Справа № 383/610/19
Номер провадження 1-кп/383/10/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_13 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_14 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області матеріали кримінального провадження №0000054 від 02.03.2019 року відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Бобринець Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, з середньою спеціальною освітою, військовозобов`язаного, у відповідності до ст.89 КК України вважається таким, що судимостей не має,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець м. Бобринець Кіровоградської області, зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 , не працюючий, не одружений, маючий вищу спеціальну освіту, не маючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, військовозобов`язаний, раніше не судимий

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_11 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, а

ОСОБА_12 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, при наступних обставинах.

02 березня 2019 року в період часу з 02 години 45 хвилин по 03 годину 15 хвилин, ОСОБА_11 разом з особою, відносно якої закрито провадження, та ОСОБА_12 перебували біля приміщення магазину «Маркет», що розташований по вул. Миколаївська, 39 в м. Бобринець Кіровоградської області, де у вказаний час потерпілий ОСОБА_9 спілкувався з останніми з приводу з`ясування причини побиття його знайомого ОСОБА_15 . Далі, між вищевказаними особами відбулась словесна перепалка, яка згодом переросла у сварку та штовханину, в ході якої ОСОБА_11 та особа, щодо якої закрито провадження, відштовхували по черзі від себе потерпілого ОСОБА_9 .

В ході даної штовханини ОСОБА_11 наблизившись до потерпілого ОСОБА_9 відштовхнув від нього особу, щодо якої закрито провадження, який в цей час тримав в обіймах за шию потерпілого, та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_9 , маючи намір спричинити тілесні ушкодження останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання кулаком лівої руки наніс потерпілому один удар в область обличчя та попав в праве око. У відповідь потерпілий ОСОБА_9 також намагався нанести удар ОСОБА_11 , однак у нього нічого не виходило та в цей час ОСОБА_12 , перебуваючи на стороні ОСОБА_11 приєднався до його злочинних дій, і, перебуваючи попереду потерпілого ОСОБА_9 , став наносити йому почергово удари правою ногою в область голови зліва, не менше двох ударів.

Потерпілий ОСОБА_9 у свою чергу намагався наносити удари у відповідь, однак це в нього не виходило та він став закривати голову руками та намагатися ухилитися від ударів.

Далі ОСОБА_12 продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, наніс один удар кулаком лівої руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_9 , який не втримавши рівновагу від отриманого удару впав на тротуарну плитку на спину.

В цей час, у бійку втрутилась особа, щодо якої провадження закрито, який перебуваючи на стороні ОСОБА_11 приєднався до його протиправних дій, та підбігши до потерпілого ОСОБА_9 , який лежав на тротуарній плитці, з лівої сторони тулуба став наносити йому почергово два удари правою ногою по голові та обличчю поки в бійку не втрутилася свідок ОСОБА_16 , яка відштовхнула останнього від потерпілого.

Після цього, ОСОБА_11 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , який все ще лежав нерухомо на тротуарній плитці, та нахилившись над його головою з правої сторони тулуба наніс йому ще один удар кулаком правої руки в область обличчя та в цей час у бійку знову втрутилася свідок ОСОБА_16 , яка відштовхнула останнього від потерпілого.

Діючи далі, та продовжуючи свої злочинні дії, інша особа, щодо якого провадження закрито, знову підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , який продовжував лежати нерухомо на тротуарній плитці з лівої сторони тулуба та знову почергово наніс йому три удари правою ногою по голові та обличчю поки в бійку не втрутилися свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які її припинили.

Після цього, свідок ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 допомогли потерпілому ОСОБА_9 піднятися та відійти від приміщення магазину «Маркет», щоб умити обличчя від крові та уникнути продовження протиправних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та особи, відносно якої закрито провадження.

В подальшому приблизно через хвилин 15 коли потерпілий ОСОБА_9 вмився та відійшов від побиття, він знову пішов до ОСОБА_11 та особи, щодо якого провадження закрито, які в цей час стояли на тротуарі неподалік кафе «Розмарин», що по вул. Базарна в м. Бобринець, щоб дізнатися з яких причин вони спричинили йому тілесні ушкодження.

Підійшовши до вищевказаних осіб потерпілий став з ними говорити та в цей час особа, щодо якої провадження закрито, відштовхнув від себе потерпілого ОСОБА_9 , який похитнувшись назад не втримав рівновагу та впав спиною на асфальт. Після цього, потерпілій підвівся на ноги та в цей час ОСОБА_11 продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 підійшов до останнього та почергово кулаком правої руки став наносити йому удари по обличчю, не менше трьох ударів. Від вказаних ударів ОСОБА_9 намагався закриватися руками, поступово відходячи назад та отримавши черговий удар в область голови впав спиною на асфальт по середині проїзної частини дороги.

В цей час особа, щодо якої провадження закрито, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 підійшов до потерпілого, який лежав на дорозі без свідомості, та ще почергово наніс йому близько трьох ударів правою ногою в область голови. В цей час в бійку знову втрутилися свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , які припинили побиття потерпілого ОСОБА_9 .

Своїми навмисними діями спрямованими на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 разом з особою, щодо якої провадження закрито, та ОСОБА_12 , спричинили потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді параорбітальних гематом з субконьюнктивальними крововиливами у склери, ран в ділянці верхньої губи, травматичного сколу 1-го зуба на верхній щелепі зліва, саден обличчя зліва та лівого коліна, які відносяться до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 вину по інкримінованому йому кримінальному правопорушенню при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю і пояснив, що 02.03.2019 року о 02 год. ночі стояв біля входу в магазин «Копілка», що знаходиться в м. Бобринець. Почув крики зі сторони магазину «Маркет» і пішов на крики. Виходячи із-за вугла магазину «Юлія» побачив сутичку між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які махали руками наносивши один одному удари, також бачив ОСОБА_20 , який сидів на східцях магазину «Маркет» із розбитим носом. Подія відбувалась на тротуарі між рестораном та магазином «Маркет» ближче до магазину «Маркет». На місці події були також присутні ОСОБА_16 та ще п`ять чоловік, яких не знає. Підійшов до ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на відстань 1,5 метра, щоб їх розборонити. Рукою відштовхнув когось із них. ОСОБА_9 подумав, що ОСОБА_12 хоче його вдарити і пішов до останнього. ОСОБА_16 забрала ОСОБА_9 від нього. Коли ОСОБА_9 йшов до нього вдарив останнього правою ногою в область голови та кулаком лівої руки по обличчю. Від удару кулаком ОСОБА_9 втратив рівновагу і впав, втративши свідомість. Після чого ОСОБА_16 та якісь дівчата почали приводити ОСОБА_9 до тями. Він відійшов від них. Більше не був присутній під час сутички. У вчиненому щиро розкаявся. Вибачився перед потерпілим. Неодноразово пропонував потерпілому відшкодувати завдану шкоду, але останній не хотів брати кошти. Цивільний позов визнав повністю.

Обвинувачений ОСОБА_11 вину не визнавав, від надання пояснень відмовився, в судовому засіданні 22.04.2021 року перед дебатами вину по інкримінованому йому кримінальному правопорушенню визнав.

