1Справа № 335/8607/20 1-кп/335/324/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2021 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002163 18.09.2020 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, неодруженому, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштованому, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

16.01.2012 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

19.12.2012 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70,71 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнився по відбуттю строку покарання 20.05.2016 року;

25.09.2018 року вироком апеляційного суду Запорізької області вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13 лютого 2018 року щодо ОСОБА_4 в цій справі в частині призначеного покарання та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України скасовано, а вступну частину вироку змінено. Призначено ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнився ОСОБА_4 по відбуттю покарання 11.05.2020 року,

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи особою раніше неодноразову засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які у встановленому порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став, та знову вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

18.09.2020 року о 11:15 годині, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, неподалік від буд. №58 помітив припаркований автомобіль «Рено Мастер», д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові білого кольору. Далі, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та залишаються не поміченими, підійшов до передньої правої (пасажирської) двері автомобілю «Рено Мастер» д.н.з. НОМЕР_1 та відчинив її. Після чого, шляхом вільного доступу, проник до автомобіля та протягнув руку до салону, де з передньої панелі таємно викрав мобільний телефон «Моtorola ХТ 1585», в корпусі чорного кольору, вартістю 1399 гривень 67 копійок, який належить потерпілому ОСОБА_6 .

Для досягнення вказаної мети направленого на таємне викрадення чужого майна, та утримуючи при собі раніше викрадений мобільний телефон «Моtorola ХТ 1585», в корпусі чорного кольору, ОСОБА_4 почав залишати місця скоєння злочину, але його дії були помічені потерпілим ОСОБА_6 , який в цей час почав кричати ОСОБА_4 , щоб він зупинився.

Однак, ОСОБА_4 утримуючи при собі викрадений мобільний телефон ««Моtorola ХТ 1585», в корпусі чорного кольору, усвідомивши, що його дії викрити потерпілим ОСОБА_6 , та усвідомлюючи той факт, що його дії носять відкритий характер, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел заправлений на заволодіння чужим майном, продовжив дії щодо утримання викраденого майна, побіг з місця скоєння кримінального правопорушення, але невдовзі, біля буд. №58 по вул. Незалежної України в м. Запоріжжя, був затриманий потерпілим ОСОБА_6 .

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді 23.02.2021 року пояснив, що 18 вересня 2020 року в дообідній годині він, з метою оформлення документів, йшов по вул. Незалежної України в бік «Критого ринку» . Біля одного з під`їзду, адресу не пам`ятає, стояв автомобіль, у якого двері відкриваються збоку. Рено Мастер. Потерпілий та свідок стояли біля під`їзду в цей момент. Обвинувачений підійшов до пасажирської двері, вона були відкрита, побачив, що лежить телефон, від`єднав телефон від зарядного пристрою та відійшов з телефоном в бік пам`ятника метра на 3-4. Потім побачив потерпілого, який працював, носив вікна та його стало шкода потерпілого, і він вирішив повернути викрадений телефон власнику. Коли він підійшов до автомобіля потерпілий побачив його та почалася колотнеча. Повертав телефон дістав його з кишені та віддав потерпілому, однак він це не оцінив. Обвинувачений підсковзнувся та упав на землю. Також вказав, що коли брав телефон потерпілий його не бачив, і тому було стільки можливостей втекти, однак він не втік та віддав телефон потерпілому в руки, потерпілий поклав телефон в кишеню, потім почалася бійка. Потерпілий почав бити його. У подальшому поліція приїхала та відвезли обвинуваченого у поліцію. Вину визнає, що викрав телефон, а не грабіж. Вказав, якби він бажав пограбувати, він би втік, у нього було багато можливостей. Йому ніхто не кричав «Стій». Побачив лежить телефон, нікого немає, ось і взяв його. Телефон був чорний сенсорний. Потерпілий був біля бордюру зліва. Свідок вийшов коли вже була бійка. Він вкрав, але не пограбував і коли брав телефон, потерпілий його не бачив, і у нього було стільки можливостей втекти.
У зв`язку із тими обставинами, що ОСОБА_4 заперечував наявність умислу на відкрите заволодіння чужим майном, зазначаючи, що він мав намір на таємне викрадення майна, судом досліджені докази, надані прокурором у повному обсязі, а саме допитано потерпілого ОСОБА_6 , допитано свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , досліджені письмові докази.
Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за обставин встановлених судом, доведена повністю і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні, а саме:

