Справа № 638/42/21
Провадження № 1-кп/638/4/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001138, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Андріївка Балаклійського району Харківської області, громадянина України, одруженого, із середньою освітою, який зареєстрований як фізична особа-підприємець, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
15 вересня 2020 приблизно о 22 год 10 хв ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «CHEVROLET LACETTI», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проспекту Науки в м. Харкові зі сторони вул. Отакара Яроша в напрямку до вул. Новгородської. Проїжджаючи поблизу будинку 40, наближаючись до пішохідного переходу обладнаного світлофорним об`єктом, який в цей час перебував у не робочому стані, перед яким на сусідній смузі руху справа зупинився транспортний засіб, своєчасно не прийняв мір до зменшення швидкості та зупинки керованого автомобіля і не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , який в цей час переходив проїзну частину по пішохідному переходу з права наліво по ходу руху автомобіля, чим порушив вимоги п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
- п.18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .
В наслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці із розривом ключично-акроміального зчленування, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/735-А/20 від 18 листопада 2020 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Згідно з висновком комплексної судової експертизи відео-, звукозапису та автотехнічної експертизи № 7/1464/1465/1466/271/11/1/229 КПСЕ-20 від 09 жовтня 2020 рогку, дії водія автомобіля «CHEVROLET LACETTI», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не відповідають вимогам п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, та підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за обставин, вказаних вище, надавши відповідні пояснення. Пояснив, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.
Визнання обвинуваченим своєї вини, не оспорювання ним фактичних обставин справи дозволили суду зі згоди всіх учасників судового розгляду не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення та розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.
Суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною повністю та, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Судом вивчалась особистість ОСОБА_4 та встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.
Обвинувачений - ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заявлене захисником клопотання та повідомив, що з потерпілим він примирився та добровільно відшкодував завдану шкоду, наслідки закриття кримінального провадження йому зрозумілі, проти закриття провадження не заперечує.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України не заперечував.
Потерпілий - ОСОБА_6 заявлене клопотання підтримав та зазначив, що завдані збитки обвинуваченим відшкодовані, він з останнім примирився, рішення про примирення він прийняв самостійно, добровільно, наслідки закриття кримінального провадження йому відомі і він не має жодних претензій до ОСОБА_4 .
Наслідки звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження учасникам судового провадження судом були роз`яснені.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку щодо наявності передбачених ст. 46 КК України підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, зважаючи на наступне.
Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
На підтвердження факту примирення ОСОБА_4 з потерпілим обвинувачений надав суду розписку потерпілого ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_4 дійсно відшкодував ОСОБА_6 заподіяну внаслідок ДТП шкоду і він не має до нього претензій матеріального та морального характеру.
Обвинувачений та потерпілий у підготовчому судовому засіданні наполягали на закритті кримінального провадження у зв`язку з примиренням.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ч. 4 ст. 12 вказаного Кодексу відноситься до нетяжкого злочину.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» за наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вперше вчинив нетяжкий злочин, примирився з потерпілим та відшкодував завдані йому збитки, обвинувачений і потерпілий однозначно заявили та підтвердили, у тому числі у своїх письмових клопотаннях, наданих до суду, що вони примирилися і просять закрити кримінальне провадження, суд дійшов висновку щодо наявності передбачених ст. 46 КК України підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.
Зазначена позиція суду узгоджується з положеннями закону України про кримінальну відповідальність, згідно з якими примирення винного з потерпілим означає досягнення між ними угоди, в якій зафіксовано, що потерпілий примирився з винним, задоволений вжитими останнім заходами з відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди і внаслідок цього не заперечує проти звільнення винного від кримінальної відповідальності (чи просить про таке звільнення).
Потерпілим ОСОБА_6 було пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_4 , в якому він просив суд стягнути з останнього на свою користь матеральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 40 643,75 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.
В попередньому судовому засіданні ОСОБА_6 заявлено клопотання про відмову від даного позову.
Пунктом 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно п. 3 ст. 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
За таких обставин, враховуючи, що заявлене ОСОБА_6 клопотання про відмову від позовних вимог, не суперечить засадам диспозитивності кримінального провадження, суд задовольняє клопотання та приймає відмову від позову.
Що ж стосується стягнення з обвинуваченого судових витрат, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З правових позицій, викладених в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема від 10 травня 2011 року та 11 серпня 2011 року, вбачається, що кримінально-процесуальний закон не передбачає можливості стягнення судових витрат з особи, щодо якої винесено постанову про звільнення від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, суд не вправі стягувати з обвинуваченого судові витрати, пов`язані з проведенням автотехнічної експертизи.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення з обвинуваченого на користь держави судових витрат, пов`язаних з проведенням судової автотехнічної експертизи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 46 КК України, ст.ст. 124, 284-286, 288, 314, 369-372 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.
Прийняти відмову ОСОБА_6 від цивільного позову, пред`явленого до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2020 року за № 0001138, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1