Крім визнання своєї вини самими обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, їх вина повністю підтверджується дослідженими по справі доказами, а саме:

показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що 01.03.2019 року близько 02 год. 00 хв. йому зателефонував ОСОБА_21 , який попрохав знайти знайомого ОСОБА_15 , який був задіяний у бійці та пішов у невідомому напрямку. Під`їхав на вул. Базарна в місті Бобринець до відділення «Ощадбанк» де зустрівся з ОСОБА_21 , з якими вирішили знайти ОСОБА_15 та відвезти додому. Він підійшов до магазину «Маркет», який знаходиться по вул. Миколаївській (Леніна) в м. Бобринець, біля якого знаходилась група людей, у яких він запитав про ОСОБА_15 . Серед групи людей був ОСОБА_20 , який повідомив, що була перепалка. Під час розмови ОСОБА_20 почав відштовхувати його назад. Повідомив ОСОБА_20 , що не має з ним конфлікту та запропонував останньому зателефонувати ОСОБА_22 . В цей час ОСОБА_20 обняв його. Далі підійшов ОСОБА_11 та роз`єднав їх. Після чого ОСОБА_11 наніс йому удар в обличчя кулаком лівої руки. Він почав відмахуватись та ззаду його вдарив ОСОБА_12 в обличчя правою рукою. Він розвернувся та став відмахуватися в сторону ОСОБА_12 руками. Ззаду його вдарив ОСОБА_20 в обличчя кулаком правої руки. Він почав ухилятись від ударів після чого його ногою вдарив ОСОБА_12 в обличчя. Від удару він не втримав рівновагу та впав на тротуарну плитку на спину. Під час того як він лежав на тротуарній плитці підійшов ОСОБА_11 , який вдарив його рукою зверху вниз в обличчя, він намагався прикритись рукою. Після чого підійшов ОСОБА_20 та почав наносити йому удари ногою в ліву сторону обличчя. Далі підійшли його знайомі ОСОБА_23 , ОСОБА_19 та ОСОБА_16 , які допомогли йому піднятися та відійти від приміщення магазину до автомобіля, який знаходився біля приміщення «Ощадбанк», де вмився. В цей момент до нього підійшли ОСОБА_20 і ОСОБА_11 та продовжили наносити йому удари руками по обличчю не менше п`яти ударів, від яких він впав втративши свідомість. Прийшов до свідомості коли його почали підіймати його знайомі. Далі на своєму автомобілі поїхав до відділення поліції. В подальшому патрульні відвезли його в Бобринецьку центральну районну лікарню, де перебував на стаціонарному лікуванні близько двох тижнів. Цивільний позов підтримав;

показаннями свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що 01.03.2019 року близько 00 год. 00 хв. перебував біля приміщення кафе «Розмарин», що розташоване в м. Бобринець Кіровоградської області, разом з ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 . Між магазином «Маркет» та кафе «Розмарин» побачив ОСОБА_29 , який лежав на землі з розбитим носом, з якого йшла кров. Біля ОСОБА_29 перебувала ОСОБА_25 . Самої бійки не бачив та ОСОБА_30 не повідомляв йому хто його побив. Коли йшов до магазину, щоб придбати води для ОСОБА_29 , бачив ОСОБА_31 . Після того як придбав воду біля свого автомобіля допоміг ОСОБА_32 умити обличчя від крові;

показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що 01.03.2019 року близько 00 год. 00 хв. перебувала біля приміщення кафе «Розмарин», що розташоване в м. Бобринець Кіровоградської області, разом ОСОБА_28 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 . Між ОСОБА_28 та ОСОБА_38 виникла суперечка. Далі почалася штовханина і ОСОБА_39 наніс удар ОСОБА_32 . Були крики і суперечка після чого бійка на деякий час припинилася. В подальшому бійка продовжилась біля магазину «Маркет» між ОСОБА_38 , ОСОБА_40 , ОСОБА_35 та ОСОБА_28 . Першим ОСОБА_29 вдарив ОСОБА_39 кулаком правої руки в обличчя. Далі ОСОБА_39 та ОСОБА_41 наносили удари руками і ногами по ОСОБА_32 , який захищався закриваючи обличчя руками. Коли ОСОБА_30 впав на землю, ОСОБА_39 разом з ОСОБА_40 та ОСОБА_35 наносили удари ОСОБА_32 по обличчі та спині. Далі ОСОБА_30 поїхав до відділення поліції. Бійка виникала не менше трьох разів та цілому тривала близько однієї години з перервами на словесні суперечки. Також за її участі 26.04.2019 року проводився слідчий експеримент, під час якого розповідала та показувала обставини події, місце розташування учасників події та механізм спричинення ударів. При проведенні слідчої дії були також присутні слідчий та поняті. У протоколі слідчого експерименту розписувалась. Зауважень від учасників слідчої дії не надходило. ЇЇ показання є правдивими, підстав оговорювати обвинувачених не має;

показаннями свідка ОСОБА_42 , яка пояснила, що 01.03.2019 року близько 00 год. 00 хв. відпочивала в кафе «Розмарин», що розташоване в м. Бобринець Кіровоградської області, разом ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_24 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та іншими, прізвища яких не пам`ятає. Коли вийшла з кафе побачила як ОСОБА_30 підійшов до ОСОБА_43 , щоб привітатися, однак ОСОБА_39 відреагував агресивно і почалася бійка. Бійку почав ОСОБА_39 , який вдарив ОСОБА_29 руками. Далі ОСОБА_39 наніс ОСОБА_32 біля кафе «Розмарин» більше 10 ударів. Від ударів у ОСОБА_29 був розбитий ніс, опухле обличчя та йшла кров. ОСОБА_39 припинив наносити удари ОСОБА_32 , оскільки втрутилися хлопці, які припинили побиття ОСОБА_29 та відтягли його. Далі вона разом з ОСОБА_25 вмивали ОСОБА_29 водою. Після чого приблизно через 20-30 хв. почалася бійка біля магазину «Маркет». Початок бійки не бачила. Бачила як ОСОБА_39 та ОСОБА_41 одночасно наносили удари руками та ногами ОСОБА_32 . Побиття біля магазину тривало близько 10-15 хв. ЇЇ показання є правдивими, підстав оговорювати обвинувачених не має;

