Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1272/21
номер провадження 1-кс/695/382/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2021 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, погоджене з прокурором Золотоніської окружної прокуратури про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернувся до суду з погодженим прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_4 клопотанням про арешт майна.
Клопотання обґрунтовано наступним.

Органи досудового розслідування підозрюють ОСОБА_5 в тому, що він в невстановлений слідством час, місці та у невстановленої особи, всупереч встановленому законом порядку обігу наркотичних засобів - Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р. № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, умисно, з метою збуту, незаконно придбав наркотичну речовину, обіг якої заборонено метадон, який в подальшому зберігав з метою збуту.
Він же, в подальшому, 30 квітня 2021 близько 15 год. 30 хв. перебуваючи поблизу магазину «Копілка» за адресою: вул. Благовіщенська, м. Золотоноша Черкаської області, незаконно, всупереч встановленому законом порядку обігу наркотичних засобів - Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р. № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, умисно, збув, продавши наркотичну речовину, обіг якої заборонено метадон, ОСОБА_6 , який надав згоду на залучення його до проведення оперативної закупки, за грошові кошти в сумі 400 гривень.

По даному факту 27.04.2021 р. розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженні відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000430, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
Так, з метою перевірки отриманої інформації, врятування майна та безпосереднього переслідування особи, причетної до скоєння вказаного тяжкого злочину, виявлення та вилучення заборонених речей, які можуть являтися речовими доказами по справі, 30.04.2021 в період часу з 17 год. 10хв. по 18год. 42 хв., на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України (до постановлення ухвали слідчого судді) працівниками СВ проведено невідкладний обшук автомобіля марки Опель Вектра, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився поряд з будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
В результаті обшуку автомобіля в підлокітнику поряд з водійським сидінням працівниками поліції виявлено та вилучено грошову купюру номіналом 200 гривень №ТВ8629699 (поміщено в сейф пакет №4390498), банківську картку банку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , банківську картку «Райфайзенбанк Аваль» № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 , банківську картку «Мой кредит» № НОМЕР_5 (поміщені в сейф пакет №INZ1033349), мобільний телефон марки «Ксіомі» чорного кольору (поміщено до сейф пакету №7038639), автомобіль марки Опель Вектра, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 та яким відповідно користується ОСОБА_5 .
Грошова купюра номіналом 200 гривень №ТВ8629699, банківська картка банку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_3 , банківська картка «Райфайзенбанк Аваль» № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 , банківська картка «Мой кредит» № НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Ксіомі» чорного кольору, автомобіль марки Опель Вектра, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 постановою слідчого від 30.04.2021 визнано як речовий доказ по кримінальному провадженню №0000430.
Таким чином орган досудового розслідування вважає, що існує достатня сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказані вище речі, які по даному кримінальному провадженні визнані речовими доказами та були вилучені на місці події, можуть бути знаряддями вчинення кримінального правопорушення, або зберігати на собі сліди вчинення злочину, а їх подальше використання може призвести до знищення слідів вчинення злочину або переховування знаряддя злочину, що суттєво вплине на хід досудового розслідування. Окрім цього наявна необхідність у проведенні із вказаними речами ряду слідчих дій, а тому арешт на вказане майно забезпечить безперешкодний доступ до нього слідчого чи експерта.
За таких обставин, при наявності критеріїв, встановлених ст. 98 КПК України, зазначені вище речі мають усі ознаки речових доказів та їх необхідно забезпечити шляхом накладення арешту на вилучене майно.
У судове засідання слідчий не з`явився, однак скерував до суду заяву у якій розгляд клопотання просив провести за його відсутності, на його задоволенні наполягав у повному обсязі.
Володілець майна для розгляду клопотання не з`явився із невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку встановленому законом.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання виходить з наступного.

У провадженні Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000430, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Із наданих до клопотання матеріалів вбачається, що у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , який можливо збув, продавши наркотичну речовину, обіг якої заборонено метадон, ОСОБА_6 , який надав згоду на залучення його до проведення оперативної закупки, за грошові кошти в сумі 400 гривень.

Отже грошова купюра номіналом 200 гривень №ТВ8629699, яку ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 є доказом по даному кримінальному провадженні та має суттєве значення для цілей цього провадження, що належним чином стверджується матеріалами клопотання.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зокрема:

- були знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

- зберегли на собі сліди правопорушення;

- містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином вказана грошова купюра підпадає під ознаки речових доказів і відповідно є речовим доказом, її подальше використання може призвести до втрати, знищення, зміни, переховування самих речей, або знищення слідів злочину.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Поруч із вказаним органи досудового розслідування просять накласти арешт на банківську картку банку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , банківську картку «Райфайзенбанк Аваль» № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 , банківську картку «Мой кредит» № НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Ксіомі» чорного кольору, автомобіль марки Опель Вектра, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , які постановою слідчого від 30.04.2021 визнано як речові докази по кримінальному провадженню №0000430.
Однак ні саме клопотання про накладення арешту, ні згадана вище постанова заступника начальника СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 30.04.2021 р. про визнання речових доказів не містять належного обґрунтування відношення вказаних речей до кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а відтак не містить необхідного обґрунтування накладення арешту на вказані речі.
Клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали не містять також і переліку необхідних слідчих дій, які планує вчинити слідство із вказаним майном, а тому відсутнє належне обґрунтування необхідності його вилучення чи утримання у органів досудового розслідування.
Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.
Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів ; 2) спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт майна може бути накладено слідчим суддею за клопотанням прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільного позивач (ч. 1 ст. 171 КПК України)
Частиною 2 ст. 171 КПК України встановлено вимоги до клопотання про решт майна відповідно до якої у клопотанні про арешт майна має бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна (п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України).
Відповідно до ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Так заступник начальника СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не наводить у ньому достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно.
Також не доведено органом досудового розслідування і існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали провадження не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого заступник начальника СВ звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вимогами ч.5 ст.173 КПК України визначено, що в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Поруч із цим надані матеріали до клопотання не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту частини майна, що зазначено у клопотанні, а матеріальна шкода даним кримінальним правопорушення не завдана.

Відтак, доводи щодо необхідності накладення арешту на банківську картку банку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , банківську картку «Райфайзенбанк Аваль» № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 , банківську картку «Мой кредит» № НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Ксіомі» чорного кольору, автомобіль марки Опель Вектра, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 з метою забезпечення збереження майна як речових доказів, є безпідставними та немотивованими.

Таким чином, вказане клопотання про арешт майна підлягає до часткового задоволення.

Частиною 3 ст. 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі ст.,ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

У рамках кримінального провадження №0000430, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України накласти арешт на грошову купюру номіналом 200 гривень №ТВ8629699, яку зберігати при матеріалах справи кримінального провадження.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Ухвала підлягає до негайного виконання слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя Золотоніського
міськрайонного суду ОСОБА_1