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 який у судовому засіданні 12.11.2020 року пояснив, що 18 вересня 2020 року приблизно о 11 годині ОСОБА_10 попрохав допомогти йому по роботі та завантажити та розвантажити автомобіль. Автомобіль підігнали до під`їзду, покинули його і знаходилися з правої сторони від нього, ліву сторону вони не бачили, чекали поки віднесуть віконні рами, він подивився назад і побачив, що зачинялися праві двері, обійшов автомобілі і спочатку побачив обвинуваченого, потім подивився вже в автомобіль і виявив, що немає телефону, розвернувся, а обвинувачений намагався піти, він його окрикнув «Повертай», однак ОСОБА_11 побіг, потерпілий за ним, бігли вони до кінця будинку, потім обвинувачений втрати рівновагу і впав, там потерпілий його і затримав. Він перебував біля кабіни водія, перебував зі ОСОБА_7 їх було двоє . Він озирнувся і побачив, що закрилася пасажирські двері, він обійшов з задньої сторони і побачив що він вже відходив від автомобіля і одразу ж виявив відсутність телефону повернувся до нього покликав його, він нічого не відповів, декілька разів озирнувся і побіг. Він побіг за ним і затримав його. Поки затримував йшла боротьба, телефон в цей час вже лежав на землі. Коли ОСОБА_4 відходив від автомобіля в його правій руці бачив свій телефон. Декілька разів окликнув. Коли повертав за кут, зменшив швидкість, він впав, зав`язалася боротьба. Перехожі викликали поліцію і до приїзду поліції він тримав його. ОСОБА_4 скаржився щоб опустив руки, потім -треба було це зробити, бо в нього діти, з приводу обставин нічого не пояснював, пропонував вирішити на місці. Він втікав від нього в іншу сторону. Телефон випав під час боротьби, тріснув. Коли затримував водій свідок не допомагав. Тілесні ушкодження ОСОБА_4 він заламував йому руки, однак не бив. Телефон не віддав. Телефон було взято з правої пасажирської сторони. Окликнув обвинуваченого він почув ці окрики він озирався, він розумів що його помітили. У правій руці він тримав телефон. Кричав зупинитися. Наздогнав метрів 50, поліцію не викликав. Жінка спитала:«Я зараз викликаю поліцію?», на що потерпілий сказав:«Викликайте». Поліція приїхала через 10 хвилин, він поїхав на райвідділ та написав заяву. Обвинуваченого ніхто не запрошував, він не знайомий, звідки він взявся не відомо. Бус стояв у дворі, за дорогою знаходиться парк, де затримав є дорога. Покарання обвинуваченому вважає призначити на розсуд суду.
Показаннями свідка ОСОБА_7 , який у судовому засіданні 24.11.2020 року пояснив, що за родом діяльності займався встановленням нових вікон по АДРЕСА_2 . Вони старі рами забирали та грузили в автомобіль. В момент навантаження автомобіль був не замкнутий, тому що мобільний телефон потерпілого ОСОБА_6 лежав на зарядці на торпеді, двері були зачинені, однак не замкнені. Був відкритий лише вантажний відсік і вони по черзі носили рами. Підозрюваний стояв біля правого крила десь в метрі від автомобіля і спостерігав, чи робив вигляд що спостерігає, як встановлюють вікна. В один момент, свідок якраз пішов за дровами, і почув як клацає дверцята ручки, ОСОБА_12 повинен бути з тієї сторони, а тому коли свідок почув як клацнула ручка, він не хвилювався, оскільки там був ОСОБА_12 , він взяв дрова вийшов і бачить як ОСОБА_12 женеться за підозрюваним. Свідок поклав дрова, двері закрив та пішов слідом. На розі будинка, він побачив ОСОБА_12 , який затримав підозрюваного, телефон вже лежав на землі. Приїхали поліція, забрали телефон.

