Справа № 442/2237/21
Провадження № 1-кс/442/438/2021
УХВАЛА
Іменем України

01 квітня 2021 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на постанову інспектора сектору дізнання Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області про закриття кримінального провадження, -

встановив:
23.03.2021 на адресу суду надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (здано на пошту 13.03.2021), в якій просить скасувати постанову інспектора сектору дізнання Дрогобицького відділу поліції ГУНП у Львівській області про закриття кримінального провадження від 30.12.2020 по кримінальному провадженню №0000348.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 30.12.2020 інспектором сектору дізнання Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000348 у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Вважає вищевказану постанову незаконною та передчасною, оскільки інспектором не було повно досліджено всіх обставин злочину, не встановлено свідків і очевидців злочину, не перевірено несанкціоновані пункти прийому металобрухту, розташовані неподалік від місця скоєння злочину тощо.

Представник ПАТ «Укртелеком» в судове засідання повторно не з`явилась. Водночас подала до суд заяву про забезпечення участі в справі в режимі відеоконференції.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слічого, визначено у ст.306 КПК України. Так, у ч.2, 3 зазначеної статті передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Таким чином, у законі передбачено дві імперативні вимоги стосовно порядку розгляду скарги, яких фактично неможливо дотриматися в разі порушення особою, яка звернулася зі скаргою, обов`язку своєчасно з`явитися до суду для участі в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, справедливий судовий розгляд має ґрунтуватися на принципі рівності сторін, який передбачає надання розумної можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в істотно менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Оскільки законом створені найбільш сприятливі умови для швидкого захисту порушених прав під час досудового розслідування, строк проведення якого чітко обмежений, як і обмежений строк розгляду скарг, скаржник, звертаючись до слідчого судді повинен добросовісно користуватися такою процесуальною можливістю та з`явитися в судове засідання для надання особистих пояснень.

З метою дотримання права особи, яка подала скаргу на обов`язкову участь при розгляді скарги, слідчим суддею, вжито усіх можливих процесуальних заходів, а саме: відкладення розгляду скарги. Слідчий суддя вважає, що в матеріалах справи наявні переконливі докази про повідомлення особи, яка звернулась зі скаргою про місце, день та час розгляду справи.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Беручи до уваги наведене, слідчий суддя вважає, що повторне відкладення розгляду справи призведе до порушення процесуальних строків розгляду даної скарги. Водночас, наявність клопотання про забезпечення участі представника заявника в режимі відео конференції для участі в розгляді даної скарги, свідчить про підтримання даної скарги, а тому слідчий суддя вирішив розгляду скаргу у відсутності заявника на підставі наявних у справі матеріалів.

Інспектор дізнання в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки.

Ухвалою слідчого судді від 24.03.2021 витребувано з Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області матеріали в межах якого заявлено скаргу, проте такі в розпорядження слідчого судді не представлено.

Частиною 3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.2 ст.107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Клопотань учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів фіксування не поступило, а тому фіксування клопотання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

У відповідності до ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч.4 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим чи їх представником можуть бути оскаржені рішення дізнавача про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого/дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення дізнавача чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що в провадженні Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000348 від 09.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України на підставі заяви про вчинене кримінальне правопорушення про те, що 09.11.2020 працівниками дільниці мережі доступу 313/9 м.Дрогобич було виявлекно, що в м.Стебник невідомі особи з повітряної лінії зв`язку (діючих ліній зв`язку) ПАТ «Укртелеком» викрали розподільчі кабеля марки ТПП 20х2х0,4 довжиною 140 метрів по вул..Мазепи 16, між опорами №4-183-№4-209 інв.№10(460200)-00200247 та ТПП 10х2х0,4 довжиною 30 метрів по вул..Симоненка 4 в прольоті між опорами №4-126-№4-27 і ТПП 10х2х0,4 довжиною 50 метрів по вул.Я.Мудрого 9 між опорами №4-98-№4-99 інв.№10(460200)-00800146/1, що спричинило Товариству матеріальну шкоду на суму 3867,84 грн., а також тимчасове припинення зв`язку для 10 абонента ТМЗК, БЗ-2шт з них ADSL 10 абонентів.

30.12.2020 інспектор сектору дізнання Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 прийнято рішення, оформлене постановою про закриття вищевказаного кримінального провадження.

Постанову мотивовано тим, що заявник не вжив належних заходів щодо збереження свого майна, що не виключає факт втрати вищенаведеного майна із власної необережності, через відсутність заходів спрямованих на його збереження, а тому в органу досудового розслідування відсутні будь-які відомості з приводу вчинення відносно останнього крадіжки, суб`єктивна сторона крадіжки майна характеризується прямим умислом на заволодіння ним, котрий у даному випадку відсутній. У зв`язку з цим провадження закрито у зв`язку з відсутністю у даному випадку складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

З матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної постанови вбачається, що під час досудового розслідування дізнавачем не було проведено достатнього та необхідного за даних умов обсягу слідчих дій, необхідних в даному кримінальному провадженні, не виконано обов`язків, покладеними на нього законодавцем, спрямованих на виконання завдання кримінального провадження, зокрема захисту прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, швидкого та повного розслідування та встановленню істини у кримінальному провадженню тощо, а тому оскаржувана постанова не може вважатися такою, що відповідає вимогам статті 110 КПК України.

Дізнавачем не перевірено належним чином усіх обставин кримінального провадження, не надано належної оцінки зібраним доказам, що призвело до передчасного та необґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження.

Відтак, висновок слідчого про наявність підстав для закриття кримінального провадження є передчасним, а тому скаргу слід задоволити, оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України, суд
постановив:
Скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на постанову інспектора сектору дізнання Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області про закриття кримінального провадження задоволити.

Постанову інспектора сектору дізнання Дрогобицького відділу поліції ГУНП у Львівській області про закриття кримінального провадження від 30.12.2020 по кримінальному провадженню №0000348 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1