Справа №586/1373/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/90/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.02.2020 року, відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пирогівка Шосткинського району Сумської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Пирогівка Шосткинського району Сумської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_4 , фактично проживаючого в АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Пирогівка Шосткинського району Сумської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_5 , фактично проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , в яких:

- обвинувачений ОСОБА_10 просив вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.02.2020 року відносно нього, змінити у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність в частині незастосування закону, який підлягав застосуванню (ст. 69 КК України), та у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і не відповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість. Просив застосувати положення ст. 69 КК України і пом`якшити призначене йому судом першої інстанції покарання із 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Крім цього просив дослідити характеризуючі його особу дані, зокрема: характеристику з місця проживання, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб, консультаційну довідку лікаря та заяви потерпілої ОСОБА_12 від 22.11.2018 року і від 19.12.2018 року;

- обвинувачений ОСОБА_8 просив вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.02.2020 року відносно нього, змінити у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність в частині незастосування закону, який підлягав застосуванню (ст. 69 КК України), та у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і не відповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість. Просив застосувати положення ст. 69 КК України і пом`якшити призначене йому судом першої інстанції покарання із 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна до 4 років позбавлення волі. Крім цього, просив дослідити характеризуючі його особу дані, зокрема: характеристику з місця проживання, акт про проживання, свідоцтво про народження дітей та заяви потерпілої ОСОБА_12 від 22.11.2018 року і від 19.12.2018 року;

- захисник ОСОБА_7 просив вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.02.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 змінити, застосувати відносно нього положення ст. 69 КК України, призначити більш м`яке покарання ніж передбачено законом і звільнити ОСОБА_9 від його відбування з випробуванням - на підставі ст. 75 КК України.

Даним вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 визначено рахувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.

Зараховано ОСОБА_10 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23.08.2018 року по 12.07.2019 рік.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 , шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком менш суворе покарання призначене за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05.06.2019 року, визначено у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.

Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23.08.2018 року по 12.07.2019 рік.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.

Зараховано ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23.08.2018 року по 12.07.2019 рік.

ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку в 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_11 покладено виконання окремих обов`язків, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 10169,72 грн., а саме по 3389,90 грн з кожного.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_10 стверджував, що суд призначаючи йому покарання не дотримався вимог ст. 50, 65 КК України і призначив покарання яке є надто суворим. Наголошував, що вину свою повністю визнав, щиро розкаявся, шкодує про вчинене, відшкодував потерпілим збитки, просив у них вибачення, претензій до нього потерпілі не мають. Крім цього, активно сприяв у розкритті злочину з метою встановлення істини у справі. Однак, на переконання обвинуваченого, судом першої інстанції належної оцінки вказаним пом`якшуючим обставинам не надано, безпідставно не застосовано положення ст. 69 КК України та, як наслідок, призначено занадто тяжке для нього покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 також вважав, що судом першої інстанції і по відношенню до нього не дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України. Звертав увагу, що свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, відшкодував потерпілим шкоду, попрохав у них вибачення та претензій до нього вони не мають. З огляду на викладене переконаний, що існують підстави для застосування відносно нього ст. 69 КК України і призначення йому покарання нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією частини статті інкримінованого йому злочину.

Захисник ОСОБА_7 вказував, що ніхто з обвинувачених будь яких доказів у справі не оскаржує, свою вину у вчиненому вони визнали. Водночас в апеляційній скарзі вказував на недоліки, які суд допустив в оцінці доказів, а саме:

- суд врахував як доказ вини обвинувачених висновок судової трасологічної експертизи № 19/119/6-2/1077е від 17.10.2018 року, однак в такому висновку не вказано про те, що саме автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 залишений слід шини, зафіксований на зліпку № 1, вилученого під час огляду ділянки польової дороги біля с. Пигорівка С.Будського району Сумської області;

- суд врахував висновок трасологічної експертизи № 19/119/6-2/1078е від 26.09.2018 року, однак у висновку не вказано про те, що саме взуттям, яке належить обвинуваченим та яким користується ОСОБА_9 , залишені сліди на ділянці ґрунтової дороги біля с. Пигорівка;

- судом не встановлено кому саме належать залишені сліди розміром 102х210 мм, 95х275 мм, 75х80 мм, чи одному з обвинувачених чи комусь окремо;

- суд, як речовий доказ, дослідив частину дверної коробки з пошкодженнями та металевий прут і візуально встановив, що заглиблення на коробці співпадають із формою металевого прута, вилученого у транспортному засобі ОСОБА_11 . Однак, встановлення вказаного факту повинно проводитись не судом візуально, а експертом з відповідним висновком;

- суд не визнав доказами вилучені відрізки тканини, якими обвинувачені користувалися для прикриття облич, лише через те, що ті їх не впізнали, однак знову ж таки, встановлення таких фактів має робити експерт, а не суд;

- суд не оцінив як докази вини обвинувачених подані ними заяви про вчинення злочину, а лише згадав про них при призначенні обвинуваченим покарання.