На уточнюючи питання свідок пояснив, що це було у вересні 2020 року. Також вказав, що він має мікроавтобус Рено Мастер. Були вони двох виконували цю роботу. Обвинувачений спостерігав хвилини 2-3, він стояв в метрі від автомобіля. Мобільний телефон був в автомобілі, сенсорний чорний телефон «Моторола». Потерпілий гнався за обвинуваченим та кричав «Стій» Зупинись!». Обвинувачений біг з усіх ніг. Коли свідок вийшов за будинки, ОСОБА_13 вже затримав обвинуваченого. Обвинувачений вже лежав і потерпілий зафіксував руки, тілесні ушкодження не наносилися. Працівники поліції приїхали 3 екіпажу- всі чоловіки. Телефон лежав на землі. Коли вернувся під`їхали слідчі, від давав покази. Обвинувачений кричав та на публіку працював. Телефон повернули потерпілому. Підтверджує, що обвинувачений є саме тією особою, яка взяла телефон. Потерпілий кричав «Стій! Стій!» ,це було чітко чутно, був день, людей на вулиці не було і було тихо. Жінки викликали поліцію, яка приїхала через хвилин 10 приїхали . Потерпілий сказав на питання, що трапилося, що обвинувачений поцупив телефон з машини, а телефон викинув на землю..

Показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що працює в Управлінні патрульної поліції в Запорізькій області, 18.09.2020 року він працював на патрульному автомобілі з ОСОБА_9 . Під час виконання службових обов`язків патрулювання отримали виклик близько 11:30 про те, що за адресою: вул. Незалежної України 58, чоловік з автомобіля витягнув телефон та побіг в бік будинку 60 Б за адресою Незалежної України. Прибувши за місцем виклику було виявлено заявника ОСОБА_6 1987 року народження, який пояснив, що з автомобіля «Рено мастер» під час того як розвантажували його, чоловік витягнув телефон та побіг, заявник намагався його наздогнати, а коли вони прибули до місця події у них сталася сутичка, боротьба і потерпілий прямо вказав на обвинуваченого як на чоловіка який це скоїв. До обвинуваченого було застосовано спецзасіб кайданки та на місце події викликано СОГ. Також у траві виявлено телефон мобільний «Моторола». До екіпажу входив старший сержант поліції ОСОБА_9 . Обвинувачений нічого не розповідав про кримінальне правопорушення. Потерпілий їм пояснив, що під час того як вони розвантажували автомобіль зі своїм знайомим даних не знає, виявили те, що з автомобіля зник телефон, від автомобіля відходив чоловік, потерпілий побіг за них обвинувачений почав убігати від нього зав`язалась бійка під час якої у обвинуваченого випав телефон. Бійка почалась через те, що обвинувачений вкрав телефон. У обвинуваченого була агресивна зухвала поведінка, він постійно виражався нецензурною лайкою, казав, що це не він. Телефон перебував на траві саме де у обвинуваченого та заявника відбувалась бійка. Те, що телефон випав з кишені обвинуваченого свідок не бачив. Коли вони приїхала, заявник сидів на обвинуваченому та чекав наряд поліції для з`ясування обставин.

Показаннями свідка ОСОБА_9 який пояснив, що працює в Управлінні патрульної поліції, 18.09.2020 року він працював на патрульному автомобілі з ОСОБА_8 . Вони отримали виклик про те, що за адресою: Незалежної України 60 у заявника з автомобіля «Рено мастер» невідомий викрав телефон. Прибувши за місцем виклику між будинком 60 та 58 було виявлено невідомого громадянина та заявника, який пояснив, що помітив як з його автомобіля невідомий виліз, та він побіг за ним та намагався його затримати . У громадянина було помічено викрадений телефон. Обвинувачений казав, що він хотів віддати телефон та піти, по відношенню до заявника вів себе агресивно, до приїзду поліції у них була бійка, заявник намагався його затримати. Обвинувачений знаходився від машина приблизно на відстані 50 метрів. Мобільний телефон знаходився на землі. Заявник нам пояснив, що під час бійки у затриманого випав мобільний телефон. Коли саме випав телефон, вони не бачили. Обвинувачений пояснив, що він хотів здійснити крадіжку, коли вилазив з машини його побачив потерпілий він почав тікати, потом бажав повернути телефон. Саме обвинуваченого вони затримували.

