Справа № 464/5625/20
пр.№ 1-кп/464/67/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2021 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001383 від 03.10.2020 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, непрацевлаштованого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно із ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

з участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 постановою Личаківського районного суду м. Львова від 12.03.2020 р. у справі №463/687/20, яка набрала законної сили 24 березня 2020 року, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Незважаючи на вищевказану постанову суду та не дивлячись на неодноразові притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме: 10.04.2020 р. та 03.10.2020 р. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 КУпАП, за порушення правил користування ременями безпеки водієм під час керування транспортним засобом особою, ОСОБА_3 , продовжуючи грубо ігнорувати рішення суду, тим самим не виконав його.

Так, ОСОБА_3 , 03.10.2020 р. близько 04:30 год., діючи умисно, достовірно знаючи про наявність постанови Личаківського районного суду м. Львова від 12.03.2020 р. у справі №463/687/20, яка 24 березня 2020 року набрала законної сили, та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, керував автомобілем марки «Renault Koleos», р.н. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками патрульної поліції м.Львова неподалік будинку №147, що на вул. Зеленій у м. Львові, за порушення правил Дорожнього руху.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) за вказаних обставин, визнав у повному обсязі та пояснив, що був обізнаний про постанову Личаківського районного суду м. Львова від 12.03.2020 р. у справі №463/687/20, якою його позбавлено прав керування транспортними засобами. Разом з тим, зазначив, що вчинив даний злочин у зв`язку з важким матеріальним становищем, оскільки деколи підпрацював водієм на таксі «Оптимальне».
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.382 КК України.
Його дії органом досудового розслідування, вірно кваліфіковано за ч.1 ст.382 КК України, оскільки такий умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст.382 КК України, є нетяжким злочином.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді інспектора Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_6 від 13.05.2021 р., ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим є середнім, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_3 середній. На думку органу пробації, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі можливе.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому, раніше згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, одружений, має на утриманні двох дітей, а тому суд дійшов висновку, що достатнім покаранням обвинуваченому буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.382 КК України.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.382 КК України та призначити покарання - штраф в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1