Справа № 447/271/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/251/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яснозіря, Черкаський район Черкаської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представника ДУ «Миколаївська
установа виконання покарань (№ 50)» ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 23 лютого 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.10.2019 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 360 КК України, на підставі ст.ст. 70, 71 КК України призначено остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 31.05.2019; кінець строку 31.08.2021.
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 23 лютого 2021 року задоволено клопотання адміністрації ДУ «Миколаївська виправна колонія (№ 50)» та голови спостережної комісії Миколаївської РДА проумовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 . ОСОБА_5 звільнено умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі.

На ухвалу суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання адміністрації ДУ «Миколаївська виправна колонія (№ 50)» та голови спостережної комісії Миколаївської РДА проумовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі прокурор звертає увагу, що головною умовою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є достовірність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Наведене, на думку прокурора, вказує на обов`язковість врахування характеристики засудженого протягом усього терміну відбування покарання.
Апелянт звертає увагу, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів проти власності.
Також прокурор звертає увагу, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.12.2016 за ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Проте, ОСОБА_5 в період іспитового строку вчинив нові умисні злочини, що свідчило про його небажання стати на шлях виправлення.
Апелянт вважає, що наявність у ОСОБА_5 за час відбування покарання заохочень не свідчить про те, що він став на шлях виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком упродовж всього строку відбування покарання.
При апеляційному розгляді прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала, покликаючись на викладені в ній мотиви.
Представник ДВК № 50 ОСОБА_8 апеляційну скаргу прокурора заперечив, вважає, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 апеляційну скаргу заперечив, просив судове рішення залишити без зміни.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_5 та представника ДВК № 50, які апеляційну скаргу заперечили, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок суду про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання ґрунтується на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи, є обґрунтованим та вмотивованим.
Необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що може свідчити, зокрема, дотримання засудженим правил розпорядку дня колонії, відсутність порушень встановленого порядку відбування покарання, виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, заняття суспільно корисною працею. Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобігання вчинення нових злочинів.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину покарання, працевлаштований на контрагентському об`єкті установи «ЕКО-МАЛТ», до роботи відноситься добросовісно, бере участь у виховних заходах, робить для себе належні висновки, на профілактичному обліку не перебуває, вину у вчиненому визнає, щиро розкаюється.
З врахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення й підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання, й з таким висновком суду колегія суддів погоджується.
Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості судового рішення, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними й колегія суддів їх до уваги не бере.
Покликання прокурора на те, що ОСОБА_5 злочин вчинив під час іспитового строку як на підставу неможливості застосування до засудженого положень ст. 81 КК України, не ґрунтується на нормах закону, оскільки вчинення особою (яка звільнена від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України) злочину під час іспитового строку не є обставиною, яка виключає можливість умовно-дострокового звільнення такої особи від відбування покарання.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального законів, є законною, обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Разом з тим колегія суддів вважає за необхідне виключити з резолютивної частини ухвали вказівку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти негайно після проголошення судового рішення в залі суду, оскільки така не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Частина 3 ст. 534 КПК України регулює порядок виконання виправдувальних вироків та судових рішень, що звільняють обвинуваченого з-під варти, тоді як ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 23 лютого 2021 року вирішувалося клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.10.2019.

Згідно з ст. 532 КПК України ухвала суду першої інстанції якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Оскільки на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 23 лютого 2021 року прокурором подано апеляційну скаргу, то у разі залишення її без змін така набирає законної сили з моменту ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, та лише після цього звертається до виконання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 23 лютого 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 без задоволення.
Виключити з резолютивної частини ухвали вказівку про звільнення обвинуваченого з-під варти негайно після проголошення судового рішення в залі суду.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4