Номер провадження: 11-кп/813/612/21
Номер справи місцевого суду: 502/1075/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 12.11.2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, неодруженого, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-12.07.1995 року Кілійським районним судом Одеської області за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою на підставі ст. 46-1 КК України виконання вироку на 2 роки;
- 17.10.1996 року Кілійським районним судом Одеської області за ч.3 ст.140 КК України з застосуванням ст. 43 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 10.04.2000 року по відбуттю покарання;
- 10.10.2000 року Кілійським районним судом Одеської області за ч.1 ст.196-1 КК України до 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строк 1 рік та штрафом 170 грн., направленого 15.06.2001 року для відбування покарання та звільненого 25.09.2001 року в зв`язку зі вступом в дію положень КК України 2001 року;
- 24.04.2002 року Кілійським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України з застосуванням ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 06.08.2005 року по відбуттю покарання;
- 20.08.2008 року Кілійським районним судом Одеської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого 12.06.2009 року по відбуттю покарання;

- 18.01.2011 року Кілійським районним судом Одеської області за ст.395 КК України до 1 місяця арешту;
- 23.01.2013 року Кілійським районним судом Одеської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого 12.03.2015 року після відбування покарання,
обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.121 КК України у кримінальному провадженні №0000145, внесеного до ЄРДР 14.04.2020 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 12.11.2020 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.121 КК України, та йому призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України - 4 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.121 КК України - 6 років позбавлення волі. У відповідності до положень ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого призначеного покарання більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді 6 років позбавлення волі. Суд вирішив залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до дня набрання вироком законної сили; у строк відбування покарання зарахувати ОСОБА_7 попереднє ув`язнення, починаючи з 07.10.2020 року до дня набрання вирком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.Також вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 визнаний виним за те, що він, 14.04.2020 року приблизно о 00:10, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля будинку АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, таємно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за допомогою гайкового ключа, відкрутив кріплення однієї з секцій паркану вказаного будинку та погрузив її на двоколісну тачку, після чого відвіз до свого знайомого ОСОБА_9 з метою її реалізації.
Далі, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований та таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 приблизно о 00:30 повернувся до вищевказаного будинку, де відкрутив кріплення ще трьох секцій вказаного паркану, після чого погрузив їх на двоколісну тачку та відвіз до свого знайомого ОСОБА_9 . Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 3105,04 гривень.
Зазначені дії обвинуваченого суд першої інстанції кваліфікував за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення майна, вчинене повторно.
Крім того, 19.04.2020 року о 14:09 ОСОБА_7 , перебуваючи на міській площі, розташованій по вул. П. Осипенко в м. Кілія Одеської області, на ґрунті неприязних відносин, що виникли раптово, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень завдав один удар ножом, який тримав в правій руці, в ліву частину живота ОСОБА_10 , чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, а саме: різане поранення живота, яке проникає в порожнину очеревини з пошкодженням кореня брижі тонкого кишечнику.
Зазначені дії обвинуваченого суд першої інстанції кваліфікував ч.1 ст.121 КК України, як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного в момент заподіяння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вказує що він не згоден с рішенням суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу тим, що потерпіла сторона ніяких претензій до нього не має, крім того він має на меті створити сім`ю.
На підставі викладеного, обвинувачений просить змінити вирок та пом`якшити йому призначене судом першої інстанції покарання.
У доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що погоджується з тим, що він скоїв злочини та розкаюється у скоєному, разом з тим просить врахувати, що потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 на момент скоєння обвинуваченим злочину перебували у стані алкогольного сп`яніння, а тому багато чого не можуть пам`ятати, потерпілий погрожував обвинуваченому та його близьким, що змусило обвинуваченого захищати себе та близьких, що не взято до уваги судом першої інстанції.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_12 зазначає, що вважає вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 законним, обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін.
Обґрунтовуючи свої заперечення вказує, що ОСОБА_7 є особою, яка неодноразово судима, у тому числі і за скоєння злочинів проти власності, проте належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову скоїв кримінальні правопорушення, одне з яких є злочином проти життя та здоров`я людини.
Просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судове засідання не був доставлений, оскільки в апеляційній скарзі він попросив розглянути її без його участі, в подальшому обвинуваченим не було заявлено клопотання про його обов`язкову участь у розгляді поданої ним апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.
Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли.
Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку прокурора, який не заперечували проти розгляду справи за відсутності потерпілих, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи.
Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував обставини та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, один з яких є умисним нетяжким злочином, а інший умисним тяжким злочином, дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, неодноразові судимості та викладені у досудовій доповіді відомості щодо зловживання алкогольними напоями та схильністю до крадіжок, у зв`язку з чим він має дуже високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, а також нейтральне ставлення обвинуваченого до вчинених діянь. Крім того, суд врахував відсутність обставин, що пом`якшують покарання. Обставинами, що обтяжують покарання, в силу ст.67 КК України, суд визнав рецидив злочині, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
На підставі викладеного, з урахуванням позиції потерпілого, який в судових дебатах зазначив, що не має претензій до обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому йому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі в середніх межах, визначених санкціями ч.2 ст.185 та ч.1 ст.121 КК України з застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглиненням менш суворого призначеного судом покарання більш суворим призначеним покаранням з огляду на різні ступені тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який з огляду на встановлені обставини, оцінюючи їх в сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів буде призначення ОСОБА_7 покарання лише у виді позбавлення волі з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглиненням менш суворого призначеного судом покарання більш суворим.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи сторони обвинуваченого ОСОБА_7 , викладені в апеляційній скарзі, щодо відсутності претензій з боку потерпілих, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Крім того, апеляційний суд враховує особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, оскільки він не одружений, не працевлаштований, не має постійного місця проживання, у нього не має утриманці, він раніше сім разів судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності, скоїв інкриміновані йому злочини маючи непогашену судимість за попереднім вироком, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.
Що стосується доводів, викладених обвинуваченим у доповненнях до апеляційної скарги стосовно того, що потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 на момент скоєння обвинуваченим злочину перебували у стані алкогольного сп`яніння, а тому багато чого не можуть пам`ятати, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки обставини скоєння ОСОБА_7 злочинів підтверджуються не тільки показами потерпілого та зазначеного свідка, а й іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції. Крім того, факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ударом ножом обвинувачений підтвердив у судовому засіданні суду першої інстанції.
Також апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_7 стосовно того, що потерпілий погрожував обвинуваченому та його близьким, що змусило обвинуваченого захищати себе та близьких, оскільки зазначене спростовується показами допитаних в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , протоколами проведення слідчого експерименту за участю потерпілого, обвинуваченого та свідків. Зазначені докази були досліджені під час судового розгляду судом першої інстанції, який надав їм належну оцінку. Апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинувачений не надав жодних доказів на спростування вищезазначених доказів, з клопотанням про повторне дослідження обставин, які встановлені під час кримінального провадження, до суду апеляційної інстанції не звертався, що у відповідності до імперативних вимог ч.3 ст.404 КПК України позбавляє апеляційний суд можливості повторно дослідити такі обставини.
Відповідно до припису п.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та зміни вироку в частині призначення покарання немає, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у межах санкції ч ч.2 ст.185 та ч.1 ст.121 КК України з застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України.
Керуючись ст. 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 12.11.2020 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.121 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4