КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС №754/6790/21 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 11-кп/824/3084/2021
Категорія ч. 1 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 07 травня 2021 року у кримінальному провадженні №0000728 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тетіїв Київської області,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07 травня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді арешту на строк 1 місяць 19 днів.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зараховано попереднє ув?язнення ОСОБА_8 з 18 березня 2021 року по 07 травня 2021 року включно із розрахунку день за день та звільнено ОСОБА_8 з під-варти в залі суду по відбуттю строку призначеного покарання.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Суд визнав доведеним, що 18.03.2021 приблизно о 18 год 00 хв ОСОБА_8 , знаходячись біля приміщення кафе по вул. Мурманській, 6 в м. Києві, реалізуючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, користуючись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_9 , який лежав на землі, з кишені останнього відкрито викрав мобільний телефон марки «SamsungGalaxyJ1», вартістю 562,25 грн, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Водафон», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, без залишку грошових коштів на рахунку.

У подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, майном ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив йому матеріальної шкоди на загальну суму 562,25 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом і викладені у вироку, та правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 07 травня 2021 року змінити в частині призначеного покарання; за ч. 1 ст. 186 КК України призначити ОСОБА_8 покарання у виді арешту на строк 1 місяць; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання попереднє ув?язнення ОСОБА_8 з 18 березня 2021 року по 07 травня 2021 року включно, день за день, та вважати ОСОБА_8 таким, що відбув призначене покарання.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме вимог ст.ст. 60, 73 КК України, оскільки покарання у виді арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_8 мало призначатися за загальним правилом у місяцях, після чого може проводитися зарахування попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у днях.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким із учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 186 КК України.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді арешту суд дотримався вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, що не оспорюється в апеляційній скарзі. Водночас є обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 73 КК України, при призначенні ОСОБА_8 покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 КК України покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Згідно зі ст. 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Із законодавчого визначення та судової практики випливає, що відповідно до ст. 73 КК України строкові покарання обчислюються в різних вимірах, якими є: 1) роки (позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк); 2) місяці та роки (виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців); 3) місяці (арешт); 4) години (громадські роботи).

При цьому суди повинні спершу призначити одне із видів основного покарання за нормою, яка передбачає відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, керуючись загальними засадами призначення покарання, а потім зарахувати строк попереднього ув`язнення. І лише зарахування строку попереднього ув`язнення у фактично призначене покарання для визначення його остаточного розміру може бути обчислено у днях.
Враховуючи наведене, призначене ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 186 КК України покарання у виді арешту, строк якого визначено судом у розмірі 1 місяць 19 днів, не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність з огляду на положення ст. 73 КК України.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні на підставі ст.ст. 409, 413 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність шляхом зменшення строку призначеного ОСОБА_8 покарання у виді арешту до одного місяця.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 07 травня 2021 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Зменшити ОСОБА_8 строк призначеного за ч. 1 ст. 186 КК України покарання у виді арешту з 1 місяця 19 днів до 1 (одного) місяця.

У решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4