Провадження № 1-кп/947/859/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000855 від 28.05.2021 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.05.2021 приблизно о 15:40 годин, перебуваючи біля будинку №28 по вулиці Толбухіна в місті Одесі, помітив транспортний засіб ГАЗ 2410, чорного кольору, д/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 1970 року випуску, власником якого є потерпілий ОСОБА_4 , після чого у нього виник умисел на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом, для подальшого використання його запчастин, для свого транспортного засобу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, ОСОБА_6 звернувся до свого знайомого ОСОБА_7 допомогти перевезти вказаний автомобіль за адресою: м.Одеса, вул. Юхима Геллера 13, при цьому не повідомляючи ОСОБА_7 про свій умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом.

В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (який не знав про наміри ОСОБА_6 направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом) буксирним тросом приєднали автомобіль марки ГАЗ 2410, чорного кольору, д/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , 1970 року випуску до автомобіля марки ГАЗ 2410, який належить ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля марки ГАЗ 2410, чорного кольору, д/н НОМЕР_1 , 1970 року випуску, який належить ОСОБА_4 , а ОСОБА_6 сів за кермо свого автомобіля, привів двигун в робочий стан та за допомогою буксирного тросу перевіз автомобіль марки ГАЗ 2410, чорного кольору, д/н НОМЕР_1 , 1970 року випуску за адресою: м.Одеса, вул. Юхима Геллера 13.

Таким чином, ОСОБА_6 незаконно заволодів автомобілем марки ГАЗ 2410, чорного кольору, д/н НОМЕР_3 р/в., вартістю 16500 гривень спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим, складена 31.05.2021 року, у відповідності до ст. ст. 468, 469, 471 КПК України.
Згідно вказаної угоди потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 в присутності захисника дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 289 КК України.
ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Відповідно до угоди про примирення, сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням. Потерпілому ОСОБА_6 матеріальна шкода під час досудового розслідування відшкодована в повному обсязі, моральна шкода не завдана. Обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки ст.ст. 394, 424 КПК України та наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені положеннями ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 просив вказану угоду затвердити та призначити узгоджений вид та розмір покарання, визнав себе винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, щиро розкаявся.

Захисник обвинуваченого також просив суд затвердити угоду про примирення.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав угоду про примирення між ним та обвинуваченим та просив її затвердити, зазначив, що жодних матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого немає.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, а тому підтримав клопотання потерпілого та обвинуваченого про затвердження угоди про примирення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до переконання, що угоду про примирення слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.
Пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до частини 3 статті 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Так, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Вказаний злочин відноситься до нетяжких злочинів.
Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України. Потерпілий також цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про примирення добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок. Умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін і потерпілого, укладення угоди було добровільним, обвинувачений і потерпілий примирились.
Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про необхідність затвердження угоди про примирення, укладену між обвинуваченим та потерпілим і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на строк, визначений судом, на підставі ч. 3 ст. 75 КК України, що на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.

Витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 469, 471, 474,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 31.05.2021 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному проваджені №0000855 від 28.05.2021 року.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому, узгоджене сторонами угоди, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1