ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/1406/20

Провадження № 1-кп/568/23/21

05 квітня 2021 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радивилів кримінальне провадження №0000090 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Немирівка Радивилівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, працюючого в ТзОВ «Юрмія», не депутата, відповідно до ст.89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
15 листопада 2020 року приблизно о 16 годині між ОСОБА_3 та його братом ОСОБА_5 перед входом в магазин «Продукти», що в с.Підзамче Радивилівського району Рівненської області, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, вмисно наніс кулаком правої руки удар в область обличчя ОСОБА_5 . Внаслідок вищезазначених незаконних умисних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, ссадин, підшкірних крововиливів обличчя та перелому спинки носа зі зміщенням. Отримані ОСОБА_5 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розгляд здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та пояснив суду, що в листопаді 2020 року поблизу магазину в с.Підзамче Радивилівського району під час словесного конфлікту з братом ОСОБА_5 він наніс останньому один удар кулаком в обличчя. Він розкаюється у вчиненому, шкодує про вчинене.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, в листопаді 2020 року він перебував поблизу магазину в с.Підзамче Радивилівського району та розмовляв зі своїм знайомим. До нього підійшов його брат ОСОБА_3 з яким в нього напружені відносини. Між ними виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_3 вдарив його кулаком в обличчя. Після того, як він впав, ОСОБА_3 вдарив його ще один раз ногою в обличчя. Вказаними діями йому було завдано тілесних ушкоджень, на стаціонарному лікуванні він не перебував. Примирення з обвинуваченим не бажає.
В подальшому потерпілим ОСОБА_5 подано до суду заяву. в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності, претензій до обвинуваченого немає, при призначення покарання покладається на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти визнання недоцільним дослідження доказів у повному обсязі так як повністю погодився з висунутим обвинуваченням, яке утворює склад злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Покази обвинуваченого ОСОБА_3 , допитаного в судовому засіданні, послідовні і логічні, повністю співпадають з фабулою обвинувачення, чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірність картини злочину за допитом обвинуваченого не викликає сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
В зв`язку з викладеним, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім допиту обвинуваченого, потерпілого та дослідження доказів, що характеризують особу, обвинуваченого.
При цьому суд враховує, що обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності його позиції, а також йому та іншим учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю та його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розгляд здоров`я..
Відповідно до положень ст.65 КК України, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відноситься до кримінальних проступків, обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відповідно до ст.89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.
Пом`якшуючими покарання обставинами згідно ст.66 КК України - є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обтяжуючих покарання обставин згідно ст.67 КК України не встановлено.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.
З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази у кримінального провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався і підстав для його застосування суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1