протоколом проведення слідчого експерименту від 20.05.2019 року з участю потерпілого ОСОБА_9 та фототаблицею до протоколу, в ході якого останній розповів та показав про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , що мали місце 02.03.2019 року. У вечірній час він перебував в центрі м. Бобринець, де разом з друзями відпочивав та близько 02:30 год. 02.03.2019 року йому повідомили про те, що його знайомого ОСОБА_15 побили. Після цього він одразу на власному автомобілі приїхав до кафе «Розмарин», що в центрі м. Бобринець, де на нього чекав ОСОБА_44 , від якого дізнався про обставини побиття ОСОБА_45 та про те, що останній побіг у невідомому напрямку. Далі він пішов шукати ОСОБА_45 в напрямку магазину «Маркет». Підійшовши до вказаного магазину, перед входом до нього, стояла група осіб, у яких запитав про ОСОБА_15 . Серед даної групи осіб в кількості приблизно 6-7 чоловік він впізнав ОСОБА_46 та ОСОБА_43 з якими розмовляв з приводу ситуації, яка склалася. Приблизно о 02.45 год. 02.03.2019 року ОСОБА_47 взяв ОСОБА_9 за обидві руки та запропонував відійти в сторону. При цьому ОСОБА_47 постійно чіплявся та тримав в обіймах за шию ОСОБА_9 . Далі до них наблизився ОСОБА_48 , який відштовхнувши від ОСОБА_9 . ОСОБА_46 одразу ж наніс один удар кулаком лівої руки в область обличчя потерпілого, а саме в праве око. У відповідь потерпілий ОСОБА_9 також намагався нанести удар однак в нього це не виходило, після чого до них наблизився ОСОБА_41 , який наніс один удар правою ногою в область голови потерпілого зліва, від якого потерпілий намагався відбитися та відходячи назад отримав ще один удар правою ногою в область голови зліва, який йому наніс ще раз ОСОБА_41 . Далі ОСОБА_9 намагався завдати удар у відповідь, однак в цей час відчув ще один удар в область голови зліва, який йому наніс кулаком руки ОСОБА_49 , який також приєднався до його побиття. Після цього розуміючи, що бійка не припиниться потерпілий намагався вирватися від вказаних осіб та відходячи від них назад отримав ще один удар в область обличчя, який йому наніс ОСОБА_50 кулаком лівої руки. Від отриманого удару ОСОБА_9 не втримавши рівновагу впав назад на спину на тротуарну плитку. Після падіння потерпілий ОСОБА_9 одразу ж став отримувати удари по голові, які йому наносили ногами, однак хто саме їх наносив потерпілий не бачив, так як намагався закривати руками обличчя та голову. Через декілька хвилин бійку припинили його знайомі та на цьому його побиття припинилося. Також його ще раз били, але вже на дорозі неподалік від кафе «Розмарин», виключно по голові ногами, однак хто саме не пам`ятає (Т.2 а.с.73-82).

відеозаписом події біля магазину «Маркет», розташованого в місті Бобринець по вулиці Миколаївська, яким зафіксовано як 02.03.2019 року об 02 годині 48 хвилин обвинувачений ОСОБА_11 лівою рукою наніс удар в область голови потерпілого ОСОБА_9 після чого до нього підбіг ОСОБА_12 та правою ногою наніс потерпілому ОСОБА_9 два удари в область голови, а лівою рукою наніс удар в область обличчя потерпілого від якого останній впав спиною на покриття з тротуарної плитки. Далі ОСОБА_20 наніс правою ногою два удари по голові ОСОБА_9 , який лежав на покритті з тротуарної плитки, після чого ОСОБА_11 нахилившись над потерпілим правою рукою наніс ОСОБА_9 удар в обличчя. Після цього ОСОБА_20 ще наніс правою ногою не більше трьох ударів по голові ОСОБА_9 . Побиття припинено іншими особами, які не приймали участь в бійці (Т.2 а.с.115);

супровідним листом фізичної особи-підприємця ОСОБА_51 від 07.03.2019 року адресованого старшому слідчому СВ Бобринецького ВП Новоукрїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_52 про надання DVD-R диска, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження, розташованої на приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться по АДРЕСА_3 , на якому зафіксовано обставини бійки, яка мала місце 02.03.2019 року за період з 02 години 00 хвилин по 03 годину 00 хвилин 02 березня 2019 року. З вказаного листа вбачається, що старший слідчий ОСОБА_53 отримала відеозапис від його володільця за добровільною згодою останнього (Т.2 а.с.114);

протоколом проведення слідчого експерименту від 26.04.2019 року з участю свідка ОСОБА_16 з фототаблицею, в ході якого остання перебуваючи біля магазину «Маркет», розташованого в м.Бобринець по вул.Миколаївська, 39, розповіла та показала про обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 потерпілому ОСОБА_9 . Так 02.03.2019 року близько 02:50 год. вона підійшла до магазину «Маркет», що по вул.Миколаївська в м.Бобринець та побачила як ОСОБА_41 наніс удар правою ногою в область голови ОСОБА_9 , який закриваючись руками намагався відбити удар та також намагався нанести удар, однак у нього нічого не виходило. Після цього ОСОБА_9 намагався втекти від побиття, однак в цей момент ОСОБА_12 знову наніс йому один удар кулаком лівої руки в обличчя, від якого ОСОБА_9 не втримався на ногах та впав спиною на тротуарну плитку. В цей момент вона підбігла до ОСОБА_9 та бачила як ОСОБА_20 наніс ОСОБА_9 , який все ще лежав на тротуарній плитці, два удари правою ногою по обличчю та відштовхнула ОСОБА_20 щоб припинити побиття. Після цього ОСОБА_11 нахилившись до потерпілого наніс один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_9 та вона відразу ж відштовхнула ОСОБА_11 від ОСОБА_9 та сама отримала один удар кулаком по обличчю від ОСОБА_11 . Після цього бійку припинили решта знайомих ОСОБА_9 . Також неподалік кафе «Розмарин» по вул. Базарна в місті Бобринець вона бачила як ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_48 та ОСОБА_47 , які стояли біля тротуару неподалік кафе «Розмарин», та щось запитав у них та в цей час ОСОБА_20 відштовхнув від себе ОСОБА_9 та останній не втримавши рівновагу впав на асфальт, після чого сам підвівся з асфальту та в цей час до нього наблизився ОСОБА_11 , який став почергово наносити йому близько трьох ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_9 . При цьому останній відходив назад та вони поступово переміщались ближче до центру догори проїзної частини. Від цих ударів ОСОБА_9 не втримався на ногах та впав на асфальт. Вона разом з іншими дівчатами почала кричати щоб припинили побиття, однак на них ніхто не реагував, та під час перебування ОСОБА_9 лежачи на асфальті без свідомості до нього наблизився ОСОБА_20 та наніс йому ще близько трьох ударів правою ногою в область голови ОСОБА_9 . Під час побиття на дорозі були ОСОБА_11 та ОСОБА_20 . Далі побиття ОСОБА_9 припинилося (Т.2 а.с.92-100);

протоколом проведення слідчого експерименту від 24.04.2019 року з участю свідка ОСОБА_54 з фототаблицею, в ході якого остання перебуваючи біля магазину «Маркет» розташованого в м.Бобринець по вул.Миколаївька, 39, розповіла та показала як 02.03.2019 року близько 02:45 год. вона підійшла до магазину «Маркет», та була свідком того, як ОСОБА_41 , ОСОБА_39 та ОСОБА_49 нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_9 , та наблизившись до магазину побачила як ОСОБА_50 наніс один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_9 , від якого він не втримався на ногах та впав спиною на тротуарну плитку. Далі до нього наблизився ОСОБА_20 , який наніс йому два удари правою ногою по обличчю та після цього до ОСОБА_9 нахилився ОСОБА_11 та наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки по обличчю. Також через деякий час будучи біля кафе «Розмарин» в місті Бобринець по вул.Базарна побиття ОСОБА_9 продовжилося, а ОСОБА_20 відштовхнув від себе ОСОБА_9 , який не втримавшись на ногах впав на асфальт. В подальшому під час перебування ОСОБА_9 в положенні лежачи на середині проїзної частини дороги без свідомості та перебування біля нього ОСОБА_11 . ОСОБА_20 знову наніс три почергові удари правою ногою по голові ОСОБА_9 , після чого побиття припинилося (Т.2 а.с.101-108);

