Ухвала

25 серпня 2021 року

м. Київ
справа № 504/934/16
провадження № 51-2054 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув заяву засудженого ОСОБА_4 про відвід суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у межах перегляду ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 12 вересня 2017 року.
Засуджений ОСОБА_4 у черговий раз звертається із заявою про відвід зазначених суддів при розгляді його клопотання про поновлення строку касаційного оскарження зазначених вище судових рішень, посилаючись на статті 75, 76 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та Бангалорські принципи поведінки суддів. Зазначає, що ці судді упереджено і не об`єктивно розглядають його клопотання, чим створюють йому перешкоду у доступі

до правосуддя.
Згідно з матеріалами провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 , засуджений уже значну кількість разів звертався до Верховного Суду із заявами

про відвід указаної колегії суддів.
Верховний Суд (далі Суд) зокрема, ухвалами колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

та ОСОБА_3 від 21 грудня 2018 року, 18 січня, 06 лютого, 01 і 20 березня,
15 квітня, 07 травня, 03 червня, 06 серпня, 21 жовтня, 02 грудня 2019 року, 14 січня,

11 лютого, 06 квітня, 25 травня, 14 липня, 21 вересня, 26 жовтня 2020 року, 18 січня, 24 березня та 31 травня 2021 року відмовляв у задоволенні зазначених заяв, оскільки не було встановлено для цього законних підстав.

Обговоривши наведені в заяві доводи, Суд вважає, що заява засудженого

ОСОБА_4 про відвід зазначених суддів задоволенню не підлягає з огляду

на таке.
Положеннями ст. 75 КПК визначено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Статтею 76 КПК передбачено недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні.
Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Прикладами таких випадків може бути, коли: 1) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається; 2) раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи

як важливий свідок; 3) суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.
Проте, заявлений ОСОБА_4 відвід не містить жодних обставин,

які б свідчили про наявність підстав, що передбачені зазначеними нормами кримінального процесуального закону, та обґрунтованих доводів про упередженість

чи необ`єктивність указаних суддів.
Разом із цим, засудженому ОСОБА_4 неодноразово було роз`яснено

про те, що автоматизований розподіл його клопотань разом із касаційними скаргами

відбувається з дотримання вимог законодавства, зокрема ст. 35 КПК, та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України 26 листопада 2010 року № 30.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 75, 76, 80, 81 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні його заяви про відвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3