Аналізуючи та оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_6 суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються між собою із поясненнями свідка ОСОБА_7 в частині тих подій, які потерпілий та свідок сприймали безпосередньо. Мотивів для обмови потерпілим та свідками обвинуваченого не встановлено, всі свідчення надавалися під присягою, крім того, вказані особи впізнали обвинуваченого у судовому засіданні, як особу, що вчиняла злочин.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається підстав вважати, що свідки, показання яких узгоджуються між собою, та з іншими доказами по даному кримінальному провадженню, в тому числі і письмовими, оговорюють обвинуваченого по даному кримінальному провадженню або є зацікавленими в результатах його розгляду. Всі свідчення надавалися під присягою. Щодо показів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , то судом беруться до уваги їх покази з урахуванням тих обставин, що вони не були свідками безпосередньо вчиненого кримінального правопорушення та прибули на місце після затримання обвинуваченого.

Окрім показань потерпілого ОСОБА_6 та свідків, вина ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, підтверджується також письмовими доказами, які відповідають вимогам передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 18.09.2020 року, відповідно до якого, у присутності двох понятих було оглянуто місце події, ділянка проїзної частини дороги у дворі будинку АДРЕСА_2 на якій розташований автомобіль Рено Мастер білого кольору, НОМЕР_1 та фототаблицями до протоколу огляду місця події, на яких містяться оглядовий фотознімок місця розташування транспорту за адресою: АДРЕСА_2 (фото №1-5), вузловий фотознімок місце крадіжки у салоні автотранспорту, за адресою: АДРЕСА_2 (фото №6)

-даними протоколу огляду місця події від 18.09.2020 року, відповідно до якого, за участю власника ОСОБА_6 , двох понятих, оглянута ділянка місцевості, що має трав`яне покриття та розташована приблизно в 5 метрах від торцевої частини будинку АДРЕСА_3 . На зазначеній ділянці в траві виявлено мобільний телефон чорного кольору. Біля телефона виявлено на відстані 3 метра виявлено чоловіка, який представився ОСОБА_6 та чоловіка, який представився ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомив про те, що раніше судимий за злочини проти власності. Згідно протоколу, ОСОБА_6 пояинв, що вищезазначений мобільний телефон належить йому та вказавши на чоловіка, який представився ОСОБА_4 , повідомив, що останній викрав у нього мобільний телефон, у зв`язку із чим ОСОБА_6 в подальшому затримав ОСОБА_4 та в ході затримання у останнього випав з кишені зазначений телефон. В ході огляду вилучено мобільний телефон «Моtorola», з трави в 5 метрах відторцевої частини будинку АДРЕСА_3 ,який упаковано до паперового конверту. З фототаблиць до протоколу огляду місця події містяться оглядовий фотознімок частки місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився мобільний телефон (фото №1-4), детальний фотознімок мобільного телефона (фото № 7,8), оглядовий знімок учасників ОМП (фото №5), оглядовий фотознімок на якому потерпілий вказує, де знаходиться мобільний телефон (фото №6);

- даними протоколу огляду предмету від 18.09.2020 року, згідно до якого оглянуто мобільний телефон«Моtorola ХТ 1585», в корпусі чорного кольору,в ході огляду якого потерпілий заявив, що це саме його мобільний телефон, він його впізнав за візуальними ознаками, ушкодженнями та наявними фотографіями та листуванням та фототаблицями до протоколу огляду, на яких зображено вигляд упаковки, загальний вигляд мобільного телефону, імеі мобільного телефону (фото №1-9).
-висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №1375-20 від 23.09.2020 року, згідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Моtorola ХТ 1585», в корпусі чорного кольору, на момент вчинення злочину складала 1399,67 грн.
Крім того, даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.09.2020 року, підтверджується ті обставини, що потерпілий ОСОБА_6 звернувся із заявою про злочин, в якій повідомив, що 18.09.2020 року в проміжок часу з 11-10 до 11-20 невстановлена особа з салону автомобіля Рено Мастер білого кольору скоїла крадіжку мобільного телефону Моторола ХТ 1585 чорного кольору, відомості про вказане кримінальне внесено до ЄРДР 18.09.2020 року, про що свідчить витяг з ЄРДР № 0002163.