протоколом проведення слідчого експерименту від 11.05.2019 року з участю підозрюваного ОСОБА_12 з участю захисника ОСОБА_13 , з фототаблицею, в ході якого ОСОБА_41 по суті підозри розповів та показав як перебуваючи біля магазину «Маркет», що по вул. Миколаївска, приблизно о 02:40 год. 02.03.2019 року останній побачив ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та ОСОБА_9 та ще декілька чоловік про щось голосно розмовляли. Далі ОСОБА_12 підійшов блище і побачив, як ОСОБА_11 наніс один удар рукою в область обличчя ОСОБА_55 та у відповідь останній намагався також нанести удар ОСОБА_56 , однак у нього нічого не виходило, при цьому вони стали поступово переміщатися. В цей час ОСОБА_12 наблизився ближче та коли ОСОБА_57 повернувся до нього обличчям він наніс йому один удар правою ногою по голові, після чого ОСОБА_57 намагався нанести йому удар у відповідь та в цей час він наніс йому ще один удар правою ногою в область голови. Далі вони поступово переміщалися та ОСОБА_57 знову намагався нанести удар у відповідь та в цей час ОСОБА_12 , відходячи від нього перечипився через свою ногу та впав на спину та в цей час ОСОБА_57 знову ж таки намагався його вдарити та ОСОБА_12 лежачи на спині відштовхнув його ногами та він відійшов. Далі підозрюваний підвівся з землі та в цей час поступово відходячи назад при цьому дивився виключно на нього та підозрюваний не втримався на наніс йому ще один удар кулаком лівої руки в область обличчя. Від даного удару ОСОБА_57 одразу ж впав на тротуарну плитку та в цей час до підозрюваного підбіг ОСОБА_58 , який почав стримувати його, щоб він більше не бив ОСОБА_55 (Т2 а.с.109-112);

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000054 від 02.03.2019 року, яким розпочато досудове розслдіування за ч.1 ст. 125 КК України за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 (Т2 а.с.74-75);

висновком експерта № 187 від 24.04.2019 року, за результатом проведення судово-медичної експертизи на підставі ухвали слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2019 року, згідно якого згідно наданої медичної документації у гр. ОСОБА_9 мались тілесні ушкодження у вигляді параорбітальних гематом з субконьюнктивальними крововиливами у склери; рани в ділянці верхньої губи, травматичного сколу 1-го зуба на верхній шелепі зліва; саден обличчя зліва, та лівого колінна. 2.4.6. Данні тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), форма та індивідуальні властивості травмуючих об`єктів в ушкодженнях не описані, могли утворитись в строк вказаний в ухвалі суду та відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, (згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Судово-медичних даних, яка була кількість травматичних вплитвів немає, говорити можливо лише про кількість наявних тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень маловерогідно їх утворення при падінніз положення стоячи на площину. Положення потерпілого та нападаючого на момент нанесення (отримання) тілесних ушкоджень могло бути самим різноманітним та могло змінюватись в процесі нанесення ушкоджень. Механізм тілесних ушкоджень не суперечить механізму, на який вказує потерпілий ОСОБА_9 в протоколі допиту від 02.03.2019 року (Т2 а.с.84-86, 87-88).

медичною карткою стаціонарного хворого №611 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; заключення магнітно-резонансної томографії від 16.03.2019 року; знімок МРТ від 16.03.2019 року, диск з результатами МРТ від 16.03.2019 року, що упаковані до спеціального пакету «Національна поліція України» №EXP0400102, які згідно протоколу огляду предметів від 24.04.2019 року були оглянуті (Т2 а.с.89) та постановою старшого слідчого СВ Бобринецького відділення поліції Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_59 від 24.04.2019 року визнані речовим доказом (Т2 а.с. 90);

протоколом про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 23 травня 2019 року, за змістом якого підозрюваному ОСОБА_11 надано доступу до матеріалів досудового розслідування №0000054 в підшитому і пронумерованому стані в 1 томі на 223 аркушах, з якими ознайомився в повному обсязі без обмеження в часі, відеозапис переглянув. Заяв та клопотань не має (Т2 а.с.135);

протоколом про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 23 травня 2019 року, за змістом якого підозрюваному ОСОБА_12 та захиснику ОСОБА_13 надано доступу до матеріалів досудового розслідування №0000054 в підшитому і пронумерованому стані в 1 томі на 225 аркушах, з якими ознайомились в повному обсязі без обмеження в часі, відеозапис переглянув. Заяв та клопотань не мали (Т2 а.с.134).

Згідно ч.1 ст.104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі, який відповідно до вимог ст.99 КПК України відноситься до документу спеціально створеного з метою збереження інформації, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, належать складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій.

За таких умов належним і допустимим доказом вини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є також відомості зафіксовані за результатами складання протоколів слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_60 , ОСОБА_16 , а також підозрюваного ОСОБА_12 , де послідовно зафіксовані обставини, при яких ОСОБА_11 наносив удари потерпілому.

Суд не має сумнівів у правдивості показань потерпілого ОСОБА_9 , тому що на пропозицію суду потерпілий ретельно описав обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_11 у співучасті з ОСОБА_12 , які є послідовними, логічними та такими, що узгоджується з показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, та між собою щодо спричинення тілесного ушкодження обвинуваченими.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч.1, п.1 ч.2 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

Таким чином, оскільки відеозапис події кримінального правопорушення на DVD-R диску надана слідчому самим володільцем вказаного відеозапису добровільно тобто за згодою останнього, що підтверджується його листом від 07.03.2019 року (Т2 а.с.114) та відповідає вимогам ст.ст. 93, 94 КПК України, суд приходить до висновку, що при цьому права потерпілого та обвинувачених не порушені, а вказаний відеозапис на DVD-R диску за правилами до ч.1, п.1 ч.2 ст. 99 КПК України є документом як окремим самостійним належним та допустимим доказом.

Факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 доведений дослідженими судом доказами в їх сукупності, зокрема показаннями самого потерпілого, показаннями свідків ОСОБА_42 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , висновком експерта №187 від 24.04.2019 року судово-медичної експертизи потерпілого, результатами слідчих експериментів з участю потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_60 , ОСОБА_16 , а також підозрюваного ОСОБА_12 , відеозаписом події кримінального правопорушення біля магазину «Маркет», розташованого в м.Бобринець по вул.Миколаївька, 39.

Така сукупність об`єктивних, різних видів доказів свідчить про вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення.

Суд зауважує, що завдання удару є активною дією, тобто ОСОБА_11 та ОСОБА_12 усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх дій, що також свідчить про спрямованість умислу на заподіяння тілесного ушкодження.

