Ухвала

19 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 126/2665/20
провадження № 51-1660 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року,

встановив:
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 01 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_4 , у зв`язку з недотриманням вимог статті 427 КПК України, залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

У межах наданого судом строку ОСОБА_4 надав касаційну скаргу у новій редакції, проте недоліків не усунув.

З касаційної скарги убачається, що скаржник не усунув порушення п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, відповідно до якого касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Так, в касаційній скарзі, ОСОБА_4 просить змінити в частині судове рішення, а саме скасувати арешт на майно: легковий автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які належать ОСОБА_4 , повернути їх власнику. При цьому, вказуючи, що дана касаційна скарга подана на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року, скаржник не зазначає, яке конкретно судове рішення він просить змінити.

Окрім цього, вимога про зміну судового рішення шляхом скасування арешту майна є фактично проханням про його скасування, оскільки зводиться до ухвалення протилежного за змістом рішення.

Таким чином, викладені в касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що ухвала суду першої інстанції поставлена за правилами ст. 174 КПК України, в силу положень ч. 2 ст. 424 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду, натомість ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена у касаційному порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне повернути

ОСОБА_4 касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Повертаючи касаційну скаргу, Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторно звернутися до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, в межах строку на касаційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2021 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3