Справа № 126/843/20
Провадження №11-кп/801/274/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2021 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 0000144 за апеляційними скаргами прокурора на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 09.12.2020 та на ухвалу Бершадського районного суду від 10.12.2020.

Вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 09.12.2020 засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухий Овраг Миколаївського району Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, судимого 02.12.2020 Бершадським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 289 КК України до п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 - до 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за ч. 2 ст. 289 - до 5 (п`яти) років 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 , покарання у виді 5 (п`яти) років 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 02.12.2020 року і визначено остаточне покарання у виді 5 років 7 місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.03.2020 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сухий Овраг Миколаївського району Одеської області, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого 16.07.2020 Крижопільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

-за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 , від відбування покарання, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначеним за вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 16.07.2020 року визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 , від відбування покарання, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

Відповідно до вимог п.1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Вирішено питання з приводу процесуальних витрат, цивільного позову та речових доказів.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 10.12.2020, на підставі ст. 379 КПК України, в резолютивній частині вироку Бершадського районного суду від 09.12.2020 у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 при призначенні покарання ОСОБА_7 ухвалено зазначити, що «На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 02.12.2020 і визначити остаточне покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі без конфіскації майна».

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно з вироком суду, 08.03.2020 року близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, підійшли до автомобіля ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 , що був припаркований неподалік сільської ради в АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_9 . В подальшому ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно, маючи на меті використання автомобіля для проїзду в м. Бершадь Бершадського району Вінницької області, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, через незамкнені двері автомобіля проникли до салону автомобіля ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому ОСОБА_7 сів на водійське місце, а ОСОБА_8 сів на переднє пасажирське сидіння. Перебуваючи в салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_7 зірвав щиток біля замка запалення та намагався запустити двигун автомобіля шляхом з`єднування електропроводів замка запалення. В подальшому, коли ОСОБА_7 зняв вищевказаний автомобіль з першої передачі, автомобіль покотився назад, проте під час руху автомобіля в ньому замкнуло кермо, яке ОСОБА_7 вирвав двома руками, тим самим унеможливив використання даного автомобіля. Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покинули вищевказаний автомобіль. Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не вичинили усі дії, які вважали за необхідне для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їхньої волі.

Також, 08.03.2020 близько 20 години о 45 хвилин, ОСОБА_7 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_10 , що розташоване в АДРЕСА_4 . Знаючи, що на території вказаного домоволодіння знаходиться автомобіль «Renault Master», ОСОБА_7 , з метою подальшого використання автомобіля для проїзду в м. Бершадь Бершадського району Вінницької області, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незамкнені ворота проник на територію подвір`я, на якому знаходився автомобіль «Renault Master». Перебуваючи на території подвір`я, ОСОБА_7 кулаком лівої руки розбив вікно водійських дверцят, після чого відчинив вищевказані двері та проник до салону автомобіля «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 . Перебуваючи в салоні вказаного автомобіля ОСОБА_7 , зірвав щиток біля замка запалення та намагався запустити двигун автомобіля, з`єднуючи електропроводи замка запалення, але двигун запустити не вдалося і він залишив територію вищевказаного домоволодіння. Таким чином, ОСОБА_7 , не вчинив усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Крім того, 08.03.2020 близько 21 години, ОСОБА_7 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_11 , що розташоване в АДРЕСА_4 . Так, знаючи, що на території вказаного домоволодіння знаходиться автомобіль «ВАЗ 21061 », ОСОБА_7 , діючи умисно, маючи на меті використання автомобіля для проїзду в м. Бершадь Бершадського району Вінницької області, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незамкнені ворота, проник на територію подвір`я, на якому знаходився автомобіль «ВАЗ 21061». Перебуваючи на території подвір`я, ОСОБА_7 через незамкнені водійські двері проник до салону автомобіля «ВАЗ 21061» д.н.з. НОМЕР_3 , який на підставі довіреності перебуває у користуванні ОСОБА_11 та належить ОСОБА_12 . Перебуваючи в салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_7 за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення, запустив двигун автомобіля та виїхав ним на дорогу і таким чином таємно, не маючи права володіти та користуватися даним транспортним засобом, проти волі власника незаконно заволодів транспортним засобом- автомобілем «ВАЗ 21061» д.н.з. НОМЕР_3 . Потім ОСОБА_7 вказаним автомобілем виїхав на вулицю та поїхав у напрямку центру с. Баланівка Бершадського району Вінницької області, проїхавши на вищевказаному автомобілі близько 300 метрів від місця вчинення злочину, потім втратив керування та здійснив наїзд на бетонну огорожу домоволодіння АДРЕСА_5 . Після чого ОСОБА_7 був виявлений в салоні автомобіля ОСОБА_11 , проте ОСОБА_7 почав переховуватися від останнього та 09.03.2020 о 02 год. 45 хв. був затриманий працівниками Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області за місцем свого проживання.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 10.12.2020, на підставі ст. 379 КПК України, в резолютивній частині вироку Бершадського районного суду від 09.12.2020 у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 при призначенні покарання ОСОБА_7 ухвалено зазначити, що «На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 02.12.2020 і визначити остаточне покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі без конфіскації майна».