Суд вважає, що ОСОБА_11 у співучасті з ОСОБА_12 , наносячи удари потерпілому усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх дій, і передбачали, що внаслідок такої їх поведінки буде спричинено шкоду здоров`ю потерпілого. Водночас ОСОБА_11 у співучасті з ОСОБА_12 , цілеспрямовано наносячи вищевказані удари в даному випадку діяли із прямим умислом, за якого вони бажали спричинити шкоду здоров`ю потерпілого, та мають відповідати за ту шкоду, яку фактично було заподіяно, умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_20 обвинувачується за ч.1 ст. 125 КК України у вчиненні кримінального правопорушення також за участю з ОСОБА_12 . Оскільки кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000054 від 02.03.2019 року в частині обвинувачення ОСОБА_20 закрито ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2019 року у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення відносно ОСОБА_20 , зазначення прізвища останнього як співучасника кримінального правопорушення підлягає виключенню з формулювання обвинувачення для додержання принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Дослідивши в судовому засіданні та оцінивши всі обставини справи у їх сукупності в межах висунутого обвинувачення, суд кваліфікує дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Санкцією ч.1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Згідно ч.2 ст. 12 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яке згідно ст.12 КК України (в редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення), відносилось до злочину невеликої тяжкості. У зв`язку із внесенням змін до ст. 12 КК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, які набрали чинності з 1 липня 2020 року, дії, передбачені ч.1 ст.125 КК України, на час судового розгляду кваліфікуються як кримінальний проступок.

ОСОБА_11 вчинив кримінальний проступок, який є умисним, закінченим. За місцем проживання характеризується посередньо, не працює, одружений, маючого на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, у відповідності до ст.89 КК України вважається таким, що судимостей не має.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 є вчинення кримінального правопорушення групою осіб.

При призначенні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покарання суд керуючись вимогами ст.65 КК України враховує характер вчиненого кримінального проступку, обставини його вчинення, особу винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначення покарання у виді виправних робіт виключається через відсутність офіційного місця роботи. Суд також не визначає обвинуваченим покарання у виді громадських робіт, адже умовою виконання такого виду покарання, як громадські роботи, є їх добровільність та систематичність. Оскільки обвинувачені допускакли порушення своїх процесуальних обов`язків, зокрема щодо явки до суду, суд переконаний у недоцільності призначення такого виду покарання, що вимагає від особи, яка відбуває такий вид покарання добровільно та систематично виконувати безоплачно суспільно корисні роботи.

Суд враховує досудову доповідь відносно ОСОБА_11 від 19.11.2019 року, складену Бобринецьким районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, відповідно висновку якої вказано на середній ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб та середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення. Орган пробації вбачає за можливе виправлення правопорушника без ізоляції від суспільства (Т.1 а.с.144-145).

При призначенні покарання суд також враховує характеристику обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку лікарів нарколога, психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, у відповідності до ст.89 КК України вважається таким, що судимостей не має, думку потерпілого, який під час його допиту висловив думку щодо можливості призначення покарання у виді штрафу, а в дебатах відніс питання щодо покарання на розсуд суду, суд приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_11 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке є необхідним та достатнім для його виправлення, а також для можливого перевиховання обвинуваченого, профілактики та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, так і особи обвинуваченого.

ОСОБА_12 вчинив кримінальний проступок, який є умисним, закінченим. За місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_12 є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 є вчинення кримінального правопорушення групою осіб.

Суд враховує досудову доповідь відносно ОСОБА_12 від 19.11.2019 року, складену Бобринецьким районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, відповідно висновку якої вказано на середній ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб та середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення. Орган пробації вбачає за можливе виправлення правопорушника без ізоляції від суспільства (Т.1 а.с.137-139).

При призначенні покарання суд також враховує характеристику обвинуваченого, який щиро розкаявся, надавши детальні показання про обставини вчиненого кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем проживання, на обліку лікарів нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимий, думку потерпілого, який під час його допиту висловив думку щодо можливості призначення покарання у виді штрафу, а в дебатах відніс питання щодо покарання на розсуд суду, суд приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_12 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке є необхідним та достатнім для його виправлення, а також для можливого перевиховання обвинуваченого, профілактики та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, так і особи обвинуваченого.

Щодо ухилення обвинуваченими від суду слід зазначити наступне.

Згідно ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ч.2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Сторонами кримінального провадження є - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники (п.19 ч.1 ст.3 КПК України).

Отже, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю обвинуваченого чи обвинувачених, якщо їх декілька в одному кримінальному провадженні.

Пунктом 1 частини 7 статті 42 КПК України передбачено обов`язок обвинуваченого прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Кримінальний процесуальний кодекс України, передбачає поважні причини неприбуття особи на виклик, а саме ст. 138 КПК України: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з її лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Зі змісту статі 42 КПК України випливає, що можливість неприбуття обвинуваченого за викликом в судове засідання допускається лише з поважної причини, наведеної в ст. 138 КПК України, про що обвинувачений зобов`язаний заздалегідь повідомити суд.

Натомість неприбуття обвинуваченого за викликом в судове засідання без поважної причини, наведеної в ст. 138 КПК України, або без завчасного повідомлення суду про неможливість прибути за викликом у судове засідання навіть з поважної причини свідчить про невиконання обвинуваченим свого обов`язку щодо явки до суду, передбаченого пунктом 1 частини 7 статті 42 КПК України, що свідчить про неявку обвинуваченого за викликом в судове засідання без поважних причин.

Однак, обвинувачений ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заздалегідь не повідомляли суд про неможливість прибути за викликом у судові засідання, та причини такого неприбуття, та не надали доказів поважності причин неприбуття на виклики в зазначені судові засідання.

Згідно п.1 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки , який складає два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Однак чатиною 2 статті 49 КК України (зі змінами внесеними згідно із Законом №2617-VIII від 22 листопада 2018 року) встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Кримінальне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, у скоєнні якого обвинувачуються ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , згідно з нормами ст. 12 КК України (в редакції Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року) є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Тому, строк давності для звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно з приписами ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року) становить два роки з дня вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і до дня набрання вироком законної сили лише за умови відсутності факту ухилення обвинуваченого від слідства або суду.

Проте, у разі підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_11 чи ОСОБА_12 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду, відповідно до вимог ч. 2 ст. 49 КК України (у редакції Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), такий строк для обвинуваченого, який ухилявіся від слідства або суду, становить п`ять років з часу вчинення інкримінованого кримінального проступку і щодо кожного з них обчислюється окремо.

Оскільки кримінальне правопорушення було вчинено 02 березня 2019 року встановлений ч.2 ст. 49 КК України п`ятирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності починає спливати 02 березня 2019 року та на час ухвалення цього вироку не закінчився.

Крім того, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з процесуальним рішенням про зупинення кримінального провадження, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства чи суду.

Отже, під ухиленням від суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує суд відкладати судове засідання чи вживати заходів, спрямованих на розшук і привід правопорушника, до яких зокрема належить нез`явлення без поважних причин за викликом до суду, недотримання умов запобіжного заходу тощо.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 маючи статус обвинувачених у вказаному кримінальному провадженні, в якому обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, отримавши судову повістку про виклик до суду розуміють, що зобов`язані з`явитись в судове засідання та перебувати в межах досяжності для суду. Таким чином, як ОСОБА_11 так і ОСОБА_12 набувши статусу обвинуваченого у кримінальному провадженні усвідомлює, що в нього вже виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак не з`являючись за судовими викликами в судові засідання без поважних причин ухилялись від виконання такого обов`язку тобто вчиняли умисних дії направлені на ухилення від суду, з якими частина 2 статті 49 КК України пов`язує зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Суд також звертає увагу, що розгляд кримінального провадження, в якому є декілька обвинувачених, які обвинувачуються у вчиненні одного кримінального правопорушення у співучасті неможливий без явки хоча б одного з обвинувачених. Натомість після призначення справи до судового розгляду на протязі двох років обрахованого з дня вчинення кримінального правопорушення обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з`являлись в судове засідання одночасно на судовий розгляд лише декілька разів, а саме 15.07.2019 року, 30.07.2019, 19.11.2019 року, 10.09.2020 року, 18.11.2020 року, що свідчить про їх взаємні узгоджені умисні дії спрямовані на ухилення від виконання свого обов`язку постати перед судом та вчиненням неявок в судові засідання з метою закінчення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, чим змушували суд їх відкладати в силу виконання вимог Кримінального процесуального кодексу України щодо здійснення судового розгляду в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження (зокрема обвинувачених) (ч.2 ст. 318 КПК України).

Так судом встановлено, що під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_11 не з`явився в судові засідання 15.08.2019 року, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки (Т.1 а.с.151). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15.08.2019 року застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_11 примусовий привід на 17.09.2019 року (Т1 а.с.158-159), однак на вказану дату обвинуваченого не доставлено. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.09.2019 року доручено Бобринецькому відділенню поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області встановити дійсне місце проживання та перебування обвинуваченого ОСОБА_11 (Т1 а.с.174-175), на виконання якої надано рапорт Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області про відсутність обвинуваченого за місцем проживання (Т1 а.с.183). Натомість обвинувачений ОСОБА_11 з`явився до суду лише 11.10.2019 року, а отже в період з 15.08.2019 року (дня неявки в судове засідання) по 11.10.2019 року (день з`явлення до суду) (58 днів тобто 1 місяць 27 днів) ухилявся від суду.

Також обвинувачений ОСОБА_11 не з`явився в судові засідання 06.12.2019 року, 09.01.2020 року, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки (Т.1 а.с.210) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Т.1 а.с.222). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 січня 2020 року доручено Бобринецькому відділенню поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області встановити дійсне місце проживання та перебування обвинуваченого ОСОБА_11 (Т1 а.с.223-224), яка не виконана, у зв`язку із перебуванням останнього за межами України (Т1 а.с.236, 238). Також обвинувачений ОСОБА_11 не з`явився в судові засідання 03.02.2020 року, 14.02.2020 року та 18.03.2020 року, на вказані дати повернулося рекомендоване повідомлення із відміткою установи поштового зв`язку «відсутній», «за закінченням терміну зберігання» (Т.1 а.с.245, 250-251, Т.2 а.с.5-6), тобто обвинувачений ОСОБА_11 своєю відсутністю за місцем проживання унеможливив вручення йому судових повісток про виклик на вказані засідання, чим також ухилявся від суду. Також обвинувачений ОСОБА_11 не з`явився в судові засідання 10.04.2020 року, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Т.2 а.с. 12), чим ухилився не тільки від явки в судове засідання, але і від вручення в суді секретарем судових засідань судових повісток про виклик на наступні судові засідання. Натомість обвинувачений ОСОБА_11 з`явився до суду лише 27.05.2020 року, де отримав судову повістку (Т2 а.с.24), а отже в період з 06.12.2019 року (дня неявки в судове засідання) по 27.05.2020 року (день з`явлення до суду) (174 дні тобто 5 місяців 22 дні) ухилявся від суду.

Також обвинувачений ОСОБА_11 не з`явився в судові засідання 12.08.2020 року та 17.08.2020 року, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розписками про вручення судових повісток (Т.2 а.с.39, 40). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.08.2020 року застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_11 примусовий привід на 10.09.2020 року (Т2 а.с.59-61), яку було виконано (Т2 а.с.140). Тому в період з 12.08.2020 року (дня неявки в судове засідання) по 10.09.2020 року (день проведення судового засідання з участю ОСОБА_11 ) (30 днів тобто 1 місяць) ухилявся від суду.

Також обвинувачений ОСОБА_11 не з`явився в судові засідання 16.09.2020 року, 01.10.2020 року, 03.11.2020 року та 10.11.2020 року, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розписками про вручення судової повістки (Т.2 а.с.39, 40, 153, 182, 184, 185), причини неявки суд не повідомив. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.11.2020 року застосовано привід обвинуваченого ОСОБА_11 в судове засідання 18.11.2020 року, яку було виконано (Т2 а.с.215). Отже в період з 16.09.2020 року (дня неявки в судове засідання) по 18.11.2020 року (день проведення судового засідання з участю ОСОБА_11 ) (64 днів тобто 2 місяця 3 дні) ухилявся від суду.

Також обвинувачений ОСОБА_11 не з`явився в судові засідання 26.11.2020 року, 14.12.2020 року та 21.12.2020 року, про дату, час і місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується розписками про вручення судових повісток (Т.2 а.с.187, 244, 245), про причини неявки в судові засідання не повідомив. Натомість обвинувачений ОСОБА_11 з`явився до суду лише 29.01.2021 року, де отримав судову повістку (Т3 а.с.27), а отже в період з 26.11.2020 року (дня неявки в судове засідання) по 29.01.2021 року (день з`явлення до суду) (65 днів тобто 2 місяця 4 дні) ухилявся від суду.

Також обвинувачений ОСОБА_11 не з`явився в судові засідання 25.02.2021 року, про дату, час і місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки (Т.3 а.с.72), з`явився в судове засідання 26.02.2021 року, тобто 25.02.2021 року ухилився від суду.

Також обвинувачений ОСОБА_11 не з`явився в судові засідання 01.03.2021 року, про дату, час і місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки (Т.3 а.с.108), про причини неявки в судове засідання не повідомив. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.03.2021 року застосовано привід обвинуваченого ОСОБА_11 в судове засідання 01.03.2021 року на 13 год. 00 хв. (Т3 а.с.109-111), яку не виконано, оскільки ОСОБА_11 з квартири не виходить, що підтверджується листом відділення поліції та рапортом дільничного офіцера поліції (Т3 а.с.116-117). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.03.2021 року ОСОБА_11 оголошено в розшук та зупинено провадження в частині щодо обвинуваченого ОСОБА_11 до його розшуку із застосуванням до нього приводу до Бобринецького районного суду Кіровоградської області (Т3 а.с.120-122). 02.03.2021 року виконано привід обвинуваченого ОСОБА_11 до Бобринецького районного суду Кіровоградської області, внаслідок чого судове провадження ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2021 року відновлено та призначено судове засідання (Т3 а.с.126). Отже, 01.03.2021 року ухилявся від суду.

