Номер провадження: 11-сс/813/385/21
Номер справи місцевого суду: 522/2268/21 1-кс/522/1281/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 05.02.2021 року про обрання запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000040 від 04.02.2021 року,-

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 68100 (шістдесят вісім тисяч сто) гривень, строком до 05.04.2021 року, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час обвинувачується Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 115 КК України,-

підозрюваного в кримінальному провадженні №0000040 від 04.02.2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СВ відділення поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000040 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, вчиненого за наступних обставин.

04.02.2021 року, приблизно о 22 год. 30 хв., більш точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_9 підійшли до ОСОБА_13 , який знаходився біля будинку АДРЕСА_2 . Після чого, реалізуючи спільний злочинний намір та заздалегідь розподіливши ролі, ОСОБА_12 наніс удар рукою в область обличчя ОСОБА_13 , а ОСОБА_9 , в свою чергу умисно, з корисних мотивів відкрито викрав шляхом ривку мобільний телефон ОСОБА_13 . Відкрито викравши майно ОСОБА_13 вартістю 1000 гривень, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 з місця вчинення ними кримінального правопорушення зникли, майном потерпілого розпорядилися на власний розсуд, тим самим спричинили останньому матеріальний збиток у вказаному розмірі.
05.02.2021 року відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України були внесені до ЄРДР за №0000040, та того ж дня ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

05.02.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, не має міцних соціальних зв`язків, а тому існують ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду, а також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2021 року клопотання слідчого задоволено та підозрюваному ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 68100 (шістдесят вісім тисяч сто) гривень.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали слідчого судді, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Захисник посилається на відсутність обґрунтованої підозри та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які обумовлюють обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, захисник посилається на те, що визначений слідчим суддею розмір застави, є непомірним для підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178 КПК.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя дотримався вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри, тяжкості можливого покарання та наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК, а також врахував дані про особу підозрюваного.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: протокол допиту потерпілого ОСОБА_13 ; протокол пред`явлення особи для впізнання; протокол огляду місця події; у своїй сукупності, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, зокрема фактом інкримінування підозрюваному тяжкого злочину, що вказує на існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, що на думку апеляційного суду, виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч.2 ст.87 КПК, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування, підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_9 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з відкритим викраденням чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи сторони захисту в частині відсутності обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК, апеляційний суд вважає безпідставними.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення та на законних підставах визначив розмір застави, як альтернативу запобіжному заходу у виді тримання під вартою, який не перевищує розмір застави, встановлений положеннями п.2 ч.5 ст.182 КПК, який на думку апеляційного суду, здатен забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи захисника щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є безпідставними, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2021 року, якою підозрюваному ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4