ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА

м. Фастів Київська область 16 лютого 2021 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 16.09.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду через свого представника ОСОБА_4 з скаргою на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження ОСОБА_5 від 16.09.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000250 від 03.09.2020 року посилаючись на те, що за ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 27.08.2020 року внесено відомості до ЄРДР, відповідно до його заяви про те, що 08.07.2020 року приблизно о 10 год. 00 хв. по АДРЕСА_1 , йому словесно погрожував ОСОБА_6 . При проведенні досудового розслідування, інспектором сектору дізнання не допитано не тільки потерпілого, а й жодного свідка, а також не вжито всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Постанову про закриття кримінального провадження він отримав 08.02.2021 року. Вважає, закриття кримінального провадження є передчасним, дізнавачем не були проведені всі необхідні слідчі дії для встановлення всіх обставин справи, а тому просить скасувати дану постанову.

В судове засідання скаржник та його представник не зявилися, електронною поштою на адресу суду представник надіслала заяву в якій просила скаргу розгляну за відсутності скаржника.

Прокурор в судове засідання не зявився, 01.02.2021 року через канцелярію суду надала лист в якому зазначила, що постанова про закриття кримінального провадження винесення з дотриманням вимог КПК України, справу просила розглянути в їх відсутність.

Дізнавач в судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, будь-яких заяв про розгляд справи надано не було.

В силу ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора, рішення дії, чи бездіяльність яких оскаржується не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши письмові матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000250 від 03.09.2020 року прихожу до наступного.

Відповідно до норм ст. 303 КПК України законодавець передбачив виключний перелік рішень та дій слідчого і прокурора, які можуть бути оскарженні на стадії досудового розслідування в тому числі і рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скаржник є заявником у вищевказаному кримінальному провадженні, тобто належним носієм права на оскарження постанови слідчого про закриття вказаного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Постановою старшого інспектора сектору дізнання Фастівського відділення поліції Васильківського відділу Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 16.09.2020 року закрито кримінальне провадження № 0000250 від 03.09.2020 року. Копію постанови скаржником отримано 08.02.2021 року.

З оскаржуваної постанови, вбачається що дане кримінальне провадження перебувало у проваджені сектору дізнання Фастівського ВП Васильківського ГУНП в Київській області. Відомості до ЄРДР були внесені за ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2020 року, відповідно до заяви ОСОБА_7 .

За результатами досудового розслідування 16.09.2020 року старшим інспектором сектору дізнання Фастівського відділення поліції Васильківського відділу ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.129 КК України.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 16.09.2020 року, яка є предметом скарги вбачається, що під час проведення досудового розслідування, дізнавачем при здійсненні перевірки по факту погроз ОСОБА_3 з боку ОСОБА_6 , було встановлено, що дії ОСОБА_6 були направлені саме на проведення бесіди з ОСОБА_3 , з приводу повернення боргу, а не здійснення щодо нього погроз вбивством. Свідків чи очевидців даної події не встановлено. За таких підстав дізнавачем зроблено висновок про відсутність складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, у звязку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів , а також у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні пдлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування підлягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст. 284 КПК України передбачено підстави до закриття кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Постанова прокурора та слідчого про закриття провадження у кримінальній справі повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За сенсом ч. 5 ст. 110 КПК України обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

В постанові інспектора сектору дізнання про закриття кримінального провадження необґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вказані обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що висновок слідчого про закриття кримінального провадження необгрунтований, є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Керуючись ст.303,304,309,376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Постанову старшого інспектора сектору дізнання Фастівського ВП Васильківського відділу ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 від 16.09.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000250 від 03.09.2020 року скасувати.

Ухвала в порядку ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1