Отже, з огляду на ухилення обвинуваченого ОСОБА_11 від суду перебіг давності неодноразово зупинявся під час ухилення останнього від суду, а саме в періоди з 15.08.2019 року по 11.10.2019 року (58 днів тобто 1 місяць 27 днів), з 06.12.2019 року по 27.05.2020 року (174 дні тобто 5 місяців 22 дні), в період з 12.08.2020 року по 10.09.2020 року (30 днів тобто 1 місяць), з 16.09.2020 року по 18.11.2020 року (64 днів тобто 2 місяця 3 дні), з 26.11.2020 року по 29.01.2021 року (65 днів тобто 2 місяця 4 дні), а також 25.02.2021 року та 01.03.2021 року, внаслідок чого до строку давності, передбаченого ч.1 ст. 49 КК України, не зараховується 393 дні тобто 1 рік 28 днів, протягом яких обвинувачений ОСОБА_11 ухилявся від суду.

Судом встановлено, що під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_12 не з`явився в судове засідання 03.02.2020 року, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки (Т.1 а.с.230). Також обвинувачений ОСОБА_12 не з`явився в судові засідання 14.02.2020 року, 18.03.2020 року, на вказані дати повернулося рекомендоване повідомлення із відміткою установи поштового зв`язку «відсутній» (Т.1 а.с.252-253), «за закінченням терміну зберігання» (Т.2 а.с. 3-4) тобто обвинувачений ОСОБА_12 своєю відсутністю за місцем проживання унеможливив вручення йому судових повісток про виклик на вказані засідання, чим також ухилявся від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 не з`явився в судові засідання 10.04.2020 року, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Т.2 а.с.11). Натомість обвинувачений ОСОБА_12 з`явився до суду лише 03.06.2020 року (Т2 а.с.35), а отже в період з 03.02.2020 року (дня неявки в судове засідання) по 03.06.2020 року (день з`явлення до суду) (122 дні тобто 4 місяця 1 день) ухилявся від суду.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 не з`явився в судові засідання 22.07.2020 року, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки (Т.2 а.с.35), а також судове засідання 12.08.2020 року, згідно доповідної записки судового розпорядника Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_61 від 07.08.2020 року, вручити судову повістку ОСОБА_12 за адресою його місця проживання не вдалося, так як останній був відсутнім за місцем проживання (Т.2 а.с.47). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12.08.2020 року доручено Бобринецькому відділенню поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області встановити місце проживання та перебування обвинуваченого ОСОБА_12 (Т2 а.с.49-50). Натомість обвинувачений ОСОБА_12 з`явився до суду лише 14.08.2020 року (Т2 а.с.56), а отже в період з 22.07.2020 року (дня неявки в судове засідання) по 14.08.2020 року (день з`явлення до суду) (24 дні) ухилявся від суду.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 не з`явився в судові засідання 01.10.2020 року, 07.10.2020 року, 03.11.2020 року та 10.11.2020 року, про дату, час і місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується розписками про вручення судової повістки (Т.2 а.с. 154, 178, 178а, 179), причини неявки суд не повідомив. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.11.2020 року застосовано привід обвинуваченого ОСОБА_12 в судове засідання 18.11.2020 року (Т2 а.с.215-217), який виконано. Отже ОСОБА_12 в період з 01.10.2020 року (дня неявки в судове засідання) по 18.11.2020 року (день проведення судового засідання з участю ОСОБА_12 ) (49 днів тобто 1 місяць 18 днів) ухилявся від суду.

Також обвинувачений ОСОБА_12 не з`явився в судові засідання 14.12.2020 року, 21.12.2020 року та 23.02.2021 року, про дату, час і місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується розписками про вручення судової повістки (Т.2 а.с. 238, 239, Т.3 а.с.36), про причини неявки в судові засідання не повідомив.

Згідно даних перевірки по системі «Аркан» за період 01.01.2021 по 22.02.2021 року ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , здійснив виїзд за межі території України перетнувши державний кордон в «Шегині» (Т3 а.с.44). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23.02.2021 року обвинуваченого ОСОБА_12 оголошено в розшук та зупинено судове провадження в частині щодо ОСОБА_12 до його розшуку (Т3 а.с.45-47). Та ухвалою суду від 02.03.2021 року виділено матеріали в частині щодо обвинуваченого ОСОБА_12 в окреме провадження (Т3 а.с.127-128). Ухвалою суду від 30.03.2021 року відновлено провадження у звязку із повідомленням 29.03.2021 року про завершення розшуку ОСОБА_12 (Т3 а.с.176-177). Отже ОСОБА_12 в період з 14.12.2020 року (дня неявки в судове засідання) по 29.03.2021 року (день повідомлення суду про здійснення розшуку ОСОБА_12 ) (106 днів тобто 3 місяці 16 днів) ухилявся від суду.

Отже, з огляду на ухилення обвинуваченого ОСОБА_11 від суду перебіг давності неодноразово зупинявся під час ухилення останнього від суду, а саме в періоди з 03.02.2020 року по 03.06.2020 року (122 дні тобто 4 місяця 1 день), з 22.07.2020 року по 14.08.2020 року (24 дні), з 01.10.2020 року по 18.11.2020 року (49 днів тобто 1 місяць 18 днів), з 14.12.2020 року по 29.03.2021 року (106 днів тобто 3 місяці 16 днів), внаслідок чого до строку давності, передбаченого ч.1 ст. 49 КК України, не зараховується 301 день тобто 9 місяців 29 днів, протягом яких обвинувачений ОСОБА_12 ухилявся від суду.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_12 не підлягають звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, адже зазначений строк давності щодо кожного з них неодноразово зупинявся внаслідок чого не закінчився.

З огляду на ухилення обвинувачених від кримінальної відповідальності та значну кількість неявок обвинувачених до суду, що беззаперечно свідчить про наявність дуже високого ризику переховування обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від суду обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2021 року відносно ОСОБА_11 та ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2021 року відносно ОСОБА_12 на час апеляційного оскарження цього вироку та розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції необхідно залишити без змін.

Потерпілим ОСОБА_9 у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7136 грн. з кожного, яку позивач обгрунтовує матеріальними збитками в розмірі 8409 грн., що складаються з понесених витрат на лікування в сумі 2446,47грн. (7339,42 грн./3=2446,47*2=4892,94) та втратою різниці заробітку внаслідок втрати непрацездатності через вчинення щодо нього кримінального правопорушення в період з 02.03.2019 року по 21.03.2019 року в сумі 1069,88 грн., судових витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 13000 грн. та моральної шкоди в сумі 6000 грн., яку потерпілий обґрунтовує перенесеним фізичним болем, порушенням нормального способу життя в силу видимих тілесних пошкоджень, на відшкодування якої просить стягнути по 2000 грн. з кожного.

Згідно з ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення потерпілий ОСОБА_9 зазнав тілесних ушкоджень у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні з 02.03.2019 року по 19.03.2019 року в Бобринецькій центральній районній лікарні, що підтверджується копією листка непрацездатності серії АДФ №333313 (Т1 а.с.51), висновком експерта судово-медичної експертизи №187 від 24.04.2019 року (Т2 а.с. 87-88).

