Справа № 385/1246/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2021 р. року Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

Головуючого -судді:ОСОБА_1
секретаряОСОБА_2
за участі прокурора захисника - адвоката обвинуваченоїОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду міста Благовіщенське Кіровоградської області кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000096 від 04 червня 2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Соломія Гайворонського району Кіровоградської області, українки, громадянки України, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

02 червня 2021 року під час судового розгляду кримінального провадження захисник обвинуваченої надав письмове клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно неї на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Обвинувачена підтримала заявлене захисником клопотання.
Прокурор проти задоволення клопотання не заперечувала.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 виконуючи функції касира Соломіївської сільської ради у період з 27.04.2018 по 29.05.2018, перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні Соломіївської сільської ради Гайворонського району по вул. Преображенська, 23А, включила до прибуткового касового ордеру №337 та до квитанції до прибуткового касового ордеру №337 від 27.04.2018, неправдиву інформацію, яка цілком не відповідає дійсності, а саме оприбуткувала кошти в сумі 3500 гривень від ОСОБА_6 за користування земельною ділянкою, та в порушення вимог Положення не відобразила вказану касову операцію у касовій книзі.
В подальшому ОСОБА_5 надала вказаний завідомо підроблений документ голові Соломіївської сільської ради ОСОБА_7 для подальшого використання завідомо підробленого документа останнім у власних цілях.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 358 КК України, тобто складання та видача працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов"язків.
Під час розгляду справи обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, не визнала.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
При цьому згідно з ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а згідно з частиною четвертою цієї ж статті Кримінального кодексу України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Отже, виходячи з санкції ч. 2 ст. 358 КК України, інкриміноване обвинуваченій діяння за ступенем тяжкості є кримінальним проступком.
Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 3 статті 288 КПК встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, за змістом статей 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Між тим, визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.
Передбачений законом (ст. 49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення, з визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.
Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 12 грудня 2018 року, у справі №462/7282/14-к.
Виходячи з викладеного, суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, який за версією досудового слідства було вчинено у період із 27.04.2018 по 29.05.2018 року, не ухилялась від слідства та суду, не вчинила нового кримінального правопорушення та надала згоду на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Керуючись ст.ст. 12, 49, ч.2 ст.358 КК України,ст.ст. 284, 288, 369-372 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000096 від 04.06.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України- закрити.

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, або через Ульяновський районний суд Кіровоградської області.

ССуддя: Л. Ю. Ясінський