В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 542/310/21
Кримінальне провадження № 1-кп/542/92/21
09 квітня 2021 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218 від 01.05.2020 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попове Новосанжарського району, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:
-21.01.2013 року Новосанжарським районним судом зач. 1 ст. 121, 69 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 12.06.2014 року з Полтавської ВК № 64, рішенням Ленінського районного суду, м. Полтава, 04.06.2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року.
-06.07.2015 року Новосанжарським районним судом за ч.2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 309 та частиною 1 статті 317 КК України;

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 у один із днів серпня 2018 року виявив на околиці с. Шовкопляси Новосанжарського району, кілька дикорослих рослин коноплі, які виросли самосівом. У ОСОБА_4 виник умисел на незаконне придбання наркотичного засобу для особистих потреб, без мети збуту.
Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне придбання, виготовлення, зберігання наркотичного засобу, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що конопля відноситься до наркотичного засобу, обіг якого заборонено, умисно та незаконно придбав з метою використання в особистих потребах, без мети збуту, кілька рослин коноплі із суцвіттям, які переніс для зберігання до будинку за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , де висушив, подрібнив шляхом перетирання та зберігав певний час для подальшого використання у власних потребах, без мети збуту.
24 квітня 2020 року під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді, за місцем проживання ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 , працівниками поліції в будинку було виявлено і вилучено: речовину рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, схожу на коноплю, яка згідно з висновком хімічної експертизи № 1003 від 07.05.2020, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса канабісу у висушеному стані становить 1,036 г.; речовину рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, яка згідно з висновком хімічної експертизи №1006 від 07.05.2020, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса канабісу у висушеному стані становить 130,0 г.; речовину рослинного походження зеленого кольору, що має морфологічні ознаки рослини коноплі, яка згідно з висновком хімічної експертизи №1007 від 07.05.2020, містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено, маса канабісу у висушеному стані становить 150,0 г. Загальна вага канабісу становить 281,036 г.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України тобто незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Окрім того, 17 квітня 2020 року у вечірній час у ОСОБА_4 виник умисел на надання приміщення - будинку в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 з метою створення сприятливих умов для вживання ним наркотичних засобів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 шляхом дозволу надав приміщення будинку, за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 забезпечивши при цьому можливість використати його для незаконного вживання наркотичних засобів у своєму приміщенні.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 317 КК України тобто умисні дії, які виразились у наданні приміщення, з метою незаконного вживання наркотичних засобів.

18 лютого 2021 року між прокурором Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

В судовому засіданні прокурор просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали укладення угоди про визнання винуватості, просили її затвердити, при цьому обвинувачений підтвердив свою згоду на застосування узгодженого в угоді виду та розміру покарання.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, визнав повністю, пояснив, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро кається у вчиненому, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно зі ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, за ч. 1 ст.317 КК України як незаконне утримання місця для вживання наркотичної речовини.

Враховуючи, що між прокурором та обвинуваченим досягнуто угоди, суд розглядає справу відповідно до положень статтей 474, 475 КПК України.

Судом встановлено, що між сторонами кримінального провадження - прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено та підписано угоду від 18 лютого 2021 року про визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сприяти розслідуванню кримінального провадження. З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , даних, що характеризують його особу, відсутність збитків, сторони дійшли згоди про призначення узгодженого покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді одного року обмеження волі, за ч.1 ст.317 КК України - у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки із звільненням від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам статтей 468-470, 472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінальних правопорушень та щодо узгодженої міри покарання. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснені положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений просив затвердити угоду.

Судом вивчалась особа обвинуваченого ОСОБА_4 та встановлено, що він має постійне місце проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, щиро розкаявся, що ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась та нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, підозрюваним.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.

Суд вважає, що узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст. 12 КК України віднесені: за ч. 1 ст. 309 КК України - до кримінальних проступків, за ч. 1 ст. 317 КК України до нетяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Зі змісту угоди вбачається, що, узгоджуючи міру покарання, сторони врахували загальні засади покарання визначені ст. 65 КК України, а також ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання. Крім цього, сторонами враховано положення ч. 1 ст. 70 КК України. На підставі ст. 75 КК України сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку вчиненого, відсутність шкоди, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження укладеної між прокурором і обвинуваченим угоди про визнання винуватості, призначення останньому узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі, та у відповідності до ст. 75 КК України звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню, суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 18 лютого 2021 року, укладену між прокурором Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі,

- за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу- не обирати.
Речові докази: екстракт канабісу у висушеному стані 0,052 г., канабіс у висушеному стані 1,036 г., екстракт канабісу у висушеному стані 0,012 г., канабіс у висушеному стані 130 г., канабіс у висушеному стані 150 г., які передані на зберігання до камери збереження речових доказів Новосанжарського ВП. знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз № 1003, № 1004, № 1006, № 1007, № 1008, № 1009 від 07.05.2020 у розмірі 5226,00 гривень.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди;

прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1