Ухвала
Іменем України
30 березня 2021 року
м. Київ
справа № 426/1603/19
провадження № 51-1520ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року,
встановив:
Вироком Сватівського районного суду Луганської області від 27 червня 2019 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року захиснику ОСОБА_4 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження вищевказаного рішення місцевого суду та повернуто апеляційну скаргу.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку зазначеної ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги, долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на вирок суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 27 червня 2019 року здійснювався за її участю. Цього ж дня було оголошено ухвалений вирок та вручено засудженій його копію. Таким чином, отримавши повний текст вказаного рішення, засуджена знала про порядок набрання судовим рішенням законної сили та строк на його оскарження до суду апеляційної інстанції, оскільки про це зазначено в його резолютивній частині. Однак, апеляційної скарги у визначений законом строк на апеляційне оскарження засуджена ОСОБА_5 не подала.
Разом з тим, договір про надання їй правової допомоги з адвокатом

ОСОБА_4 вона уклала 26 січня 2021 року, тобто зі спливом значного строку (майже 18 місяців) після ухвалення вироку щодо неї.
З огляду на вказане, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку

на апеляційне оскарження вироку місцевого суду від 27 червня 2019 року захисник засудженої адвокат ОСОБА_4 подав до суду апеляційної інстанції

із суттєвим пропуском встановленого законом тридцятиденного строку на його оскарження, на що послався в обґрунтування поважності причин його пропуску.
За наслідками розгляду вказаного клопотання апеляційний суд ухвалою від 23 лютого 2021 року відмовив в його задоволенні та повернув захиснику його апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду є законним

та обґрунтованим, оскільки захисник не навів об`єктивних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які б суд міг визнати поважними, та поновити зазначений строк.
Так, про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Зважаючи на наведене, з урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України та доводів клопотання захисника ОСОБА_4 про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження, які аналогічні доводам його касаційної скарги, зокрема, про укладення договору про надання правової допомоги із засудженою вже після спливу строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що апеляційна скарга захисника відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України підлягає поверненню, оскільки колегією суддів не встановлені обставини, які свідчать про поважність пропуску зазначеного строку, а тому і підстав для його поновлення немає.
Таким чином, підстав вважати рішення апеляційного суду незаконним чи необґрунтованим у колегії суддів немає, як і підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 .
Оскільки зі змісту касаційної скарги, доданої до неї копії судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження

за його касаційною скаргою на ухвалу Луганського апеляційного суду

від 23 лютого 2021 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення його апеляційної скарги на вирок Сватівського районного суду Луганської області від 27 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3