21.07.2021
справа №642/4543/21
провадження №1кс/642/2295/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харків клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту по матеріалам кримінального провадження за №0000466 від 15.07.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого у великих розмірах, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло вищевказане клопотання.

Як вбачається з наданого клопотання та додатків до нього, в провадженні СВ ВП №2 Харківського РУП 3 ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000466 від 15.07.2021р. за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 10.09.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.03.2015 (справа №641/11172/14-ц) за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до змісту зазначеного рішення, ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті начебто його матері ОСОБА_6 . Проте, відповідно до даних офіційного сайту Судової влади України, у справі №641/11172/14-ц позивачами є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідачем Харківська міська рада, а третьою особою Реєстраційна служба Харківської міської ради.

При цьому, за змістом рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.03.2015 у справі №641/11172/14-ц (наявному на офіційному сайту Судової влади України) є аналогічним рішенню, наданому ОСОБА_5 10.09.2020 приватному нотаріусу ХМНО ОСОБА_4 , за виключенням даних позивача, померлої особи, майно якої є предметом позову, нотаріусів, якими посвідчений заповіт та договір купівлі-продажу, на підставі якого померла особа володіла нерухомим майном, продавця квартири померлій особі, свідків, допитаних у судових засіданнях, адреси, за якою розташована квартира, реквізити договору купівлі-продажу квартири та заповіту, дата смерті померлої особи, майно якої є предметом позову.Зазначене свідчить про те, що рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.03.2015 у справі №641/11172/14-ц, надане ОСОБА_5 приватному нотаріусу ХМНО ОСОБА_4 є підробленим.

16.09.2020р. ОСОБА_5 надав ОСОБА_9 довіреність, якою останньому надано право в тому числі розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1 (посвідчена приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 ).

04.12.2020р. ОСОБА_9 , діючи від імені ОСОБА_5 на підставі зазначеної довіреності, продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_11 (правочин посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12 ).

Зазначене свідчить про надання невстановленою особою підроблених документів для заволодіння квартирою АДРЕСА_1 .

З метою запобіганню спробам відчуження будь-яким способом спірної квартири прокурор вважає наявними підстави для накладення на неї арешту.

Прокурор клопотання підтримав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати що воно відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних двій.

Обгрунтовуючі підстави для накладення арешту прокурор посилається на те що за відсутності арешту існує висока ймовірність подальшого відчуження квартири третім особам чим буде суттєво ускладнено можливість захисту порушених інтересів потерпілого.

Разом з тим матеріалами клопотання не підтверджено визнання будь-якої особи потерпілою та її звернення до прокурора щодо забезпечення порушених прав. Цивільно-правові угоди щодо спірної квартири відносяться до цивільно-правових відносин і потребують можливого захисту в цивільному судочинстві.

Доводи прокурора не свідчать про наявність підстав для арешту майна, визначених ст. 170 КПК України. Системний аналіз положень ч. 6 ст. 170 КПК України дозволяє зробити висновок що накладення арешту на майно ( з метою захисту порушених прав та інтересів потерпілого) повинно передувати пред`явлення підозри.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на вказане в клопотанні майно задоволенню не підлягає, оскільки жодній особі не повідомлено про підозру, а тому накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, згідно вищенаведеної ч. 6 ст. 170 КПК України, є передчасним та необґрунтованим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-171 КПК України,-

ухвалив:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1