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурора на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 09.12.2020 ставиться питання про зміну вироку судуу зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання шляхом приєднання невідбутої частини покарання та вказати на призначення остаточного покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 02.12.2020, у виді позбавлення волі строком 5 років 7 місяців без конфіскації майна.
Виключити з резолютивної частини вказаного вироку вказівку на звільнення ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання, призначеного за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, з випробуванням та 1спитовим строком.
Вказати у резолютивній частині вироку, що ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі та відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання йому визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з урахуванням покарання, призначеного вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 16.07.2020, у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування остаточно призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Свої доводи прокурор обґрунтував тим, що суд першої інстанції обрав неправильний порядок призначення покарання ОСОБА_7 , а тому фактично визначив спосіб призначення покарання, який регламентується ст. 71 КК України (часткового приєднання невідбутої частини покарання), а не ст. 70 КК України ( складання призначених покарань). Крім цього суд першої інстанції призначаючи покарання за ч. 4 ст. 70 КК України не визначив вид покарання, який обрано ОСОБА_7 .
Також, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 70 КК України не зазначено те, що відносно ОСОБА_7 не застосовано додаткове покарання.
Крім того, прокурор вказує на те, що місцевий суд, призначивши ОСОБА_8 покарання ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України у позбавлення волі строком 5 років, помилково застосував спочатку вимоги ст. 75 КК України, а у подальшому визначив покарання за сукупністю злочинів, оскільки у такому випадку після призначення за цією статтею покарання суд мав спочатку визначити остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України і лише потім звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком.

