Крім цього, процесуальний статус останнього у цьому кримінальному провадженні не встановлений.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому ч. 2 ст. 167 КПК України визначає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя встановив, що слідчим управлінням ГУ ДФС у Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 03.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Так, ч. 1 ст. 204 КК України встановлює, що об`єктивна сторона даного злочинного діяння передбачає незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів.

Тобто для встановлення об`єктивної сторони кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 204 КК України необхідним є встановлення визначальної ознаки, такої як мета збуту чи збут, зокрема пального. Відтак для визначення того, чи є пальне предметом кримінального правопорушення за цією статтею, важливо з`ясувати, чи здійснювався незаконний збут цього пального або ж малося на меті у подальшому здійснити його незаконний збут.

Встановлення цих обставин є важливим і в контексті визначення, чи відповідають речі, вилучені у цьому кримінальному провадженні, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак чи є вони речовими доказами та чи є можливим накладення на них арешту з метою їх збереження.

При цьому враховуючи вимоги ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий суддя повинен також оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Така оцінка не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження, а здійснюється лише в межах, достатніх для прийняття законного та обґрунтованого рішення з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, обґрунтовуючи факт збуту пального без документів, які надають дозвіл на його реалізацію, який був здійснений за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий посилався на обставини, що свідчать про придбання пального за цією адресою ОСОБА_7 .

На підтвердження цих обставин слідчий надав протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 03.02.2021, а також протокол огляду карти пам`яті від 09.02.2021.

Як вбачається зі змісту даного протоколу допиту свідка, ОСОБА_7 показав, що 02.02.2021 приблизно о 18 год., перебуваючи в м. Кременець Тернопільської області, поїхав на вул. Лятуринської, де знаходиться нежиле приміщення, ззовні схоже на гаражі, на подвір`ї біля якого розташована заправна колонка. Невідомий чоловік заправив автомобіль ОСОБА_7 на 10 л дизельного пального за 200 грн. При цьому будь-яких підтверджуючих чеків даний чоловік ОСОБА_7 не надав. Також свідок показав, що надає відеозапис з автомобільного реєстратора та скріншоти з мобільного телефону з картою місця розташування вказаної АЗС.

Оцінюючи даний протокол допиту свідка з точки зору належності, слідчий суддя зазначає, що з даного протоколу не вбачається, за якою саме адресою здійснював придбання пального ОСОБА_7 . При цьому у судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що усі приміщення, розташовані на вул. Лятуринської у м. Кременець, є нежилими приміщеннями гаражного типу і ззовні схожі між собою. Зазначені у протоколі скріншоти карти слідчим надані не були. Крім цього, з наданих ОСОБА_7 показань неможливо встановити, хто саме здійснив йому продаж пального ОСОБА_4 чи інша особа.

Також під час огляду у судовому засіданні протоколу огляду карти пам`яті, на якій знаходиться відеозапис з автомобільного реєстратора ОСОБА_7 , встановлено, що датою створення відеофайлу є 08.09.2015. Вказане також підтверджується фотознімками, зробленими з даного відеозапису. При цьому у протоколі допиту свідка вказано, що ОСОБА_7 купував пальне 02.02.2021.

Крім цього, з цих фотознімків вбачається, що автомобіль ОСОБА_7 припаркований біля нежитлової будівлі і невідома особа здійснює його заправку пальним. Оглянувши даний протокол, ОСОБА_4 пояснив, що дана будівля може бути розташована на АДРЕСА_1 , однак на фотознімку видно не ту частину приміщення, якою він користується, а іншу. Повідомити, хто саме є користувачем цієї частини будівлі, ОСОБА_4 не зміг з причин необізнаності щодо таких обставин.

Також слідчий на обґрунтування поданого клопотання у судовому засіданні пояснив, що 04.03.2021 працівниками ГУ ДПС в Тернопільській області здійснено оперативну закупку пального за вказаною вище адресою.

Разом з тим за змістом ст. 246 КПК України контроль за вчиненням злочину, до якого належить і оперативна закупка, здійснюється на підставі рішення прокурора і виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, до яких кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 204 КК України не належить. Про результати контролю за вчиненням злочину складається протокол, до якого додаються речі і документи, отримані під час проведення цієї негласної слідчої (розшукової) дії (ч. 4 ст. 271 КПК України).

Однак на підтвердження такої закупки слідчий надав лише пояснення двох працівників ГУ ДПС у Тернопільській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які пояснили, що 04.03.2021 за адресою АДРЕСА_1 придбали дизельне паливо об`ємом 27,27 л на загальну суму 599,94 грн. Встановити, особу, яка здійснила такий продаж, не виявилось можливим, що стало підставою для виклику наряду поліції. При цьому, які події відбувались після приїзду наряду, чи встановлено особу, яка здійснила продаж пального, а також інші обставини, важливі для встановлення істини під час цього судового розгляду, з наданих пояснень не вбаються. Так само незрозумілим є питання щодо подальшої долі пального, придбаного 04.03.2021 працівниками ГУ ДПС у Тернопільській області. Також слідчим не надані жодні інші докази на підтвердження цих обставин. Більше того за змістом ст. 95, 104, 352 КПК України показання свідків повинні бути оформлені протоколом допиту свідка, який перед допитом має бути попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, чого у даному провадженні зроблено не було.

Отже, з урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку, що слідчим не доведено ні належними та допустимими доказами, ні у судовому засіданні факт збуту пального ОСОБА_4 чи наявності у нього мети у подальшому здійснити такий збут пального. Відтак відсутні підстави вважати, що належне ОСОБА_4 та вилучене 30.03.2021 пальне, що зберігається у трьох пластикових ємкостях об`ємом приблизно 1150 л кожна, є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, а відтак і є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000015 від 03.02.2021.

Більше того, враховуючи, що згідно з протоколом допиту свідка ОСОБА_7 та згідно з наданими поясненнями працівників ГУ ДПС у Тернопільській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ці особи вказують, що придбавали пальне за адресою АДРЕСА_1 02.02.2021 та 04.03.2021, а виявлене таке пальне було 30.03.2021 під час огляду нежитлового приміщення, яким користується ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає сумнівною можливість знищення чи відчуження цього пального. Доказів зворотного слідчим надано не було. Більше того і орган досудового розслідування після вилучення пального залишив його на зберігання ОСОБА_4 , а також мав намір залишити пальне на зберігання останнього і після накладення на нього арешту.

При цьому сама по собі законність придбання та зберігання ОСОБА_4 пального у судовому засіданні не оспорювалась, так як останній згідно з ліцензією від 14.02.2020 № 2000163 має право на зберігання пального для потреб власного споживання чи промислової переробки, а також надав усі необхідні документи, які підтверджують законність придбання такого пального.

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на належне ОСОБА_4 майно, вилучене 30.03.2021 під час огляду приміщення за адресою АДРЕСА_1 , не є обґрунтованим, а відтак не підлягає задоволенню.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Беручи до уваги те, що клопотання про арешт майна третьої особи відповідно до вказаної норми закону вправі подати прокурор, а не слідчий у кримінальному провадженні, то у разі подання такого клопотання слідчим воно є поданим неуповноваженою особою.

Такого висновку дійшов Тернопільській апеляційний суд в ухвалі від 10.02.2021 (справа № 607/901/21).

Керуючись ст. 64-2, 94, 167, 170-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні слідчого з ОВС відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 03.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, відмовити.
Копію ухвали негайно після її оголошення вручити слідчому та власнику майна ОСОБА_4 .

Роз`яснити, що відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Згідно з ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий після отримання судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинен негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1