Згідно витягу з ЄРДР № 0002163 ,внесено відомості за ч.2 ст.186 КК України, за обставинами того, що 18.09.2020 року надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою раніше засудженою за вчинення корисного злочину, знаходячись біля будинку, АДРЕСА_2 , з автомобілю марки «Рено Мастер» відкрито викрав мобільний телефон «Моторола», чим завдав матеріального збитку ОСОБА_6 . Згідно рапортів фабула ЄО 18.09.2020 о 11:25 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 18.09.2020 о 11:24 за адресою: АДРЕСА_2 заявник повідомив про те, що затримали крадія, який 5 хвилин тому викрав з авто мобільний телефон.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину 18.09.2020 року, ОСОБА_4 затримано 18.09.2020 року о 11.15 год потерпілим ОСОБА_6 підставою затримання вказано, якщо особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення. Від отримання протоколу затримання ОСОБА_4 відмовився, факт відмови засвідчено захисником ОСОБА_15 .

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями потерпілих і свідка, суд вважає, що вищезазначені докази в повному обсязі доводять вину у вчиненні кримінального правопорушення, за наведених у вироку обставинах.

Зауважень щодо належності та допустимості представлених стороною обвинувачення доказів від сторони захисту не надійшло.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_4 щодо наявності умислу на вчинення крадіжки і намір повернути викрадений телефон, оскільки вони суперечать поясненням як потерпілого, так і поясненням свідка, який впізнав обвинуваченого, як особу, яка вчинила грабіж, як у судовому засіданні так і під час досудового розслідування та іншим доказам у даному провадженні.

Згідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Підвищена суспільна небезпека грабежу порівняно з крадіжкою зумовлюється тим, що грабіжник не приховує свого наміру протиправно заволодіти майном, діє відкрито для сторонніх осіб, ігноруючи волю потерпілого чи осіб, у володінні чи під охороною яких перебуває майно.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Із даних встановлених судом вбачається, що 18.09.2020 року дії ОСОБА_4 були розпочаті, як крадіжка, а потім переросли у грабіж, оскільки були виявлені потерпілим ОСОБА_6 та свідком та незважаючи на це, продовжені ОСОБА_4 з метою заволодіння майном, а ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його злочинні дії були викриті, не припинив їх, так як з метою утримання майна втікав від переслідування, що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 , які зазначали, що ОСОБА_6 побіг за ОСОБА_4 і прохав обвинуваченого зупинитися, наздогнав його та затримав, а довів свій умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, до кінця, незважаючи на вимоги потерпілого повернути викрадене, а відтак вчинив грабіж. ОСОБА_6 усвідомлював незаконність вчинюваних дій обвинуваченим, як і останній, що вчинив відкрите викрадення телефона. З цих доказів вбачається, що винний чув крики потерпілого та розумів (не міг не розуміти), що його злочинні дії помітили інші особи. Обставин, які би ставили під сумнів достовірність цих показань, за результатами судового розгляду не встановлено. Крім того, сам ОСОБА_4 не заперечував факт викрадення майна потерпілого з автомобіля, проте наполягав, що викрадення було таємним. З таким твердженням суд погодитися не може виходячи зі способу та форми заволодіння телефоном.

Враховуючи наведені факти, не можна стверджувати про те, що ОСОБА_4 не усвідомлював, що його дії були помічені іншими особами. Крім того, він після криків потерпілого обернувся, однак продовжив свої дії та зник з місця події.

Відтак, твердження ОСОБА_4 , що він вчинив таємне викрадення майна, є безпідставними, оскільки спростовуються фактичними обставинами кримінального провадження, встановленими судом та розцінюються як спосіб захисту та уникнення від кримінальної відповідальності і за таких мотивів суд не знаходить підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_4 на менш тяжкий злочин - крадіжку.

При цьому суд критично оцінює показання обвинуваченого які протирічать обвинуваченню та встановленим в суді обставинам його протиправної діяльності, стосовно того, що він викрав телефон з автомобіля, однак повернувся до автомобіля, щоб повернути викрадений телефон потерпілому, оскільки такі показання не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються показаннями потерпілого, свідка, іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, крім того, такі покази є нелогічними з огляду на ті обставини, що ОСОБА_4 визнає вчинення ним крадіжки. Такі показання обвинуваченого суд розцінює як природну захисну реакцію та намагання уникнути відповідальності за скоєний злочин і не приймає до уваги показання ОСОБА_4 , оскільки вони є непослідовними, не підтверджуються жодними фактичними даними та спростовуються дослідженими судом доказами, які в сукупності є логічними, взаємопов`язаними і узгоджуються між собою, а всі вищевикладені докази в своїй сукупності навпаки спростовують їх саме.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_4 , оскільки вони суперечать поясненням потерпілого, який не тільки впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка пограбувала його, як у судовому засіданні так і під час досудового розслідування, так і затримав ОСОБА_4 одразу ж після вчинення кримінального правопорушення.

