ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1382/21 Справа № 215/7059/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції:
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001397 від 04 вересня 2019 року, №0001566 від 09 жовтня 2019 року, №0001627 від 18 жовтня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 30 травня 2021 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії нетяжких та тяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до шести років, раніше неодноразово судимий, не працевлаштований, постійного доходу не має, характеризується посередньо, не перебуває під наглядом лікаря психіатра, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тому з метою запобігання можливості обвинуваченого переховуватися від суду та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, є необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він 16 місяців перебуває в СІЗО та на даний час суд не розпочав підготовче судове засідання, чим порушує вимоги п.2 ч.3 ст.197 КПК України, щодо перебування обвинуваченого під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити.
Прокурор про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, заяви про розгляд апеляційної скарги за його участю не надав, захисник
ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 не заперечували проти розгляду апеляційної скарги без участі прокурора, а отже, враховуючи те, що відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених
ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №215/7059/19, 01 квітня 2021 року в судовому засіданні Тернівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 357 КК України, що виразились:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно;
- за ч.3 ст.185 КК України у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно;
- за ч. 1 ст. 353 КК України у самовільному присвоєнні владних повноважень та званні службової особи, поєднаному із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних дій;
- за ч. 3 ст. 357 КК України у викраденні офіційних документів, з корисливих мотивів.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та доводи обвинуваченого і захисника щодо зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких злочинів, та один з яких за ч. 3 ст.185 КК України, є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.
Крім того, ОСОБА_7 постійного місця роботи та джерела доходу не має, характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий та знову обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, у тому числі і проти власності, а отже, існує ризик, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, обвинуваченим та захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Разом з цим колегія суддів й зважає на тривалість строку застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в той же час, на думку апеляційного суду, у цьому провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Водночас, враховуючи те, що на цей час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.
Щодо посилання обвинуваченого, що він 16 місяців перебуває в СІЗО та на даний час суд не розпочав підготовче судове засідання, чим порушено вимоги п.2 ч.3 ст.197 КПК України, вони є безпідставними, оскільки підготовче засідання в даному кримінальному провадженні було призначено ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2020 року після скасування ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року вироку Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 .
Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4