Справа №639/1055/21
Провадження №1-в/639/155/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання про приведення вироку до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ та про умовно-дострокове звільнення від покарання відноснозасудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, незаміжньої, раніше неодноразово засудженої, останній раз:

- 24.12.2019 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженої ОСОБА_4 про приведення вироку до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ.

В обґрунтування свого клопотання засуджена зазначила, що за станом свого здоров`я вона не може перебувати під вартою, має міцні соціальні зв`язки, за час відбування покарання своєю поведінкою довела своє виправлення.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_4 уточнила вимоги клопотання та просила застосувати до неї положення ч. 2, 3 ст. 74 КК України та пом`якшити призначене покарання, а також звільнити її умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Захисник ОСОБА_5 підтримала клопотання засудженої та просила їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотань засудженої, оскільки відсутні підстави для зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання та умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.12.2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 визначено обчислювати з моменту її затримання в порядку виконання вироку суду.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити раніше обрану у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05.05.2020 року вищевказаний вирок залишено без змін.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.12.2019 року набрав законної сили 05.05.2020 року. Засуджена ОСОБА_4 на теперішній час утримується у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.
До частини другої статті 185 КК України вказаним вище Законом зміни не вносились.
Приписами ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Оскільки ОСОБА_4 засуджена вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.12.2019 року за ч.2 ст. 185 КК України, до якої не вносились зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ, суд дійшов висновку про відсутність передбачених ст. 74 КК України підстав для зниження призначеного засудженій покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання.
З огляду на викладене клопотання засудженої ОСОБА_4 про приведення вироку до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІне підлягає задоволенню.

З приводу клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, суд враховує наступні обставини.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з пунктом 17 зазначеної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
За змістом статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього строку відбуття покарання, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення.
З досліджених матеріалів особової справи встановлено, що на теперішній час засуджена ОСОБА_4 на підставі п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України тимчасово залишена в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для ознайомлення з матеріали кримінального провадження №0002382 від 22.10.2019 року.
З характеристики засудженої ОСОБА_4 встановлено, що в установі вона характеризується посередньо, під час тримання в слідчому ізоляторі допускала порушення вимог режиму утримання та розпорядку дня, у зв`язку із чим має 2 стягнення, які не погашені у встановленому законом порядку, адміністрацією установи не заохочувалася. Засуджена у відносинах з адміністрацією установи поводить себе тактовно, ал робить це з метою мати поблажливе ставлення до себе. Свій зовнішній вигляд, спальне місце, при ліжкову тумбочку та форму одягу утримує в охайному стані під контролем з боку представників адміністрації. У колективі будує рівні взаємовідносини із обмеженим колом осіб. Поводить себе посередньо.
Судом враховується, що засуджена ОСОБА_4 до робіт з благоустрою території установи та суспільно-корисної праці не залучається.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судима за вчинення злочинів, в тому числі умисних корисливих злочинів проти власності.
Статтею 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Вирішальним для застосування умовно-дострокового звільнення згідно з ст. 81 КК України є не факт відбуття засудженим певної частини покарання, а саме виправлення засудженого. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язком суду, а залежить від переконаності суду в тому, що засуджений довів своє виправлення та цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Під час розгляду зазначеного клопотання встановлено, що засуджена ОСОБА_4 раніше неодноразово судима, в тому числі за вчинення умисних злочинів проти власності, за час тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» засуджена характеризується посередньо, до суспільно-корисної праці не залучалася, заохочень не отримувала, має 2 стягнення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що засуджена ОСОБА_4 не довела свого виправлення, а тому немає правових підстав для застосування до неї положень ст. 81 КК України.
Посилання засудженої ОСОБА_4 на наявність на наявність у неї міцних соціальних зв`язків та неможливість перебування під вартою за станом свого здоров`я, не є правовою підставою для застосування статті 81 КК України, оскільки головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, під час розгляду зазначеного клопотання не встановлено правових підстав для застосування до засудженої ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, у зв`язку з чим клопотання засудженої є незаконним, необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 3 ст. 74, 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про приведення вироку до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ та проумовно-дострокове звільнення від покарання відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України роз`яснити засудженій, що повторне звернення з приводу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може мати місце не раніше ніж через шість місяців з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженої, яка тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1