Справа № 362/850/21
Провадження № 1-кп/362/432/21
ВИРОК
Іменем України
24.03.2021 м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000318 від 10 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, що має середню освіту, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2020 близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебував біля будинку АДРЕСА_2 , де в той час проходили потерпілий ОСОБА_5 та його друг ОСОБА_6 .
Далі ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 для розмови, однак в ході розмови на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виникла сварка.
В ході сварки ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи прямий умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар правою рукою зібраною в кулак в ніс. Далі ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс удар рукою зібраною в кулак в ключицю та голову ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 11.11.2020 № 299 під час судово-медичного обстеження та згідно наданої медичної документації в ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження: перелом кісток носа, садна спинки носа, синець правої завушної ділянки. Синець в ділянці правої ключиці.
Описані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути руки зібрані в кулак, та за своїми властивостями можуть відповідати терміну виникнення та обставинам, які вказані в постанові.
Перелом кісток носа відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (більше 6 днів, але менше 21 доби).
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе за ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю і пояснив, що дійсно 15 серпня 2020 року він підійшов до ОСОБА_5 , якого давно знав. Під час розмови в них виникла сварка, в ході якої він 3 рази вдарив ОСОБА_5 кулаком. У вчиненому розкаюється, просив суворо його не карати.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, до суду надіслав клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі. Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Крім того, судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо залучення експертів й витрат на їх проведення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій, то суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав повністю, щиро розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, працює не офіційно, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи ОСОБА_4 , який раніше не судимий, працює не офіційно, наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обставин, які обтяжують покарання, враховуючи думку обвинуваченого та прокурора, з огляду на альтернативні покарання, передбачені санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, суд вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді штрафу, що буде співмірно вчиненому.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1