Невизнання своєї провини ОСОБА_4 суд розцінює як спосіб ухилитися від кримінальної відповідальності і уникнути справедливого покарання. Крім того, при вивченні особи ОСОБА_4 встановлено, що він схильний до вчинення злочинів, не оцінив гуманного відношення до нього з боку правосуддя - призначені раніше покарання не здобули належної дії і він належних висновків для себе не зробив.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_4 повністю доведена і він повинен нести за це відповідальність.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України та обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При цьому судом не встановлюється, як обставина, яка пом`якшує покарання щире каяття.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (ВС/ККС № 166/1065/18 від 18.09.2019). Однак, у матеріалах кримінального провадження стосовно обвинуваченого відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_4 поряд із відсутністю цивільного позову, у судовому засіданні хоча і вказував, що вину визнає та розкаюється, однак його покази суд розцінює не як щире каяття, а як намагання уникнути кримінальної відповідальності. До уваги судом також береться ставлення винної особи до вчиненого ним порушення та його поведінка після вчинення злочину. Так у судовому засіданні ОСОБА_4 хоча і зазначив, що вину визнає, проте щирого жалю з приводу вчиненого не висловлював, навпаки сперечався із потерпілим з приводу обставин події, намагаючись виставити потерпілого в негативному світлі.

Призначаючи покарання обвинуваченому судом враховуються характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного обвинуваченим, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, усі обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, а також відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, але не працює, легальних доходів не має та офіційно суспільно корисною працею не зайнятий, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, неповнолітніх дітей на його утриманні немає, не одружений, інвалідом не являється, на обліку в наркологічному диспансері і на обліку в психіатричній лікарні не перебуває, однак з 03.07.2017 по 19.09.2017 перебував на диспансерному обліку з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, психостимуляторів, канабіоїдів, зі шкідливими наслідками, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за аналогічні корисливі злочини.

Суд також враховує, що нове кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив через 4 місяці після звільнення з місць позбавлення волі, у скоєному не кається, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення і перевиховання та про його схильність до вчинення корисливих злочинів. Суд також зважає на те, що ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК раніше звільнявся від призначеного йому судом покарання за вчинення тотожних злочинів, проте ним знову вчинялися корисливі злочини, у тому числі і в період іспитового строку, сукупність цих всіх обставин свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого і небажання стати на шлях виправлення, при цьому він не працює та не має постійного законного джерела доходів, додатково свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.186 КК України.

Визначаючи такий вид покарання, судом враховано думку прокурора, який просив суд призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки, думку потерпілого, який при призначенні покарання покладався на розсуд суду, конкретні обставини вчиненого одного злочину, відсутність тяжких наслідків та повернення майна потерпілому.

Крім того, суд виходить із встановленої статтею 50 КК України мети покарання, яка передбачає окрім кари, виправлення і запобігання вчиненню винними нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, покарання має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати по справі на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи в розмірі 653,76 грн., які документально підтверджені, слід стягнути з ОСОБА_4 на підставі ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою враховуючи обраний ОСОБА_4 судом вид покарання та існування ризиків ухилення від виконання вироку суду, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Відносно обвинуваченого під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2020 року був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання, з 18.09.2020 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 2046-VIII зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі починаючи з 18.09.2020 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком відраховувати з моменту його затримання з 18.09.2020 року.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 18.09.2020 року по день набрання вироком законної сили включно відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України із співвідношення: одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 653,76 гривні процесуальних витрат.

Речові докази: мобільний телефон «Моtorola ХТ 1585», в корпусі чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 , 2 ключі та сім-карта мобільного оператора «Київстар», які вилучені в ході затримання у ОСОБА_4 - передані до камери зберігання Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області - повернути ОСОБА_4 , металеві щипці вилучені в ході затримання ОСОБА_4 передані до камери зберігання Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області знищити

Цивільний позов не заявлено.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинуваченому роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1