Справа № 462/2234/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/414/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плешевичі Мостиського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
ВСТАНОВИЛА:
вироком Залізничного районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн.00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

За вироком суду, ОСОБА_6 29.05.2018 року приблизно о 21.00 год., керуючи автомобілем марки «CITROEN BERLINGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Любінській в напрямку до вул. Виговського у місті Львові, при проїзді ділянки вулиці Любінської, що біля будинку № 92, у середній смузі руху, порушив вимоги Р.1 п.п.1.5, 1.10 (в частині терміну «небезпека для руху»); Р.2 п..2.3 б), д); Р.12 п.12.3; Р.18 п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р., які виразилися в тому, що він, керуючи даним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді велосипедиста - неповнолітнього ОСОБА_9 , який в цей момент проїжджав проїзну частину дороги по пішохідному переході, позначеному дорожнім знаком 5.35.1 дод. 1 ПДР України та дорожньою розміткою 1.14.3 дод. 2 ПДР України, з права на ліво по ходу його руху, і якого він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, що призвело до наїзду на неповнолітнього ОСОБА_9 , внаслідок чого останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Не погоджуючись із даним вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить змінити оскаржений вирок в частині застосованого до нього покарання, а саме пом`якшити призначене покарання, застосувавши штраф у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права керувати транспортним засобом.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що після позбавлення його права керувати транспортним засобом строком на 1 рік, у нього не буде можливості працювати на вказаній вище посаді і заробляти на прожиття. Коштів його сім`ї вистачає лише на оплату комунальних послуг та задоволення мінімальних побутових потреб, що зумовлює, в свою чергу, необхідність допомоги обвинуваченого батькам у вигляді надання додаткових коштів, купівлі ліків, одягу та продуктів харчування.

Наголошує, що внаслідок втрати права керування транспортним засобом, буде позбавлений можливості одержувати заробітну плату із одночасним виникненням зобов`язання щодо оплати штрафу в розмірі 6 800 грн. і витрат на проведення судових експертиз в розмірі 8 215 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 до початку апеляційного розгляду подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Заслухавши головуючого, обвинуваченого та його захисника, прокурора та потерпілого, які не заперечили проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає, що дане клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Частиною 1 ст. 286 КК України передбачено максимальне прокарання обмеження волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відтак, даний злочин відноситься до нетяжких у відповідності до ст. 12 КК України.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Оскільки, з моменту вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, минуло вже більше 3-х років, обвинувачений ОСОБА_6 може бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, про що останній і клопоче.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення, у будь-якому разі, підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито. За правилами вказаної норми такі порушення є істотними.

Таким чином, колегія суддів убачає у кримінальному провадженні наявність правових підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, тому вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції та звільнити особу від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК, а кримінальне провадження щодо нього відповідно до вимог ст.284 КПК України закрити

Керуючись ст.ст. 284 405,407, 412, 419 КПК України, ст. 49 КК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження №0001939 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, скасувати.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4