За час лікування потерпілий поніс витрати в сумі 6180,89 грн., на придбання медикаментів, медичних препаратів та медичного обстеження, що підтверджується речовими доказами, а саме медичною карткою стаціонарного хворого №611 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з наявним у ній епікризом; заключення магнітно-резонансної томографії від 16.03.2019 року; знімок МРТ від 16.03.2019 року, диск з результатами МРТ від 16.03.2019 року, а також долученими до цивільного позову копіями: чеків від 15.03.2019 року на суму 10,90 грн., від 14.03.2019 року на суму 128,74 грн., від 11.03.2019 року на суму 315,28 грн., від 06.03.2019 року на суму 83,25 грн., від 09.03.2019 року на суму 100,44 грн., від 15.03.2019 року на суму 286,92 грн., від 06.03.2019 року на суму 134,48 грн., від 15.03.2019 року на суму 433,33 грн., від 09.03.2019 року на суму 67,24 грн., від 13.03.2019 року на суму 111,50 грн., від 10.03.2019 року на суму 315,28 грн., від 14.03.2019 року на суму 339,32 грн., від 13.03.2019 року на суму 100,44 грн., від 05.03.2019 року на суму 374,62 грн.; розрахункових квитанцій від 14.03.2019 року на суму 168,80 грн., 08.03.2019 року на суму 557,40 грн., 07.03.2019 року на суму 147,70 грн., 02.03.2019 року на суму 49 грн., 02.03.2019 року на суму 191,75 грн., 02.03.2019 року на суму 944,50 грн.; чеку ТОВ «Український центр томографії» від 16.03.2019 року на суму 1320 грн.

Суд не приймає до уваги в якості належних доказів понесення витрат на лікування копії чеків про здійснення платежів через термінал: від 11.03.2019 року на суму 315,28 грн., від 13.03.2019 року на суму 111,50 грн. та 84 грн. та від 14.03.2019 року на суму 128,74 грн., а всього на загальну суму 639,52 грн., оскільки не містять переліку товарів, придбання яких здійснювалось за вказані кошти. Крім того, до витрат понесених на лікування також включено благодійну допомогу на суму 235 грн. сплачену згідно копій квитанцій від 02.03.2019 року №2803 та від 04.03.2019 року №2824, яка також стягненню не підлягає, оскільки благодійні внески не відносяться до витрат на лікування позивача, адже мають добровільний характер. Також суд не враховує розписку від 12.03.2019 року на суму 284 грн., оскільки з неї неможливо встановити достовірність здійснення покупки через відсутність інформації про здійснену операцію та відомостей про продавця. Отже, витрати на лікування на загальну суму 1158,52 грн. позивачем не доведено та стягненню не підлягають.

На підставі викладеного заявлені витрати на лікування в сумі 7339,42 грн. доведені лише в сумі 6180,89 грн. та підлягають стягненню на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди у визначений позивачем спосіб їх розподілу, а саме в рівних частках з урахуванням відшкодованої частки, з обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в сумі 2060,30 грн. з кожного (6180,89 / 3 = 2060,30).

Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно довідки Бобринецької міської ради від 27.05.2019 року №03-20/12/1 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю з 02.03.2019 року по 21.03.2019 року включно втрата заробітку ОСОБА_9 за вказаний період склала 1069,88 грн. (Т1 а.с. 60), яку позивач включив до загальної суми матеріальних збитків та просив стягнути в рівних частках з обвинувачених з урахуванням відшкодованої суми 356,63 грн. з кожного.

Потерпілим понесені витрати на залучення представника на загальну суму 13000 грн., що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордера №9 від 19.03.2019 року на суму 6500 грн. та №12 від 14.05.2019 року на суму 6500 грн. (Т1 а.с.68), угодою про захист (представництво) та надання правової (правничої) допомоги від 18.03.2019 року (Т1 а.с.61) та ордером (Т1 а.с.69), розрахунком витрат на правову (правничу) допомогу від 14.05.2019 року (Т1 а.с.62), копіями клопотань (Т1 а.с.63-65).

З огляду на часткове відшкодування ОСОБА_20 вказаних витрат, позивачем заявлено до стягнення витрати на правову допомогу на суму 8666 грн., яку позивач поділив порівну між відповідачами та відніс до матеріальних збитків в сумі 7136 грн. з кожного обвинуваченого.

За змістом пунктів 1, 3 частини 1 статті 118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема з витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає розподіл судових витрат між обвинуваченими, документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню, пов`язані з оплатою правової допомоги представника потерпілого, в розмірі 8666 грн. підлягають стягненню солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 в межах заявленої позивачем суми витрат, незалежно від здійснення їх розподілу позивачем.

Документальне підтвердження інших процесуальних витрат матеріали справи не містять.

При вирішенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

За правилами ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою, суд розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що дійсно потерпілому ОСОБА_9 спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв`язку з отриманими травмами, у порушенні звичайного укладу його життя, порушенні нормальних життєвих зв`язків зі сторонніми особами через побиття на обличчі, а тому суд керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, виходячи із обставин вчинення кримінального правопорушення та ступеня вини обвинувачених у його вчиненні, вважає за необхідне стягнути в межах заявленим позовних вимог з обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по 2000 грн. з кожного на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Таким чином, позов потерпілого підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення з кожного з обвинувачених матеріальних збитків понесених на лікування та відшкодування втрати частини заробітку в сумі 2416,93 грн. (2060,30+356,63 грн.). та моральної шкоди в 2000 грн. з кожного обвинуваченого.

Речові докази медична картка стаціонарного хворого №611 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; заключення магнітно-резонансної томографії від 16.03.2019 року; знімок МРТ від 16.03.2019 року, диск з результатами МРТ від 16.03.2019 року, що упаковані до спеціального пакету «Національна поліція України» №EXP0400102, у відповідності до ст.100 КПК України, після набрання вироком законної сили підлягає поверненню законному володільцю потерпілому ОСОБА_9 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 371, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Обраний ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2021 року відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на час апеляційного оскарження цього вироку та розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції відносно ОСОБА_11 залишити без змін.

Обраний ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2021 року відносно ОСОБА_12 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на час апеляційного оскарження цього вироку та розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції відносно ОСОБА_12 залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 матеріальні збитки в сумі 2416 (дві тисячі чотириста шістнадцять) грн. 93 коп. та моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 матеріальні збитки в сумі 2416 (дві тисячі чотириста шістнадцять) грн. 93 коп. та моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню, пов`язані з оплатою правової допомоги представника потерпілого в розмірі 8666 (вісім тисяч шістсот шістдесят шість) грн.

В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 в частині стягнення матеріальних збитків в сумі 1158,52 грн. - відмовити.

Речові докази медична картка стаціонарного хворого №611 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; заключення магнітно-резонансної томографії від 16.03.2019 року; знімок МРТ від 16.03.2019 року, диск з результатами МРТ від 16.03.2019 року, що упаковані до спеціального пакету «Національна поліція України» №EXP0400102, у відповідності до ст.100 КПК України, після набрання цим вироком законної сили повернути законному володільцю потерпілому ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, захисникам, потерпілому, представнику потерпілого та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1