Справа №587/1501/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/385/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 17.09.2020 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, ніде не зареєстрованого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 10.03.2004 року вироком Зарічного районного суду м. Суми за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 в якій він не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності правової кваліфікації його дій, просив вирок Сумського районного суду Сумської області від 17.09.2020 року, скасувати та ухвалити новий вирок із застосуванням ст. 69 КК України.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 та ч. 2 ст. 310 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 309 КК України (22.11.2018) у виді позбавлення волі строком 1 рік;

- за ч.2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави 2778,65 грн судових витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений стверджував, після ухвалення відносно нього вироку суду він дізнався про те, що хворіє на тяжку хворобу туберкульоз, про існування якої він не знав. Тому, вважав, що дана обставина повинна безумовно бути врахована при винесенні відносно нього обвинувального вироку, оскільки виступає підставою для призначення йому більш м`якого покарання ніж того, що призначив йому суд першої інстанції 3 роки позбавлення волі.

В подальшому обвинувачений доповнив свою апеляційну скаргу, вимоги якої не змінив, а просив врахувати колегію суддів те, що він сприяв слідству у розкритті злочину, надавав суду пояснення і щиро розкаявся у вчиненому. Наголошував, що судом вказані обставини були визнані пом`якшуючими його покарання та обставин які б навпаки його обтяжили суд не встановив. Тому, вважав, що за таких обставин призначене йому судом покарання має бути пом`якшено.

Інші учасники кримінального провадження, зокрема прокурор, апеляційну скаргу на вирок суду не подавав.

Як встановлено судом першої інстанції, весною 2018 року (точної дати у ході досудового та судового слідства встановити не представилося за можливе), ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , посіяв на подвір`ї вказаного домоволодіння та на присадибній ділянці у землю рослини роду коноплі. Після чого, проводячи роботу по догляду за ними знищував бур`ян навколо рослин, залишаючи при цьому рослини конопель, таким чином культивуючи рослини конопель, тобто став незаконно вирощувати рослини конопель.

Загальна кількість вилучених в ході обшуку рослин становить 63 шт., з яких відповідно до висновків експерта Сумського НДЕКЦ МВС України № 19/119/7/2-1422е від 23.06.2020 та № 19/119/7/2-1434е від 09.07.2020 - 54 рослини є рослинами роду Коноплі (Cannabis), які містять у своєму складі психоактивну речовину тетрагідроканнабінол.

Крім того, восени 2019 року (точної дати в ході досудового та судового слідства встановлено не було) ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , зірвав дванадцять рослин роду коноплі, з числа рослин, що вирощував на власному подвір`ї, зірвані рослини коноплі поклав на горищі та залишив сушитися, через декілька тижнів ОСОБА_7 висушені ним рослини роду коноплі помістив до поліетиленового мішку та заховав у господарському приміщенні (сараї) за місцем мешкання, без мети збуту. Виявлена та вилучена речовина рослинного походження, зеленого кольору, у висушеному стані, відповідно до висновку експерта Сумського НДЕКЦ МВС України №19/119/7/2-1421е від 24.06.2020, є особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс», загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 1540 грам.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив вирок суду скасувати і ухвалити новий вирок застосувавши відносно нього положення ст. 69 КК України, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого заперечив, просив вирок суду першої інстанції, залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції в повній мірі дотримався приписів вищевказаної статті.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд розглянув справу в порядку ст. 349 КПК України, оскільки усі учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, тому в цій частині вирок суду колегія суддів не переглядає.

Відповідно до вимог апеляційної скарги обвинуваченого останній був не згодний з мірою призначеного йому судом покарання, а тому просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок із застосуванням ст. 69 КК України.

Дослідивши такі доводи апелянта колегія суддів вважає їх необґрунтованими виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз?яснень, які наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати вимоги й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, сукупність всіх обставин, що характеризують цей злочин, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема те, що ОСОБА_7 на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має непогашену судимість, наявність обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого - щире каяття у вчиненому та активне сприяння

у розкритті злочинів. Обставин, які б навпаки обтяжили покарання судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що ОСОБА_7 необхідним слід визначити покарання в межах санкції інкримінованих йому злочинів та у виді позбавлення волі, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи обвинуваченого про призначення йому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України є необґрунтованими.

Так, необхідною умовою застосування ст. 69 КК України є наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що ті обставини, як на підставу застосування ст..69 КК України, вже були врахована судом першої інстанції при призначенні покарання, а інша частина, зокрема наявність в ОСОБА_7 захворювання, про яке за його словами він дізнався згодом, колегія суддів не може визнати таким, що в даному випадку може слугувати підставою для задоволення вимог його апеляційної скарги, оскільки по при факт наявності в обвинуваченого хвороби, матеріали справи не містять документів на підтвердження того, що обвинувачений не може нести відповідальність з таким видом покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Також колегія суддів зазначає, що покарання, як за ст.309 КК України так і за ст.310 КК України було призначено судом першої інстанції в мінімальних межах їх санкцій.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено. За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 17 вересня 2020 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4