Попри викладене, захисник стверджував, що доказів вини обвинуваченого ОСОБА_9 не оскаржує та просив врахувати ряд обставин, які на його переконання впливають на міру призначеного ОСОБА_9 покарання, зокрема те, що: обвинувачений повністю визнав свою вину, прийняв для себе рішення більше ніколи не вчиняти злочинів, після зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який ОСОБА_9 , з метою забезпечити свою сім`ю, працевлаштувався, за місцем проживання зарекомендував себе виключно з позитивного боку, відшкодував потерпілим шкоду, а тому ті не наполягали на суворій мірі покарання для ОСОБА_9 . Також, захисник звертав увагу на наявність в обвинуваченого співмешканки з малолітньою дитиною та хворої матері. Тому, з врахуванням викладеного та того, що ОСОБА_9 не становить небезпеки для суспільства, відносно нього має бути застосовано положення ст. 69 КК України та подальше звільнення від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Інші учасники кримінального провадження прокурор, потерпілі та обвинувачений ОСОБА_9 апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, 16.08.2018 близько 14-00 години, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_6 ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 домовились про вчинення злочину, а саме викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, в одному із сіл Середино-Будського району, Сумської області Усвідомлюючи потребу у необхідності використання транспортних засобів для вчинення запланованого злочину ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , під приводом пошуку металобрухту на загальнодоступних ділянках місцевості та подальшої його реалізації з метою отримання грошових коштів, запропонували раніше знайомому ОСОБА_11 на його автомобілі ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_2 здійснити виїзд 17.08.2018 до Середино-Будського району Сумської області, на що останній погодився.

В подальшому, близько 02-00 години 17.08.2018, перебуваючи в кінці вулиці Ніни Селезньової с. Пигарівка Середино-Будського району Сумської області ОСОБА_11 , який не був обізнаний про злочинні наміри інших осіб, зупинив свій транспортний засіб ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_2 , з якого вийшли ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які мали при собі заздалегідь підготовлені засоби для вчинення злочину у вигляді пов`язок для приховування зовнішності, господарських рукавиць та металевого прута.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 17.08.2018 близько 02-00 години підійшли до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 . Розуміючи, що двері до господарства зачинені на металевий засов із середини, ОСОБА_10 переліз через паркан та проник на територію вказаного домоволодіння та відчинив металевий засов на вхідних дверях чим надавав можливість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проникнути на територію господарства, що вони і зробили. Підійшовши до веранди будинку, ОСОБА_10 за допомогою металевого прута, який заздалегідь взяв з собою, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , почав намагатись відчинити вхідні двері до будинку. Від зазначених дій прокинулася ОСОБА_12 , яка увімкнула світло у кімнаті будинку та відчинила двері до веранди, де в той час перебували ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які усвідомлюючи, що їх дії є помітними для сторонніх осіб, здійснили напад з метою заволодіння чужим майном.

Так, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , одразу закрив ОСОБА_12 рот рукою та завів її до кімнати будинку. В цей час до вищевказаної кімнати зайшов ОСОБА_13 помітивши якого, ОСОБА_10 відштовхнув від себе ОСОБА_12 , яка впала підлогу, та, схопивши ОСОБА_13 за плечі, завів його до іншої кімнати будинку, де ОСОБА_10 почав висловлювати погрози фізичної розправи відносно нього та його дружини з вимогою віддати наявні грошові кошти, а також інше цінне майно. Одразу після цього, до будинку зайшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , почали шукати в будинку грошові кошти, а також інше цінне майно.

Не отримавши від ОСОБА_13 відомостей щодо місця знаходження грошових коштів та цінного майна, ОСОБА_10 ззаду, обійняв його руками за тулуб, впершись коліном своєї ноги в поперек ОСОБА_13 та за допомогою фізичних зусиль стиснув тулуб ОСОБА_13 , при цьому продовжуючи висловлювати погрози фізичної розправи стосовно нього та його дружини. Під час стискання ОСОБА_10 тулуба ОСОБА_13 , останній відчув різкий біль в правій частині грудної клітини, у зв`язку з чим повідомив ОСОБА_10 про місце зберігання грошових коштів у сумі 32000 грн., що у свою чергу ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діяли за попередньою змовою групою осіб.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_10 за допомогою рушника та сорочки, які він знайшов в кімнаті будинку, зв`язав руки та ноги ОСОБА_13 , після чого перевів до цієї ж кімнати ОСОБА_12 та, поклавши їх разом на підлогу, продовжував висловлювати погрози фізичної розправи, після чого знайшов дві пляшки вина та пляшку горілки радянського виробництва, що знаходилися в цій же кімнаті у нижній частині пічки, які залишив собі. В цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діяли за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_10 , зайшли до кімнати, де перебував ОСОБА_10 разом із потерпілими та повідомили про те, що відшукали в останній кімнаті будинку грошові кошти в сумі

32000 грн. саме в тому місці, де вказав потерпілий. Після зазначеного, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вийшли з будинку разом з викраденим майном, при цьому ОСОБА_10 заблокував вхідні двері до кімнати будинку, де перебували ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , мішком із цукром з метою перешкоджання потерпілим покинути будинок.

Розуміючи, що внаслідок вчинених дій фізичний опір потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 остаточно подолано ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи на території подвір`я розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , з метою подальшого виявлення цінного майна, почали оглядати споруди призначені для розміщення матеріальних цінностей, де у приміщенні сараю ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , виявив бензопилу марки «Stihl MS 280», яку забрав із собою.

В подальшому, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спільно покинули територію домоволодіння подружжя ОСОБА_13 та ОСОБА_12 та прибули до автомобілю ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився в кінці вулиці Ніни Селезньової с. Пигарівка Середино-Будського району Сумської області, де на них чекав ОСОБА_11 , якому одразу повідомили про щойно вчинений ними особливо тяжкий злочин, оскільки ними з метою заволодіння чужим майном здійснено напад на двох осіб похилого віку, що здійснювався із застосуванням насильства відносно осіб, які зазнали нападу, з проникненням у житло та інше приміщення, та за сприяння ОСОБА_11 зникли з місця події.

Внаслідок вчинення вказаного злочину, ОСОБА_10 , ОСОБА_8

та ОСОБА_9 заволоділи майном потерпілих на загальну суму 33621 грн., з яких: грошові кошти в сумі 32000 грн.; бензопила марки «Stihl MS 280», вартістю 1621 грн.; двома пляшками вина та однією пляшкою горілки виробництва СРСР, які матеріальної цінності для потерпілих не складають.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 44 від 04.09.2018 у потерпілого ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: забій грудної клітини, закритий перелом 7-го без зміщення та 9-го зі зміщенням зліва ребер, садна та синці грудної клітини та закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої м`яких тканин орбітальної та скроневої ділянок з ліва, які кваліфікується як тілесні ушкодження середньої тяжкості легкі відповідно.

У свою чергу, ОСОБА_11 будучи обізнаним про щойно вчинене ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, яке є особливо тяжким злочином, не являючись близьким родичем та маючи реальну можливість одразу або в подальшому повідомити правоохоронні органи про вчинений злочин, усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, заздалегідь не обіцяючи, надав останнім можливість помістити до свого транспортного засобу ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_2 протиправно отримане майно, яке належало подружжю ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , у вигляді грошових коштів в сумі 32000 грн., бензопилу марки «Stihl MS 280», двох пляшок вина та однієї пляшки горілки виробництва СРСР, та засобів вчинення кримінального правопорушення у вигляді металевого прута, пов`язок на обличчя для приховування зовнішності та господарських рукавиць.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на приховування особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 17.08.2018 одразу, після завантаження майна здобутого незаконним шляхом та засобів вчинення кримінального правопорушення, доставив на власному транспортному засобі ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з с. Пигарівка Середино-Будського району Сумської області до озера, що знаходиться в с. Пирогівка Шосткинського району Сумської області, з метою уникнення ними кримінальної відповідальності, де ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розподілили між собою майно здобуте злочинним шляхом належне подружжю ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з застосування насильства небезпечного для життя чи здоров?я особи, яка зазнала нападу, а також з проникненням у житло та інше приміщення, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України, а ОСОБА_11 вчинив злочину, передбачений ч. 1 ст. 396 КК України, тобто заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.

Як встановлено з явки учасників кримінального провадження, один з апелянтів, а саме обвинувачений ОСОБА_10 , який є належним чином повідомленим про дату та час розгляду апеляційного провадження, про що свідчать в справі поштові рекомендовані повідомлення, до Сумського апеляційного суду не з`явився, причин неявки не повідомив, клоптань про відкладення слухання справи на іншу дату не подав. Зі змісту апеляційних скарг учасників вбачється, що кожен окремо порушував питання виключно в частині призначеного покарання, вважаючи його надто суворим. Обвинувачений ОСОБА_10 також вирок суду відносно нього просив переглянути в частині призначеного йому покарання.

