Справа № 179/143/21
№ 1-кп/183/923/21

У Х В А Л А
09 лютого 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт за фактом вчинення ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
30.11.2020 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
18.01.2021 року під час здійснення досудового розслідування обвинуваченого ОСОБА_3 оголошено у розшук, а 29.01.2021 року його було затримано та обрано запобіжний захід у вигляді тримані під вартою.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 , заявила клопотання про зміну її підзахисному запобіжного заходу на домашній арешт цілодобово, мотивуючи свою позицію тим, що не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного захисту, оскільки її підзахисний, має постійне місце мешкання, під час проведення досудового слідства сприяв в розкритою злочину, мети переховуватися від суду в нього не має, шкода завдана даним кримінальним правопорушенням відшкодована, він має на утриманні хвору матір, яка постійно потребує стороннього догляду, а тому просила змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово за місцем його мешкання та реєстрації.
Прокурор, проти заявленого стороною захисту заперечувала, одночасно заявила клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу, щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, мотивуючи своє клопотання тим, що ризики передбачені ч. 1. ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання існують і на цей час, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, який скоєний ним під час строку випробування за попереднім вироком суду, після вчинення інкримінованого злочину переховувався від правоохоронних органів, постійного місця роботи не має, негативно характеризується за місцем свого мешкання, тому на її думку існує реальна можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілого та свідків, переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання у виді реального позбавлення волі у разі визнання його винним судом.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 проти заявленого клопотання прокурора заперечувала, підтримавши своє клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд, вважає за необхідне продовжити дію виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, встановлена наявність ризиків, що знаходячись на волі, усвідомлюючи, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися від суду.
При цьому враховується, що у досудовому звільненні (справа «Смірнови проти Росії» (п. 59)), особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі "Вемгофф проти Німеччини".
ЄСПЛ визнав допустимими підставами для тримання особи під вартою наявність із боку обвинуваченого таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання обвинуваченого під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд доходить висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленим щодо ОСОБА_3 , під час обрання запобіжного заходу, які не зменшилися і себе не вичерпали у менш обтяжливий спосіб, оскільки на даний час лише розпочатий судовий розгляд, а тому вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, та продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Що стосується клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт цілодобово, суд, вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, крім вищезазначених обставин, ще й в зв`язку з тим, що, захисником в своєму клопотанні не обґрунтовано та не зазначено взагалі підстав, які свідчать про зменшення зазначених ризиків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 350 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт цілодобово - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу - задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_3 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 08 квітня 2021 року включно.
Копію ухвали направити для виконання командиру батальйону конвойної служби №1 ГУНП в Дніпропетровській області та начальнику Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)".
Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1