Справа № 147/1246/15-к
Провадження № 1-кп/127/1103/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за п.п. 6, 13 ч. 2 ст.115, ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_5 за ч. 3. ст. 187 КК України, відомості про яке внесені 11 жовтня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000267,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за п.п. 6, 13 ч. 2 ст.115, ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_5 за ч. 3. ст. 187 КК України.
Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Клопотання мотивував тим, що ризики визначені ст. 177 КПК України продовжують існувати та не зменшилися. Так, на переконання прокурора, актуальними залишаються ризики переховування обвинувачених від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та незаконного впливу на недопитаних свідків та потерпілих для зміни їх показань. Крім цього, не зменшились ризики вчинення інших кримінальних правопорушень та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на 60 днів.
Захисник ОСОБА_7 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, зазначив, що ОСОБА_5 вже занадто довгий час знаходиться під вартою. Крім цього повідомив, що його підзахисний визнає вину в повному обсязі, у вчиненому щиро кається, має сім`ю, постійне місце проживання. Враховуючи наведене просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 просив застосувати до нього п. г ч.5 ст. 72 КК України, оскільки він вже довгий час перебуває в слідчому ізоляторі. Вважає незаконним клопотання прокурора, оскільки 16 червня цього року закінчується максимальний строк його перебування в місцях позбавлення волі визначений інкримінованою йому статтею. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Захисник ОСОБА_6 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора, вважала, що наведені ним ризики не доведені. Зазначила, що ризик переховування ОСОБА_4 не доведений жодними доказами, він не перебував в розшуку та не ухилявся від явки на стадії досудового розслідування. Захисник наголосила, що усі свідки та потерпілі неодноразово допитувалися, тому впливати на них немає сенсу. Зазначила, що прокурор у своєму клопотанні не обґрунтував, яким саме чином ОСОБА_4 може перешкоджати цьому кримінальному провадженню. Просила застосувати до ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав свого захисника.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд приймає до уваги наступне.
Особливості розгляду окремих питань під час судового розгляду на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), що діє на даний момент визначаються ст. 20-5 Перехідних положень КПК України.
Так, абз. 5 ст. 20-5 Перехідних положень КПК України визначено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Враховуючи неможливість розгляду вказаного клопотання колегією суддів в провадженні якої перебуває кримінальне провадження, головуючий суддя вважає за необхідне розглянути вищевказане клопотання.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу відносно обвинувачених суд приймає до уваги наступне.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2021 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 17.05.2021 року, включно.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Розглядаючи клопотання щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 суд враховує, що останній раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисного вбивства. Наведене підтверджено вимогою про судимість та копією вироку. У даному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні сукупності особливо тяжких злочинів проти власності та проти життя в період непогашеної судимості. Дані обставини підтверджують зміст обвинувального акта та дані про час звільнення ОСОБА_4 з місць позбавлення волі.
Сукупність наведеного свідчить, що існують ризики вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 іншого правопорушення.
Крім цього, тяжкість можливого покарання у виді строку позбавлення волі понад 10 років або довічного позбавлення волі, яке загрожує ОСОБА_4 у випадку доведення його винуватості та відсутність місця проживання у місті Вінниця переконують суд в наявності ризику переховування останнього від суду в разі перебування на волі та перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином.
Суд приймає до уваги і той факт, що не усі свідки у даному кримінальному провадженні допитані, а тому ризик впливу на них залишається. Суд критично оцінює доводи сторони захисту про відсутність наведеного ризику, з тих мотивів, що свідки неодноразово допитувалися. Так, суд зазначає, що справа перебуває на стадії нового судового розгляду після скасування вироку. Такий розгляд проводиться судом в іншому складі суддів, який не зв`язаний оцінкою доказів, що давалася попереднім складом суду першої інстанції в цьому кримінальному провадженні, і виносить вирок на підставі доказів, досліджених у процесі нового судового розгляду.
Крім цього, суд вирішуючи клопотання прокурора, керується ст. 178 КПК України, відповідно до якої, при вирішенні питання обрання запобіжного заходу слід враховувати вік та здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місцях постійного проживання, у тому числі наявність в них родини й утриманців, їхню репутацію, наявність у обвинувачених постійного місця роботи, судимостей.
Так, на підставі положень наведеної норми суд бере до уваги, що обвинувачений є судимий, не має ані постійного, ані тимчасового місця проживання у місті Вінниця, де відбувається розгляд даного кримінального провадження, до затримання не працював, не мав офіційного джерела доходу, а наявні соціальні зв`язки обвинуваченого не є стримуючим фактором для виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Вказані факти, а саме наявність судимостей, висунення обвинувачення щодо вчинення злочинів у період непогашення судимості, відсутність стримуючих факторів підтверджені документально, що спростовує аргументи захисту про відсутність доказів на підтвердження наявності ризиків у кримінальному провадженні.
Розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу суд не погоджується із позицією захисника, що цілодобовий домашній арешт достатньо гарантуватиме належну поведінку обвинуваченого, з огляду на встановлені ризики вчинення іншого кримінального правопорушення, переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд приймає до уваги наступне.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину вчиненого із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу. Санкція відповідної статті передбачає покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. До того ж, свідки у справі ще не допитані, а ОСОБА_5 добре відомі адреси останніх. Крім цього, ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у виді позбавлення волі.
Зазначені підстави підтверджують обґрунтованість заявлених ризиків переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти кримінальні правопорушення в разі перебування на волі.
Суд також враховує і той факт, що ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні перебував у розшуку, тобто вже спробував перешкодити кримінальному провадженню, що свідчить про високий ризик переховування останнім від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності.
З огляду на вказане застосування більш м`якого запобіжного заходу в даному випадку загрожує своєчасному та повному судовому розгляду незважаючи на наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, а саме дружини та дитини.
Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про застосування до нього п. ґ ч.5 ст. 72 КК України, суд зазначає наступне.

Стаття 72 КК України регулює правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення. Частиною до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 24.12.2015 року) визначено порядок зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання. Так, згідно вказаної норми, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У вказаній нормі чітко визначено підстави для її застосування, а саме здійснення зарахування строку попереднього ув`язнення особі у строк призначеного покарання у випадку засудження особи до покарання у виді позбавлення волі чи інших видів покарання.
Передумовою для застосування ст. 72 КК України є засудження особи та призначення їй покарання, що здійснюється виключно вироком суду.
Питання призначення покарання, суд вирішує в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку. Вихід до нарадчої кімнати є завершальним етапом судового розгляду у кримінальному провадженні. У вказані справі триває судовий розгляд, який є не завершеним, ОСОБА_5 не є засудженим, покарання йому не призначено, що свідчить про відсутність підстав для застосування ст. 72 КК України.
Отже, суд дійшов висновку, що ризики у кримінальному провадженні продовжують існувати та не зменшились, а застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинувачених у вчиненні особливо тяжких злочинів є недоцільним.
Враховуючи наведене, достатнім для запобігання встановлених судом ризиків запобіжним заходом буде тримання обвинувачених під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 діб, починаючи з 13.05.2021 року до 11.07.2021 року, включно.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити на 60 діб, починаючи з 13.05.2021 року до 11.07.2021 року, включно.
Копію ухвали направити до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: