ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/1179/21 Доповідач: ОСОБА_1
№ 1-кс/953/3786/20
Категорія: в порядку КПК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника АТ «ПроКредитБанк» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004003 від 04.09.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.05.2021 клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0004003 від 04.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України, задоволено.
Накладено арешт на нерухоме майно нежитлові приміщення 2-го поверху № 56 а, № 57 а, № 57-:-62, загальною площею 258,9 кв.м в будівлі літ. В-2, реєстраційний номер майна: 23604610; нежитлові приміщення 2-го поверху № 53 а, № 55, загальною площею 367,4 кв.м в будівлі літ. В-2 номер за запису про право власності 27827341, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони їх відчуження, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді представник АТ «ПроКредитБанк» - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 про задоволення клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004003 від 04.09.2019 та накладення арешту на нежитлові приміщення 2-го поверху № 56 а, № 57 а, № 57-:-62, загальною площею 258,9 кв.м в будівлі літ. В-2, реєстраційний номер майна: 23604610; нежитлові приміщення 2-го поверху № 53 а, № 55, загальною площею 367,4 кв.м в будівлі літ. В-2 номер за запису про право власності 27827341, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони їх відчуження; постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що вищезазначені нежитлові приміщення були передані ОСОБА_8 в іпотеку АТ «ПроКредитБанк» згідно договору іпотеки від 30.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9 № 4131, та договору іпотеки від 18.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9 № 3321, з метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_8 перед АТ «ПроКредитБанк».
АТ «ПроКредитБанк» на підставі укладених з ОСОБА_8 договорів іпотеки: договір іпотеки від 30.09.2013, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9 № 4131, та договір іпотеки від 18.06.2008, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9 № 3321, має законне та переважне право задовольнити свої вимоги з метою виконання рішення господарського суду Харківської області від 11.03.2019 у справі № 922/2295/18 за рахунок предметів іпотеки.
Проте, саме на це майно позичальника ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді накладено арешт в межах даного кримінального провадження.
Слідчим суддею при накладення арешту на майно були порушені вимоги статей 94, 132, 173 КПК України.
Накладений слідчим суддею арешт на нерухоме майно жодним чином не сприяє досягненню дієвості кримінального провадження, оскільки заставлене майно позичальника ОСОБА_8 не може бути використане для задоволення майнових (матеріальних) вимог учасників кримінального провадження (потерпілих, цивільних позивачів, підозрюваних, тощо) шкоди, заподіяної злочином.
Також, адвокат ОСОБА_6 вважала, що арешт є помилково накладеним у зв`язку з тим, що був застосований щодо особи ОСОБА_8 , яка не має статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несе за законом матеріальну відповідальність за їх дії.
Дане кримінальне провадження № 0004003 від 04.09.2019 порушено та розслідується слідчими Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на надуманих підставах та лише з однією метою унеможливити АТ «ПроКредитБанк» реалізацію нерухомого майна ОСОБА_8 з метою виконання рішення суду у справі № 922/2295/18 про стягнення боргу, що набрало законної сили.
Твердження слідчого ОСОБА_10 про нібито шахрайське заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 взагалі не відповідає дійсності, адже ніхто майном ОСОБА_8 не заволодів, приватний виконавець ОСОБА_12 описав всі приміщення ОСОБА_8 відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», так як при стягненні боргу звернення стягнення відбувається на все майно боржника, а не лише на заставне майно (на відміну від рішення суду про звернення стягнення на заставне майно), при цьому опис приміщень у виконавчому провадженні не означає набуття права власності на такі приміщення.
Адвокат ОСОБА_6 також зазначала, що нерухоме майно, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді, не відповідає критеріям, визначеним в статті 98 КПК України.
У кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004003 від 04.09.2019, відсутня подія злочину та сукупність об`єктивних ознак, що характеризують злочин.
Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги представник АТ «ПроКредитБанк» - адвокат ОСОБА_6 та прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явилися. 19.07.2021 до суду апеляційної інстанції надійшов лист керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_13 , в якому ставиться питання про розгляд зазначеної апеляційної скарги без участі прокурора. Одночасно прокурором висловлено думку щодо апеляційної скарги, яка задоволенню не підлягає у зв`язку з тим, що за вказаних прокурором у клопотанні обставин, які внесені до ЄРДР, та на теперішній час здійснюється досудове розслідування, вказане майно може бути предметом вчинення злочину. Окрім цього, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004003 від 04.09.2019, призначено ряд судових експертиз, які на даний час тривають, зокрема 12.02.2020 призначено судово-почеркознавчу експертизу. Таким чином, зняття арешту з майна, на думку прокурора, може негативно вплинути на хід досудового розслідування та перешкодити ефективному відновленню прав потерпілого.
Враховуючи стислі строки, регламентовані частиною 2 статті 422 КПК України, колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі осіб, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Київським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0004003, відомості про яке внесені до ЄРДР 04.09.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України.
Підставою внесення вказаних відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_8 про створення та використання за адресою: АДРЕСА_3 , підроблених документів, а саме: 1) оригіналу платіжного доручення № 1 від 03.10.2013 на суму 358 585 грн (комісія 2 858,68 грн); 2) оригіналу заяви на переказ готівки № 18788373/199231643/552920694/930 від 03.10.2013 на суму 306 585 грн, з метою подальшого шахрайського заволодіння предметом застави за адресою: АДРЕСА_1 , належного на праві власності ОСОБА_8 , чим останній спричинена матеріальна шкода. Сума збитку встановлюється.
Крім цього, з наданих прокурором матеріалів вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 на праві власності має нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлові приміщення другого поверху № 56а, № 57а, № 57- № 62 загальною площею 258,9 кв.м в будівлі літ. В-2, та нежитлові приміщення другого поверху № 53а, № 55, загальною площею 367,4 кв.м в будівлі літ. В-2).
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_8 пояснила, що 30.09.2013 між нею, як ФОП, та ПАТ «ПроКредит Банк» укладено Рамкову угоду № FW 207.506 предметом якої було зобов`язання кредитора здійснити кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та Кредитними договорами, а позичальник зобов`язувався належно виконати усі умови, для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також виконувати усі інші зобов`язання, передбачені Угодою і Кредитними договорами. На підставі вищевказаної Угоди між ОСОБА_8 , як ФОП, та ПАТ «ПроКредит Банк» цього ж дня укладено Договір про надання траншу № 207.43953/FW207/506 від 30.09.2013, згідно якого банк зобов`язувався надати ОСОБА_8 кредит в сумі 45 000 USD з процентною ставкою 9,90 % на строк 56 місяців.
ОСОБА_8 було отримано банківську картку фізичної особи на рахунку якої перебувало 306 585,00 грн. Вказані кошти були використані ОСОБА_8 шляхом зняття готівки в банкоматах банку. Після чого виконуючи умови Договору, ОСОБА_8 стабільно та без порушень узгоджених строків здійснювала погашення отриманого кредиту шляхом внесення готівки у касу банку в валюті долари США.
В серпні 2018 року ПАТ «ПроКердит Банк» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення кредитної заборгованості з фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 в розмірі 971 710,68 грн. До позовної заяви невстановленою особою було додано банківську виписку з рахунку НОМЕР_2 , яка крім кредитної містить відомості про інші банківські операції.
В ході судового розгляду було встановлено підробку документів та використання підроблених документів, а саме були виявлені меморіальні ордери № 187503633_198813674 від «30» вересня 2013 року, № 1_199229805 від «3» жовтня 2013 року, відповідно до яких начебто ОСОБА_8 підписала заяву на переказ коштів як з рахунку № НОМЕР_2 на рахунок № НОМЕР_3 в сумі 361 477,79 грн, і з даного рахунку так і не розпоряджалась коштами з нього. Також потерпіла вказує, що не поповнювала рахунок № НОМЕР_4 на суму 306 585 грн через касу банку. При цьому представник банку до суду надав лише копії зазначених ордерів, а оригінали банк не надав, проте долучив пояснення щодо неможливості їх надання, згідно яких вбачається, що меморіальних ордерів № 187882373_199231643 від 03.10.2013 та № 1_199229805 від 03.10.2013 не існує в банківській системі, а з № 187882373_199231643 нібито існує заява на переказ готівки, але надати він її не може, бо на те потрібен певний час через віддаленість місця її зберігання.
В подальшому згідно до рішення господарського суду Харківської області від 11.03.2019 позов ПАТ «Про Кредит Банк» до ОСОБА_8 та ОСОБА_14 задоволено частково, та стягнуто заборгованість в сумі 775 944 грн 97 коп.
07.11.2019 приватний виконавець виконавчого округу Харківської області ОСОБА_12 відкрив виконавче провадження на підставі вищевказаного рішення та наказу відповідно.
31.03.2020 приватний виконавець виконавчого округу Харківської області ОСОБА_12 виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника згідно до якого останній описав нежитлове приміщення 2-го поверху № 53а, 55, 56 а, 57-62 загальною площею 626, 3 кв.м в будівлі літ. В-2.
Водночас застава була лише на частину приміщення (загальною площею 367,4 кв. м), а останній описав всі нежитлові приміщення потерпілої, у тому числі і нежитлові приміщення другого поверху № 56а, № 57а, № 57- № 62, загальною площею 258,9 кв.м в будівлі літ. В-2, які не були предметом застави.
22.04.2020 приватний виконавець виконавчого округу Харківської області ОСОБА_12 повторно виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника згідно до якого останній описав нежитлове приміщення 2-го поверху № 53а, 55, 56 а, 57-62, загальною площею 626, 3 кв.м в будівлі літ. В-2.
Постановою слідчого Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 від 07.05.2020 нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлові приміщення другого поверху № 56а, № 57а, № 57- № 62 загальною площею 258,9 кв.м в будівлі літ. В-2, та нежитлові приміщення другого поверху № 53а, № 55, загальною площею 367,4 кв.м в будівлі літ. В-2) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004003.
Задовольняючи клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004003 від 04.09.2019, слідчий суддя вважав, що прокурором доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та вважав, що за вказаних прокурором у клопотанні обставин, які внесені до ЄРДР та на теперішній час здійснюється досудове розслідування, вказане майно може бути предметом вчинення злочину.
З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Суд апеляційної інстанції вважає, що на час розгляду клопотання про арешт майна слідчим суддею існувала, відповідно до вимог статті 170 КПК України, сукупність правових підстав вважати, що майно, а саме: нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлові приміщення другого поверху № 56а, № 57а, № 57- № 62 загальною площею 258,9 кв.м в будівлі літ. В-2, та нежитлові приміщення другого поверху № 53а, № 55, загальною площею 367,4 кв.м в будівлі літ. В-2), є речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001448 від 06.04.2018, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України, є об?єктом кримінально-протиправних посягань, та є речовим доказом у розумінні статті 98 КПК України, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів необхідно накласти на нього арешт, вид якого відповідає положенням частини 2 статті 173 КПК України.
Доводи апеляційної скарги щодо тих обставин, що майном потерпілої ОСОБА_8 ніхто не заволодів, підлягають перевірці в межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0004003 від 04.09.2019.
Інші доводи апеляційної скарги представника АТ «ПроКредитБанк» - адвоката ОСОБА_6 , які давали б беззаперечні підстави суду апеляційної інстанції прийти до висновку про відсутність правових підстав у накладенні арешту на зазначені нежитлові приміщення, також не знайшли свого підтвердження.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що власником та володільцем зазначеного майна на даний час є ОСОБА_8 , а наявність у АТ «ПроКредитБанк» прав іпотекодержателя не наділяє останнього правом власності, оскільки майном, переданим в іпотеку, відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку», яким забезпечується виконання зобов`язання, залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, у даному випадку ОСОБА_8 .
За таких обставин колегія суддів вважає, що на час перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді, арешт, накладений в межах цього кримінального провадження, не порушує прав АТ «ПроКредитБанк».
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги представника АТ «ПроКредитБанк» - адвоката ОСОБА_6 висновків слідчого судді не спростовують, оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, підстав для її скасування на даний час не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника АТ «ПроКредитБанк» - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: