Справа 556/951/20
Номер провадження 1-кп/556/36/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Рядок статзвіту № 18

05.08.2021

Володимирецький районний суд Рівненської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_4 ,

обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець кримінальне провадження №0000218 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Степангород Володимирецького району, та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше не судимого,-

за ч.1 ст.122 КК України;

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, при наступних обставинах.

Так, 6 травня 2020 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись в АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс два удари кулаком правої руки, два удари взутою правою ногою по голові та два удари взутою правою ногою по стопах ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, осаднених ран в ділянці лоба, множинних саден стоп, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , умисно наніс потерпілій один удар взутою правою ногою в область третього пальця лівої руки, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді перелому дистального сегменту основної фаланги 3-го пальця лівої кисті, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, спричинивших довготривалий розлад здоров`я.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілої, Запоточний ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні, ОСОБА_5 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що 06 травня 2020 року між ним та потерпілою - колишньою дружиною ОСОБА_9 - дійсно мав місце конфлікт. Зокрема, ввечері 06.05.2020 року до них прийшов в гості знайомий - ОСОБА_10 , вони разом розпивали спиртні напої. Між ОСОБА_11 та дружиною виникла сварка, ОСОБА_12 кинула в нього чашкою, після чого сказала, що йде з дому, він затримував її, однак ОСОБА_12 вирвалась і вискочила у відкрите вікно. ОСОБА_13 наздогнав дружину і заніс її в хату, будь-яких ударів не наносив. В подальшому дружину знову вискочила з хати і вибігла з подвір"я на вулицю, через деякий час приїхали працівники поліції, дружину забрали в лікарню. Вважає, що потерпіла могла травмувати себе, коли вистрибувала з вікна.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила суду, що під час подружнього життя з обвинуваченим останній застосовував до неї насильство, вона зверталась з цього приводу до поліції. 06 травня 2020 року ввечері до них додому прийшов знайомий чоловіка, ОСОБА_10 , вони разом вечеряли. Між потерпілою та чоловіком виникла сварка, в ході якої ОСОБА_13 почав її бити - декілька разів вдарив кулаком по голові, а ногою - по стопах. Коли ОСОБА_14 впала, обвинувачений також двічі вдарив взутою ногою по голові, а коли вона почала руками закривати голову від ударів, один раз вдарив взутою ногою по лівій руці. При цьому ОСОБА_13 фізично стримував потерпілу, не давав їй залишити будинок, однак вона вирвалась, вибігла з подвір"я на вулицю і попросила сусідів викликати поліцію. Після приїзду поліції її доставили в лікарню, де госпіталізували, вона тривалий час лікувалась. Потерпіла підтримала свій цивільний позов про стягнення моральної та матеріальної шкоди, міру покарання просила обрати на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що 06.05.2020 приблизно о 19 год. 30 хв. почула крики на вулиці, коли вийшла то побачила, що ОСОБА_5 тягне по вулиці ОСОБА_7 тримаючи її за верхній одяг, остання сильно кричала та просила про допомогу. Як саме обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілій, вона не бачила.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що 06.05.2020 приблизно о 19 год. 00 хв. він перебував на подвір`ї власного господарства. В цей час він чув, що його сусіди ОСОБА_5 та ОСОБА_7 сварилися між собою, а саме розмовляли на підвищених тонах, дуже голосно кричали та ображали один одного. Коли він вийшов на вулицю, то побачив, що ОСОБА_14 сидить на землі і плаче, просить про допомогу. Чи наносив ОСОБА_5 удари дружині, він особисто не бачив.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що він 06.05.2020 приблизно о 19 год. 00 хв. перебував вдома із своїми знайомими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на території їх господарства, вони разом вечеряли, під час вечері всі вживали спиртне - горілку і пиво. Між подружжям ОСОБА_18 виникла сварка, з якої причини, свідок не пам"ятає, під час сварки ОСОБА_12 вдарила ОСОБА_19 чашкою, чи кинула чашку в нього. Також вони обзивали один одного. ОСОБА_12 пішла в будинок, почала збирати речі і кричала, що йде геть з дому, ОСОБА_13 її стримував, однак ОСОБА_12 вирвалась і вистрибнула у вікно. Після цього ОСОБА_19 наздогнав її на подвір"ї будинку, на руках заніс додому і кинув на ліжко, але ОСОБА_12 не припинила сварку, продовжувала кричати і нецензурно обзивати ОСОБА_5 . Свідок спочатку хотів помирити подружжя, але коли побачив, що сварка продовжується, пішов додому. В присутності ОСОБА_20 ОСОБА_13 не наносив ударів дружині, а лише перешкоджав їй вийти з будинку.

