Справа № 461/1247/21
Провадження № 1-кс/461/1182/21
УХВАЛА
Іменем України
03.03.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2021року в провадження слідчого судді Галицького районного суду м.Львова надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій останній ставить питання щодо його незаконного тримання під вартою за відсутності судового рішення, що набрало законної сили та звільнення останнього з-під варти в порядку ст.206 КПК України, оскільки, на його думку, він незаконно утримується під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Свої вимоги мотивує тим, що вироком Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 24.09.2020 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.289 КК України, а також залишено захід забезпечення кримінального провадження - тримання під вартою. Заявник зазначає, що станом на день звернення до суду із скаргою, апеляційна скарга на вирок Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 24.09.2020 року не розглянута, оскільки усі судді кримінальної судової палати Львівського апеляційного суду заявили самовідвід від розгляду даної справи. Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 30.12.2020 року кримінальне провадження №0000232 щодо ОСОБА_3 , якого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, з апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 24 вересня 2020 року, направлено до Тернопільського апеляційного суду. Окрім того, заявник зазначив, що йому не було відомо про ухвали суддів Львівського апеляційного суду про самовідвід та ухвалу Касаційного кримінального суду Верховного Суду. Відтак ОСОБА_4 вважає, що він незаконно утримується під вартою та просить скаргу задоволити.

ОСОБА_3 в судовому засідання скаргу підтримав, просив таку задоволити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджуються довідкою про доставку електронного листа від 23.02.2021 року. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності прокурора на підставі наявних у справі матеріалів.

Заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що вироком Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 24.09.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_3 вирішено рахувати з часу фактичного затримання 17 липня 2019 року. Захід забезпечення кримінального провадження залишено попередній - тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на вирок Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 24.09.2020 року.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 30.12.2020 року кримінальне провадження №0000232 щодо ОСОБА_3 , якого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, з апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 24 вересня 2020 року, направлено до Тернопільського апеляційного суду.

Вирок Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 24.09.2020 року не набрав законної сили, оскільки Тернопільським апеляційним судом розглядається апеляційна скарга ОСОБА_3 . Окрім того, з єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що судове засідання призначено на 15.03.2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За ч. 2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, а не на осіб, які засуджені.

Окрім того, слідчий суддя, згідно ст. 3 КПК України здійснює судовий контроль саме на стадії досудового розслідування і правом вирішувати питання запобіжного заходу щодо особи зі статусом засудженого не наділений.

В той же час за результатами вивчення вказаної скарги ОСОБА_3 слідчим суддею встановлено, що останній утримується під вартою на підставі вироку Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 24.09.2020 року, згідно якого ОСОБА_3 засуджено до відповідного покарання у виді позбавлення волі, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

Тобто питання законності утримання під вартою засуджених осіб та незаконності дій судді з приводу вирішення питання щодо залишення запобіжного заходу без змін у вигляді тримання під вартою у даному випадку відноситься до компетенції судді, в провадженні якого перебуває справа, а при оскарженні вироку - до компетенції суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_3 утримується під вартою на підставі рішення компетентного суду, в порядку КПК України, тобто правовими підставами перебування ОСОБА_3 під вартою є вирок Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 24.09.2020 року, відтак слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 12.03.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1