ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/390/21 Справа № 204/1402/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
підозрюваної ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000960 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Гянджа Республіки Азейбарджан, громадянка Республіки Азейбарджан, з середньою освітою,яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
підозрюваної у вчиненні кримінальних проваджень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 . Обрано відносно підозрюваної ОСОБА_12 . Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, строком на два місяці, тобто до 24 квітня 2021 року включно.
Покладено на підозрювану ОСОБА_13 обов`язки:
- цілодобово не залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі місця де вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що слідчим наведено достатньо даних, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України.
Слідчий суддя вважав, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведений ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників процесу у даному кримінальному провадженні чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки підозрювана з`являлась як до органу досудового розслідування на слідчі дії та до суду першої інстанції на розгляд клопотання, що на думку слідчого судді свідчить про те, що наміру переховуватись від органів досудового розслідування остання не має.
Слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваної, а саме те, що остання раніше не судима, одружена, має постійне місце проживання та реєстрації у місті Дніпро, а отже її соціальний стан свідчить про відсутність тих ризиків, які би свідчили про необхідність застосування до підозрюваної найбільш обтяжливого, винятково запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а отже застосування щодо останньої більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та всупереч доводам сторони обвинувачення, заявлені у клопотанні ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваної, не можуть слугувати виключною підставою для тримання підозрюваної під вартою.
Разом з тим, слідчий суддя прийшов висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_14 у вчиненні згаданого кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують її з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане правопорушення.
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою просить обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою у межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 24 квітня 2021 року.
Вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною, та підлягає скасуванню.
На думку апелянта, слідчим суддею не враховано обставини, що свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. В обґрунтування наявності вказаного ризику у клопотанні зазначено про те, що підозрювана ОСОБА_15 усвідомлює, що вона підозрюється у скоєнні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, тому є підстави вважати, що вона усвідомлюючи невідворотність покарання, яке їй загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду, а також враховуючи той факт, що ОСОБА_15 є громадянкою іншої країни, а саме Республіки Азейбарджану, тому вона може переховуватися в країні свого мешкання.
Вказує, що слідчим суддею не враховано обставини, що свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. В обґрунтування наявності вказаного ризику у клопотанні зазначено про те, що свідки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надавали показання після проведення обшуку, тому, наразі ОСОБА_15 та ОСОБА_18 можуть погрожувати вказаним та іншим жінкам, які працювали на останніх, з метою, щоб вони змінили свої показання.
Так, в ухвалі слідчого судді не наведено належного обґрунтування щодо неприйняття до уваги вищевказаних обставин, які також зазначені у клопотання про обрання запобіжного заходу.
Слідчим суддею, не в повній мірі враховано обставини, передбачені п. 1, 2, 3, 5, 12 ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема щодо наявних вагомих доказів про вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_19 у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваної, який не перешкоджає обранню запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутність у підозрюваної постійного місця роботи або навчання, що свідчить про відсутність законного джерела доходу для отримання коштів для існування, що також утворює ризик повторення протиправної поведінки.
Зазначає, що слідчим суддею не враховано, що обставини скоєння підозрюваною кримінального правопорушення, його тяжкість, наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, а також обставин, передбачених п. 1,2,3,5,12 ч. 1 ст.178 КПК України, вказують на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, належну поведінку підозрюваної та запобіганню вищевказаних ризиків.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Підозрювана ОСОБА_15 , захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників процесу, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
В ході перевірки ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані повністю.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_14 Запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив та виходив з того, що матеріали кримінального провадження, на які посилались прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_20 вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_21 . Підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302. ч. 2 ст. 303 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі. Проте, сама по собі тяжкість інкримінованих правопорушень не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, але при цьому з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ Летельє проти Франції.
Слідчим суддею було взято до уваги, що підозрювана раніше не судима, одружена, має постійне місце проживання та реєстрації у місті Дніпро. А тому для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважав, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для попередження ризиків вказаних слідчим та прокурором.
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками слідчого судді.
При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_22 інкримінованого їй кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий в обґрунтування необхідності застосування щодо підозрюваної ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив про наявність ризиків, зокрема, те, що ОСОБА_23 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи покарання, яке їй загрожує, а також враховуючи той факт, що ОСОБА_23 є громадянкою іншої країни, а саме Республіки Азербайджан; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки їй відомо місце їх проживання, так як саме свідків вона безпосередньо використовувала за для вчинення інкримінованого їй злочину; перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_14 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинами кримінального провадження.
На даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Відповідно, до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України є домашній арешт.
Зі змісту ст. 181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
На думку колегії суддів, з урахуванням віку та стану здоров`я підозрюваної ОСОБА_14 , особи останньої, яка має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де остання мешкає, є орендованим приміщенням, характер вчинення кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, одружена, отже обраний слідчим суддею підозрюваній запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в сукупності з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та не буде порушувати її права, передбачені ст. 43 Конституції України. Також доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.
Крім того, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_14 під цілодобовим домашнім арештом, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
У відповідності до п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз.
Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_14 не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 194, 196 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року, відносно ОСОБА_10 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4