Проаналізувавши показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, в сукупності з іншими доказами, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена поза розумним сумнівом сукупністю досліджених судом доказів, в т.ч.:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, в якій потерпіла вказала на особу, яка заподіяла їй ушкодження (а.с. 8);

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 (а.с. 15-20), в ході якого потерпіла продемонструвала механізм нанесення їй ударів ногами та руками;

- висновком судово-медичної експертизи №96 від 15.06.2020 року (а.с. 34-35), з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження в вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому дистального сигменту основної фаланги 3-го пальця лівої кисті, осаднених ран в ділянці лоба, множинних саден стоп, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою довготривалого розладу здоров`я. Вказані рани виникли від дії тупого предмету, можливо, від ударів руками, ногами.

Оглядом медичної карти потерпілої ОСОБА_7 встановлено, що порушення цілісності дистального сегменту основної фаланги 3-го пальця лівої кісті виявлено під час рентгенологічного обстеження потерпілої.

Під час допиту в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_21 пояснив, що висновок про наявність перелому він зробив на підставі даних рентгенографії, яка описана в карті ОСОБА_22 , вказаний лікарем діагноз свідчить про перелом, який відповідності до правил визначення тяжкості тілесних ушкоджень є тілесним ушкодженням середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров"я. При цьому до уваги приймають не тільки час перебування особи на лікуванні в умовах стаціонару, а час одужання потерпілого, заживлення перелому, тобто відновлення фізичного здоров"я.

Вказані докази є належними та допустимими, логічними та послідовними, і в своєму взаємозв"язку доводять вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, та спростовують його власні показання.

При цьому суд враховує, що показання потерпілої про механізм отримання нею всіх тілесних ушкоджень , в т.ч. відтворений під час слідчого експерименту, повністю підтверджено висновком судово-медичної експертизи та показаннями експерта.

При цьому, показання допитаних судом свідків не спростовують показань потерпілої і не підтверджують показань обвинуваченого, оскільки жоден із свідків не був очевидцем нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 повністю доведена в ході досудового розслідування та знайшла своє підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.122 КК України є правильною, оскільки отримані потерпілою тілесні ушкодження у відповідності до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили довготривалий розлад здоров`я. Будь-яких підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_5 на ч.2 ст.125 КК України, як про це клопотав захисник обвинуваченого, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_13 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не працює, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра.

Згідно висновку досудової доповіді відносно ОСОБА_5 , орган пробації на підставі інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умов здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень.

Враховуючи вище викладені обставини, тяжкість злочину, особу винного, суд приходить до висновку про можливість обрання відносно ОСОБА_5 міри покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, у вигляді обмеження волі.

Одночасно суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого обов`язків у відповідності до правил ст.ст.75, 76 КК України.
З приводу цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 суд прийшов до наступних висновків.

У судовому засіданні потерпіла заявила позов про стягнення шкоди, заподіяної злочином, в загальному розмірі 158000 грн, яка складається з матеріальної шкоди, а саме з витрат, понесених потерпілою під час лікування в сумі 8000 грн. та моральної шкоди в сумі 150000 грн.

В судовому засіданні потерпіла підтримала заявлений позов повністю, надала пояснення в межах позовних вимог.

Обвинувачена та цивільний відповідач ОСОБА_5 та його захисник позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав частково, на суму 1886,15 грн., проти задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди заперечили.

Як вбачається зі ст.1166, 1167 ЦК України матеріальна шкода, заподіяна неправомірними діями фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім визначених законом випадків. Зокрема, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Як вбачається зі ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Аналізом оригіналів платіжних документів (чеків, рахунків, накладних), наданих потерпілою, виписного епікризу а також медичної карти стаціонарного хворого, встановлено, що за період стаціонарного лікування ОСОБА_7 у відповідності до лікарських призначень витратила на придбання ліків та медичного обладнання, оплату лабораторних та інших обстежень 1886,15 грн., і вказані кошти підлягають відшкодуванню обвинуваченим.

Що стосується інших витрат, то будь-яких доказів на їх підтвердження потерпіла не надала, у зв`язку з чим в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Потерпілою також заявлено позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 150000 грн. В обґрунтування позову в цій частині ОСОБА_14 вказувала, , що внаслідок отримання травми вона зазнала сильного болю, приниження, образи, тривалий час лікувалась. Потерпіла відчувала як фізичні, так і моральні страждання та біль, пригнічення, змушена була затрачати значні зусилля, час та кошти для відновлення належного рівня свого життя.

Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, а в разі завдання шкоди здоров`ю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала. Ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи характер та обсяг страждань потерпілої, істотність вимушених змін у її житті, які пов`язані з отриманими травмами, суд, виходячи із принципів розумності, співрозмірності та справедливості, приходить до висновку про наявність підставі для часткового задоволення позову та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 3000 грн.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що заходи забезпечення кримінального провадження в даній справі не застосовувались, запобіжний захід не обирався, речові докази відсутні, та керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із однорічним іспитовим строком.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Позов потерпілої задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_7 1886 (одну тисячу вісімсот вісімдесят шість) грн 15 коп. матеріальної шкоди, 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди, а всього стягнути 4886 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят шість) грн. 15 коп.

На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, направити копію вироку потерпілій та захиснику обвинуваченого.

Суддя: