1Справа № 335/4546/21 1-кс/335/3577/2021
УХВАЛА
29 червня 2021 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ПП «Путник», на бездіяльність слідчого,
10.06.2021 року, адвокат ОСОБА_3 , як представник потерпілого, звернувся до канцелярії відділу поліції із клопотання про проведення в межах досудового розслідування кримінального провадження слідчих (розшукових) та процесуальних дій.
Проте, у визначений законом строк, у відповідності до вимог ст. 220 КПК України та станом на час подання цієї скарги, відомості про результати розгляду клопотання на адресу скаржника не направлялись, процесуальні рішення щодо задоволення чи відмову у задоволенні заявленого клопотання слідчим не вручалися та не були надіслані на його адресу, що свідчить про бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у передбачений КПК України строк.
Адвокат ОСОБА_3 був повідомлений належним чином про день час та місце розгляду скарги, подав до суду заяву про розгляд у його відсутності, на задоволенні скарги наполягав.
Слідчий слідчого відділення Відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , бездіяльність якого оскаржується, в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду скарги був повідомлений належним чином, подав заяву про проведення судового розгляду за його відсутністю.
Неявка дізнавача, слідчого, прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.
Слідчий суддя, вивчивши та проаналізувавши скаргу, додані до неї матеріали приходить до такого висновку.
10.06.2021 року адвокатом ОСОБА_3 , як представником потерпілого, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, було подане клопотання про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, яке було зареєстровано канцелярією Відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, що підтверджується його копією.
Однак, у визначений законом строк, у відповідності до вимог ст. 220 КПК України та станом на час подання цієї скарги, відомості про результати розгляду клопотання на адресу заявника не направлялись, процесуальні рішення щодо задоволення чи відмову у задоволенні заявленого клопотання слідчим не вручалися та не були надіслані на його адресу, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даною скаргою в порядку ст.ст. 303-307 КПК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Згідно за ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Аналізуючи вищезазначену норму, суд констатує, що клопотання, подане адвокатом ОСОБА_3 від 09.06.2021 року, має бути розглянуте слідчим протягом трьох днів з моменту подання, він зобов`язаний надати відповідь відносно клопотання та повідомити останнього про винесене рішення належним чином.
Однак, під час розгляду скарги не спростовано доводів викладених у скарзі та не надано інформації щодо розгляду клопотання.
Враховуючи те, що вищезазначене не було виконано, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги з покладенням обов`язку на слідчого розглянути клопотання скаржника про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 року та у п. 38 Рішення ЄСПЛ у справі «Аnkel v. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
У п. 134 Рішення ЄСПЛ «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туреччини», п. 75 «Афанасьєв проти України», п. 207 рішення у справі «Ічаба проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.
Вимоги скарги в частині визнання незаконною бездіяльності слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , яка полягає у не розгляді клопотання поданого заявником, не підлягають задоволенню, оскільки означені вимоги не узгоджуються з повноваженнями слідчого щодо здійснення судового контролю, який полягає в ухваленні рішень у відповідності до приписів ч. 2 ст. 307 КПК України про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України, прокурор та слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора та слідчого.
Межі втручання слідчого судді у діяльність прокурора та слідчого обмежуються ч. 1 ст. 303 КПК України.
Кримінальний процесуальний закон визначає, що під час досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений на розгляд питань, які повинен вирішувати прокурор або слідчий, втручання в діяльність яких прямо заборонена ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України.
Разом з тим, за приписами ч. 4 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.
Отже, оскільки до компетенції слідчого судді не входить зобов`язання слідчого щодо проведення конкретних слідчих та процесуальних дій, що законом віднесено до повноважень прокурора, як процесуального керівника при проведенні досудового розслідування, а також у зв`язку з тим, що клопотання адвоката ОСОБА_3 слідчим не розглянуто в порядку ст. 220 КПК України, суд також відмовляє в даній вимозі скаржника.
Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ПП «Путник», на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання потерпілого у кримінальному провадженні - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1