Справа № 369/5939/21
Провадження №1-кс/369/1157/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000017 від 29.04.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчим відділом Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 29.04.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, до Києво-Святошинськоі? окружноі? прокуратури надіи?шло повідомлення від ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи шахраи?ським шляхом заволоділи обєктом нерухомого маи?на,шляхом зміни валсника, а саме квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

За наслідками розгляду вказаного звернення прокурором Києво-Святошинськоі? окружноі? прокуратури внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 29.04.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що у власності ОСОБА_5 перебував об`єкт нерухомого майна - квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яку він придбав на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2016.

В подальшому, 28.04.2021, потерпілому стало відомо про те, що вказаний об`єкт нерухомого майна був відчужений з його власності на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №8087 від 27.11.2020.

Одночасно ОСОБА_5 стверджує, що жодних правочинів, спрямованих на відчуження об`єкту нерухомого майна він не вчиняв, довіреності на вчинення дій по розпорядженню нерухомим майном ним не видавались..

На даний час право власності на квартиру, що знаходиться за адресою

АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_6 .

З відомостей Державного реєстру прав на нерухоме майно встановлено, що 27.11.2020 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 набула ОСОБА_6 на підставі акта про проведені електронні торги, складеного приватним виконавцем ОСОБА_7 .

З сайту https://setam.net.ua/ встановлено, що 23.11.2020 року відбулись електронні торги щодо лоту 451121 квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Переможцем аукціону стала ОСОБА_6 .

Під час допиту потерпілий ОСОБА_5 повідомив про те, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2016 ОСОБА_5 , придбав об`єкт нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 38, 9 кв. м за ціною 840536 грн., що підтверджується відомостями у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відповідним договором, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

У подальшому, потерпілий зареєструвався за вказаною адресою та після проведення відповідних ремонтних робіт і поліпшення вказаної оселі розпочав постійно проживати у зазначеній квартирі, де серед іншого зберігав особисті документи, речі, одяг тощо.

При цьому, навесні цього року потерпілий деякий час був відсутній за місцем свого проживання.

28.04.2021 з метою отримання довідки щодо свого місця реєстрації

ОСОБА_5 звернувся до Центру надання адміністративних послуг за адресою:

АДРЕСА_3 .

Проте, працівник вказаної установи відмовив у наданні вказаної довідки, мотивуючи це тим, що ОСОБА_5 знятий з реєстраційного обліку за адресою: квартира АДРЕСА_2 , саме за заявою власника житла, яким на даний час є інша фізична особа.

З метою захисту своїх прав потерпілий спочатку звернувся за правничою допомогою до адвокатського об`єднання, де було з`ясовано, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником вказаної квартири значиться ОСОБА_6 , право власності якої 27.11.2020 року зареєстровано приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 8087 від 27.11.2020.

Так потерпілому стало відомо, що він протиправно позбавлений права власності на вказану квартиру.

При цьому, ОСОБА_5 не вчиняв жодних правочинів щодо вказаного об`єкту нерухомості, окрім її купівлі 26.12.2016 року, не брав під неї жодних майнових чи інших зобов`язань, не видавав відповідних доручень іншим особам щодо відчуження чи розпорядження цим майном.

Разом з цим, у вказаній квартирі перебували особисті речі потерпілого (одежа, побутова техніка, тощо), оригінали правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт нерухомості, інші цінні речі, а також готівка у розмірі 20 тис. доларів США. На даний час місце знаходження вказаних речей невідоме.

За попередніми підрахунками потерпілому завдано збитків у особливо великому розмірі - 840536 грн., при цьому до цієї суми не включено ринкову вартість об`єкту нерухомості з урахуванням витрат на його поліпшення, а також вартість майна, яке знаходилось у квартирі та місце знаходження якого на даний час невідоме.

Таким чином, невстановлені особи шляхом вчинення шахрайських дій протиправно заволоділи майном потерпілого в особливо великому розмірі.

З огляду на викладене, потерпілий просить вжити заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказане нерухоме майно з метою збереження речового доказу та унеможливлення його подальшого відчуження і незаконного користування.

Таким чином, у прокурора існують підстави вважати, що майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 вибула з власності потерпілого незаконно, а саме шляхом обману з боку невстановлених осіб.

У даному випадку на вищевказаний об`єкт нерухомого майна квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , необхідно накласти арешт для запобігання можливості її подальшого відчуження, розпорядження та/або користування нею.
Враховуючи те, що квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , має значення речового доказу, визнана постановою процесуального керівника речовим доказом, а також беручи до уваги, що будуть створені можливості для відчуження, пошкодження, приховування вказаного майна, з урахуванням підстав ризиків невжиття заходів забезпечення кримінального провадження та доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно.
Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаного речових доказів.
На підставі викладеного, прокурор просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 38,9 кв. м.
Заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися нерухомим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 38, 9 кв. м, незастосування заборони розпорядження та користування яким може призвести до зникнення, пошкодження майна або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.
Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.
У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує необхідність збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000017 від 29.04.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 38,9 кв. м.
Заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися нерухомим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 38, 9 кв. м, незастосування заборони розпорядження та користування яким може призвести до зникнення, пошкодження майна або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1