В апеляційній скарзі на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 10.12.2020 прокурор просить її скасувати, оскільки вирішення питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону та призначення покарання, допущеного судом першої інстанції, віднесено до компетенції судів вищих інстанцій і не є опискою, яка може бути виправлена судом самостійно.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подані апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційних скарг із наступних підстав.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Кваліфікацію дій обвинувачених, доведеність їх винуватості ніхто не оскаржує, а тому вирок в цій частині не переглядається.
Однак, підлягає задоволенню апеляційна скарга прокурора на вирок Бершадського районного суду від 09.12.2020.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і віншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
З аналізу зазначених вище норм кримінального закону вбачається, що, застосовуючи правила ч. 4 ст. 70 КК України, суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань за декількома вироками, тобто до уваги береться покарання, що раніше було призначено попереднім вироком в повному його розмірі, а не невідбута його частина, як то визначено ст. 71 КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 02.12.2020 за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. Злочини, за які його засуджено вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 02.12.2020, вчинено 08.03.2020, тобто до ухвалення попереднього вироку.
Разом з тим, незважаючи на вимоги закону України про кримінальну відповідальність, Бершадський районний суд Вінницької області, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання прийшовши до правильного переконання про необхідність призначення йому остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, обрав неправильний порядок призначення покарання, а тому фактично визначив спосіб призначення покарання, який регламентується ст. 71 КК України (часткового приєднання невідбутої частини покарання), а не ст. 70 КК України ( складання призначених покарань). Крім цього суд першої інстанції призначаючи покарання за ч. 4 ст. 70 КК України не визначив вид покарання, який обрано ОСОБА_7 .
Також відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» п. 20 у разі призначення покарання до за ст. 70 КК України, суд зобов`язаний призначити покарання окремо за кожний злочин, а потім, остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів, стосується як основних, так і додаткових покарань.
Проте судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 70 КК України не зазначено те, що відносно ОСОБА_7 не застосовано додаткове покарання.
Крім того, вирок суду стосовно ОСОБА_8 також підлягає зміні.
Так, ст. 70 КК України визначено, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань в межах, визначених частиною 2 цієї статті.
За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, відповідно до роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.
Таким чином, з урахуванням вимог ст. 70, 75 КК України, роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 та того, що Кримінальним кодексом України не передбачено повне або часткове складання чи поглинання іспитового строку, зазначені в ст. 70 КК України правила застосовуються лише до покарань, а складання чи поглинання визначеного судом іспитового строку не допускається.
Саме тому суд при призначенні покарання за злочин, про який йомустало відомо після ухвалення попереднього вироку, яким призначено покарання на підставі ст. 75 КК України, має визначити спочатку покарання з урахуванням всіх вчинених злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, а вже потім вирішити питання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 раніше судимий вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 16.07.2020 за ч. 1 ст. 289, ст. 75, 76 КК України на 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік.
Злочин, за який ОСОБА_8 засуджено оскаржуваним вироком від 09.12.2020 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі, вчинено ним 08.03.2020, тобто до ухвалення попереднього вироку.
З урахуванням обставини, що пом`якшує покарання, особи обвинуваченого, а також відсутність матеріальних та моральних претензій потерпілих та загальних засад призначення покарання суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та можливість звільнення від його відбування з випробуванням та іспитовим строком.
За таких обставин суд, призначивши ОСОБА_8 покарання ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 років, помилково застосував спочатку вимоги ст. 75 КК України, а у подальшому визначив покарання за сукупністю злочинів, оскільки у такому випадку після призначення за цією статтею покарання суд мав спочатку визначити остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України і лише потім звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком.
Таким чином, вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 09.12.2020 підлягає зміні у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, підлягає задоволенню і апеляційна скарга прокурора на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 10.12.2020.
Як вбачається із вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 09.12.2020, призначаючи покарання ОСОБА_7 вказав, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначеним за вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 16.07.2020 року визначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
В ухвалі про виправлення описки від 10.12.2020 у даному кримінальному провадженні Бершадський районний суд постановив третій абзац резолютивної частини вироку викласти в такій редакції: «На підставі ч.4 ст. 70 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 02.12.2020 і визначити остаточне покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі без конфіскації майна».
Згідно з нормами ст. 379 КПК України передбачено можливість виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні.
При цьому, відповідно до роз`яснень Верховного Суду України та тлумачень у словниках, арифметична помилка це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки. А описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, Тобто, до описок у судовому рішенні може належати написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат, тощо.
Однак, Бершадським районним судом 10.12.2020 при постановленні ухвали будь-які арифметичні помилки та описки, тобто неправильне написання слів, не виправлялись, а натомість внесено зміни до резолютивної частини вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 09.12.2020, оскільки при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою і неправильне призначення покарання обвинуваченому.
Частиною 1 статті 379 КПК України передбачено, що суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Відповідно до роз`яснень п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 03.06.2016 «Про правові позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» слідує, що вирішення питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону та призначення покарання, допущеного судом першої інстанції, віднесено до компетенції судів вищих інстанцій і не є опискою, яка може бути виправлена судом самостійно.
Таким чином, суд першої інстанції при постановленні ухвали в порядку ст. 379 КПК України в даному кримінальному провадженні допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та перебрав на себе функції і повноваження апеляційного суду, а тому ухвала Бершадського районного суду від 10.12.2020 підлягає скасуванню.
Тому, керуючись ст.405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора задовольнити.

Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 09.12.2020 відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та ОСОБА_8 в частині повторного застосування ст. 75 КК України змінити.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 02.12.2020, визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком 5 років 7 місяців без конфіскації майна.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку на звільнення ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання, призначеного за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначеним за вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 16.07.2020 року визначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 , від відбування покарання, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

Відповідно до вимог п.1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 10.12.2020, якою виправлено описку, допущену у вироці Бершадського районного суду Вінницької області від 09.12.2020 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, що тримається під вартою, з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4