Справа № 127/6423/21
Провадження №11-кп/801/568/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2021 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2021, якою задоволено клопотання адвоката та замінено засудженому
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Ніжин Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;
невідбуту частину покарання у виді 3 років позбавлення волі за вироком Червонозаводського районного суду м. Харків від 27.08.2019 більш м`яким покаранням у виді виправних робіт на строк 1 рік, 5 місяців, 5 днів із відрахуванням 10 відсотків суми заробітку у дохід держави.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Задовольняючи клопотання адвоката суд обґрунтував своє рішення тим, що враховуючи поведінку ОСОБА_8 під час відбування покарання, а саме наявність 3 заохочень, його навчання в установі та виконання робіт із благоустрою, що свідчить про підтримання ним соціально-корисних зв`язків, тому він довів перед судом, що своєю сумлінною поведінкою став на шлях виправлення.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання адвоката.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_8 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах обмеження волі. Суд не врахував позицію адміністрації Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)», яка 25.06.2017 відмовила засудженому у клопотанні про замшу невідбутої частини покарання на більш м`яке та 25.12.2018 відмовила засудженому у клопотанні про умовно-дострокове звільнення.

Адвокат ОСОБА_7 подав свої заперечення на апеляційну скаргу прокурора в яких вважає ухвалу суду від 23.03.2021 законною та просить залишити її без зміни.

Позиції учасників судового провадження
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_8 та його адвоката, які просили ухвалу суду залишити без зміни, колегія суддів вважає, що слід задовольнити апеляційну скаргу прокурора.

Мотиви Суду
ОСОБА_8 раніше судимий:
10.12.2015 вироком Ніжинського міського суду за ст.ст. 185 ч. 3, 69 КК України до 4 місяців арешту;
18.07.2016 вироком Бахмачського районного суду Чернігівської області за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі.
На даний час відбуває покарання за вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 27.08.2019, яким його засуджено за ст. 391, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 82 Кримінального кодексу України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконані законних вимог адміністрації установи виконання покарання, відсутності порушень дисципліни, товариському ставлення до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Приймаючи рішення про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким, судом не взято до уваги, що останній за вчинення умисних злочинів раніше двічі засуджувався до покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства. Однак, ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив та під час відбування покарання у виді позбавлення волі знову вчинив умисний злочин, передбачений ст. 391 КК України тобто злісна непокора вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
Відповідно до характеристики від 26.02.2021 (а.с. 8) засуджений ОСОБА_8 характеризується посередньо, потребує постійного нагляду з боку працівників адміністрації, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, участь в самодіяльних організаціях не приймає.
Зокрема відповідно до довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень від 26.02.2021 (а.с. 9) на засудженого ОСОБА_8 протягом строку відбування покарання накладено три дисциплінарних стягнення та три заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Однак, подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки в силу статті 82 КК України не є підставами для заміни покарання більш м`яким.

Отже, Судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_8 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах обмеження волі.
Крім того, рішенням комісії установи від 27.08.2020 засудженому відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як особі, яка не стає на шлях виправлення. Також, рішенням комісії установи від 02.03.2021 засудженому відмовлено в направленні матеріалів до суду про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, що не стала на шлях виправлення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам, неповнота судового розгляду, тому з огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 372, 532, 537, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2021, якою задоволено клопотання адвоката та замінено засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Червонозаводського районного суду м. Харків від 27.08.2019 більш м`яким покаранням у виді виправних робіт на строк 1 рік, 5 місяців, 5 днів із відрахуванням 10 відсотків суми заробітку у дохід держави скасувати.
Відмовити адвокату ОСОБА_7 у задоволенні заяви про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4