Справа № 452/550/21
Провадження № 1-кс/452/98/2021
УХВАЛА
іменем України

23 лютого 2021 року м. Самбір

слідчий-суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 із участю заявника ОСОБА_3 та його представника-адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Самбірського РВП про відмову в задоволенні заяви про визнання потерпілим, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду із скаргою на дії слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області щодо відмови у задоволенні заяви про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000039, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 грудня 2020 року за ознаками злочинів, передбачених ст. 14 ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 175, ч. 2 ст. 364 КК України. В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 8 лютого 2021 року ним було подано заяву слідчому про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні; 10 лютого 2021 року слідчим винесено постанову про відмову у задоволенні поданого заявником клопотання; вважає дане рішення слідчого незаконним та необґрунтованим, постанова не є вмотивованою та не містить жодної підстави вважати його особою, якій не завдано шкоди.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 подану скаргу підтримали та просили її задовольнити з мотивів викладених у такій; додатково заявник пояснив, що даними кримінальними правопорушеннями йому завдана матеріальна шкода в сумі 54108 гривень і на даний час розмір тільки збільшується, а перебуваючи в статусі потерпілого він матиме можливість сприяти слідству розкриттю цих злочинів та надавати докази, чи заявляти клопотання про проведення бухгалтерської та інших експертиз, ін.; відповідно в особи виникнуть права і обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним Законом.

Слідчий Самбірського ВП, будучи повідомленим про час та місце розгляду скарги у судове засідання не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду.

Заслухавши пояснення заявника та його представника-адвоката, дослідивши наявні матеріали справи, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення даної скарги, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає три обов`язкові ознаки: 1)слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2)така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3)відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований Кримінальним процесуальним Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

В основі набуття фізичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди), формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення).

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як установлено у судовому засіданні, Самбірським РВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000039 від 29.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 14 ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 175, ч. 2 ст. 364 КК України; 8 лютого 2021 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого СВ Самбірського РВП із заявою про залучення його як потерпілого у даному кримінальному провадженні; слідчим СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 10 лютого 2021 року було винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим; таким чином на даний час заявник не є стороною кримінального провадження та позбавлений можливості збирати докази та подавати їх слідчому.

З аналізу ст. 110 КПК України вбачається, що постанова про відмову в задоволенні клопотання має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Як вбачається із матеріалів справи, у постанові відсутні дані про проведення слідчих дій, щодо необхідності перевірки доводів особи, яка звернулася із заявою про спричинення їй, зокрема ОСОБА_3 майнової, моральної або матеріальної шкоди, тобто фактично слідчим не повно перевірялись обставини, які мали значення для вирішення питання про визнання або відмову у визнанні особи потерпілою, не надано оцінки фактичним обставинам, які містяться в матеріалах даного кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 55 КПК України та враховуючи те, що постанова про відмову у визнанні потерпілим має бути вмотивованою, слідчий суддя приходить висновку про задоволення скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, оскільки правового обґрунтування відсутності підстав для визнання заявника потерпілим і те, що відсутні підставі вважати, що злочинами йому завдана шкода, оскаржувана постанова не містить; слідчим не проведено необхідних слідчих дій спрямованих на визначення наявності чи відсутності спричиненої шкоди заявнику, не взято наявні докази в їх сукупності.

За таких обставин, вважаю, що постанова слідчого не відповідає вимогам частини 5 ст. 110 КПК України, згідно яких така складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст встановлених обставин, які є підставами для прийняття рішення, а тому таку слід скасувати.

Разом з тим згідно ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений починати досудове розслідування, мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування, доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги, - даний перелік є вичерпним.

Відтак, слідчий суддя не може виходити за межі формулювання викладу резолютивної частини ухвали за результатами перевірки законності і обґрунтованості рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, окрім тих, які зазначені ч. 2 ст. 307 КПК України. Слідчий суддя, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у спосіб, визначений главою 28 цього Кодексу, встановивши за результатами розгляду скарги незаконність прийнятих рішень, дії чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, приймає одне із рішень, передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України. Але разом з тим, приходить до переконання в необхідності скерувати копію прийнятого рішення для відома і на контроль процесуальному прокурору Самбірської місцевої прокуратури Львівської області, котрий здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, оскільки в тому числі прокурора подібна вказівка про визнання ОСОБА_3 потерпілим взятою до уваги слідчим не була.

Керуючись ст. ст. 55, 56, 303, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 10.02.2021 року про відмову в задоволенні заяви про визнання потерпілим ОСОБА_3 під час досудового розслідування кримінального провадження №000039 від 29.12.2020 року за ознаками злочинів, передбачених ст. 14 ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 175, ч. 2 ст. 364 КК України, - скасувати, зобов`язавши повторно розглянути зазначене питання.

Копію ухвали скерувати Самбірському РВП для відома і виконання, та на контроль процесуальному прокурору Самбірської місцевої прокуратури Львівської області.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1