Справа № 357/8595/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за №0002803, внесеному до ЄРДР 25.09.2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого ФОП ОСОБА_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 ,
потерпілий ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_3
У С Т А Н О В И В:
12 квітня 2011 року відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Білоцерківської державної адміністрації Київської області здійснено реєстрацію фізичної особи-підприємця « ОСОБА_9 », за реєстраційним номером: 0024444.
Відповідно до запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом діяльності ФОП « ОСОБА_10 » є виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів.
17 липня 2019 року між ОСОБА_7 і ФОП « ОСОБА_10 » укладено трудовий договір, в якому ОСОБА_7 зобов`язаний виконувати роботу верстатника деревообробних верстатів.
Відповідно до пп. а п. 4.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ФОП ОСОБА_3 , затвердженого ним останнім 21.02.2018, на адміністрацію покладаються обов`язки правильної організації праці працівників, з урахуванням кваліфікації кожного, забезпечувати належний стан інвентарю, машин, станків, виробничого обладнання, пп. б забезпечення суворого дотримання трудової та виробничої дисципліни, постійне здійснення організаційної та виховної роботи, а також пп. ж,з неухильного дотримання законодавства про працю та правил охорони праці приймання необхідних заходів по профілактиці виробничого травматизму, професійних та інших захворювань працівників.
Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Зокрема, здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці;
Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Однак, ОСОБА_3 , будучи відповідальним за охорону праці та техніку безпеки на підприємстві, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у виді настання тяжких наслідків, легковажно розраховуючи на їх відвернення, будучи посадовою особою, яка зобов`язана дотримуватися правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, проявляючи злочинну бездіяльність та не виконуючи дії, спрямовані на дотримання вимог нормативних актів, що містять правила виконання відповідних робіт, допустив ОСОБА_7 до роботи на підприємстві ФОП « ОСОБА_10 », а саме на напівавтоматичному шипорізному верстаті «МХВ3512», що відноситься до робіт з підвищеною небезпекою, без навчання та перевірки знань з охорони праці, що спричинило настання тяжких наслідків у виді тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Так, 17 липня 2019 року близько 12 год. 50 хв. верстатник деревообробних верстатів ОСОБА_7 , перебуваючи на підприємстві ФОП « ОСОБА_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , проводив роботи, які відносяться до робіт з підвищеною небезпекою, а саме працюючи на напівавтоматичному шипорізному верстаті «МХВ3512», виконував фрезерувальні роботи для подальшого зрощування заготовки.
При виконанні обдуву стисненим повітрям, ОСОБА_7 , не вимкнувши верстат, допустив потрапляння пальців правої руки під фрезу, яка знаходиться за захисним огородженням, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді повного травматичного відчленування I-III-IV пальців на рівні ПМФС, ІІ пальці на рівні ПФС -правої кисті, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, так як спричинили розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на 1/3. Одночасно напівавтоматичний шипорізний верстат «МХВ3512» знаходився в технічно справному стані.
У даному випадку мало місце невиконання встановлених вимог охорони праці з боку роботодавця ОСОБА_3 , а саме:
- п.4.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ФОП ОСОБА_3 , затверджено них останнім 21.02.2018 року;
- ст. 13 Закону України «Про охорону праці» в частині не проведення контролю за виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці;
- ст. 18 Закону України «Про охорону праці» та пункту 4.1 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженого Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці 26 січня 2005 року №15, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 року за №231/10511, в частині не проведення навчання з питань охорони праці;
- пунктів 7.1 та 7.9 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженого Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці 26 січня 2005 року №15, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 року за №231/10511, в частині не проходження стажування;
- п.3.16, п.4.1 «Типового положення про порядок проведення навчання та перевірки знань з питань охорони праці», НПАОП 0.00-4.12-05, затвердженого наказом № 15 Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 року, в частині - не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань охорони праці. Посадові особи та інші працівники, безпосередньо зайняті на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою та Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі, проходять спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.
Одночасно, порушення ОСОБА_3 статей 13, 18 Закону України «Про охорону праці», пунктів 4.1, 7.1, та 7.9 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженого Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці 26 січня 2005 року №15, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 року за №231/10511, перебувають у прямому причино-наслідковому зв`язку з завданням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило тяжкі наслідки, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 272 КК України.
У підготовчому судовому засіданні сторони провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену 23.09.2020 року, відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_8 . Потерпілий ОСОБА_7 згодний на укладення вказаної угоди.
За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 272 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 272 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11900 грн.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
При цьому обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.
ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні свою винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також просив затвердити угоду про визнання винуватості. Пояснив, що він повністю відшкодував потерпілому шкоду, необхідну для відновлення після травми. Коштів, які він відшкодував, достатньо для виготовлення протезу та реабілітації потеріпілого. Повідомив, що безпосередньо після події, що відбулася він особисто відвіз потерпілого в Київ на лікування, де йому змогли зберегли нервові закінчення. Також він оплатив імпланти, шкіру, забезпечував знаходження потерпілого в лікарні в м. Києві, провідував, відвозив їжу і інші необхідні речі побутового призначення. Він максимально намагався надати всю необхідну допомогу і забезпечити найкраще лікування потепілому, дізнався де можна зробити протез, а також надав кошти потерпілому для оплати його вартості. Вказав, що для уникнення аналогічних випадків, було виконано всі приписи з техніки безпеки, працевлаштовано на роботу іншого інженера з техніки безпеки, який проводить необхідні інструктажі з працівниками. Висловий щирий жаль з приводу обставин, що сталися, зазначив, що жодного умислу у нього не було, і він намагався всіляко допомагати і сприяти потерпілому за для відновлення.
Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, а саме у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення спричинило тяжкі наслідки, яке, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні, та просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Потерпілий ОСОБА_7 не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості, підтвердив всі обставини, висловлені обвинуваченим в судовому засіданні. Зазначив, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має. ОСОБА_3 дійсно його відвозив в лікувальний заклад, домовлявся за все, оплачував лікування та його утримання в медичному закладі. Завдяки обвинуваченому йому зберегли нервові закінчення і можна встановити протез, кошти на який обвинувачений йому надав, а саме 7,5 тис євро. Просив затвердити угоду про визнання винуватості з узгодженим у ній покаранням.
Захисник в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.
Обвинувачений просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену міру покарання.
Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно.
Згідно зі ст. 69 КК України призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Узгоджене сторонами угоди покарання ОСОБА_3 покарання, відповідає цим вимогам закону.

Зокрема, при його узгодженні, з достатньою повнотою врахованов характер, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого злочину визнання вини та щире каяття, відшкодування шкоди, думку потерпілого, який просив призначити узгоджене сторонами покараня. Також, враховано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, який всіма можливими способами сприяв у лікуванні потерпілого, забезпечував його та утримував під час перебування в лікарні.

Крім того, враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітній двітей, може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні.
Таким чином, зурахуванням всіх обставин кримінального провадження, узгоджена міра покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК України. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в розмірі 6211,10 грн.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 23.09.2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 23.09.2020 року покарання за ч. 2 ст. 272 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11900 грн.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 6211 ( шість тисяч двісті одинадцять) грн. 10 коп.
Речовий доказ DVD-R диск з відеозаписом, на якому наявний момент отримання ушкоджень ОСОБА_7 зберігати при матеріалах кримінального провадження;
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1