З огляду на викладене, та зважаючи на те, що питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_10 не ставиться, з метою додержання розумних строків розгляду матеріалів провадження, колегія суддів вважає заможливе рогляд справи провести у відсутність одного з апелянтів ОСОБА_10 , при цьому за участю його захисника, що узгоджується зі ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і захисника ОСОБА_7 , які кожен окремо вимоги своїх апеляційних скарг підтримав та не заперечував проти задоволення вимог інших апеляційних скарг, просили вирок суду першої інстанції змінити і призначити більш м`яке покарання обвинуваченим, відносно яких подано скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення всіх апеляційних скарг заперечив, просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, повторно дослідивши докази, що стосуються особи обвинувачених, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.02.2020 року, ним визнано винними та притягнуто до відповідальності чотирьох осіб - ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Між тим, вказане судове рішення в апеляційному порядку оскаржене тільки відносно перших трьох обвинувачених, підстава апелянти були не згодні з призначеною судом мірою покарання, вважали її надто суворою.

Водночас, захисник ОСОБА_7 , вимоги апеляційної скарги якого зводились також до міри призначеного своєму підзахисному ОСОБА_9 надто суворого покарання, в мотивах апеляційної скарги виклав незгоду з тими доказами, які судом першої інстанції визнав належними і допустимими і поклав їх в основу обвинувального вироку.

З огляду на таку позицію сторони захисту, а також з метою забезпечення дачі відповідей на всі доводи захисника, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду переглянути і в частині доведеності вини обвинувачених.

Тому вивчивши всі матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами сторони захисту про недопустимість окремих доказів, колегія суддів дійшла висновку про їх необґрунтованість та безпідставність.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень при зазначених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які були повно і всебічно досліджені та правильно оцінені.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в суді першої інстанції всі обвинувачені, кожен окремо, свою вину у вчиненому визнали повністю, погодились з фактичними обставинами справи, викладеними в обвинувальному акті (зміненому прокурором), а також з кваліфікацією їх дій. Зазначали, що щиро каються у вчиненому. Таку позицію висловлювали як на запитання суду, так і на запитання захисника.

В ході апеляційного перегляду справи обвинувачені, що оскаржили вирок, також притримались такої позиції, були не згодні з мірою покарання.

Разом з тим, колегія суддів, звертає увагу і на надані ними в ході судового розгляду судом першої інстанції наступні пояснення.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 в суді першої інстанції вказував, що в серпні 2018 року він зателефонував комусь із обвинувачених, на даний час не пам`ятає точно кому, та запропонував зустрітися для того, щоб заробити грошей: по селам купити металобрухту, пір`я, подушок, на що вони погодилися. Десь після обіду, вони поїхали на машині ОСОБА_11 ВАЗ 2106 в бік С-Будського району. По дорозі неодноразово ламалась машина. ЇЇ ремонтували майже до вечора. При виїзді із села Пигарівка знову зламалась машина, а саме пробилось колесо. Це було десь о 17-19 годині, точно не пам`ятає. Коли вийшли з машини, він запропонував іншим обвинуваченим - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 піти з ним до села, не пояснивши мотивів. ОСОБА_16 в цей час залишився лагодити машину. Вони підійшли до нежилого, закинутого будинку на крайній вулиці села. Він зайшов на територію домоволодіння та забрав звідти метал і пір`я. ОСОБА_17 сказав ОСОБА_14 та ОСОБА_15 почекати, залишив біля них речі та пішов до іншого будинку, який також вважав нежилим. Почав ходити по двору, шукати метал, спробував відчинити прутом двері, однак в нього не вийшло. В цей час в веранді будинку загорілося світло і відчинилися двері. На порозі він побачив бабусю. Умисел на вчинення нападу у нього виник спонтанно. Він схопив бабусю та заштовхнув в іншу кімнату. Там ще був її чоловік, дідусь, якого він також схопив та поклав на підлогу. Бабусю поклав поряд і біля них залишився. В кімнатах нічого не було видно, світло горіло лише в коридорі. Після цього зайшли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яким він наказ шукати речі. Вони одразу пішли в другу кімнату, почали збирати подушки і пір`я. Дідусь почав на нього кричати. Він йому зав`язав руки сорочкою, а потім ноги. Той опирався, тому він його здавив руками. Можливо, в цей час і завдав діду тілесні ушкодження, однак точно не знає. Також він сказав, що не завдасть йому шкоди, вони лише заберуть подушки і підуть, на що потерпілий сказав, що їм насправді треба гроші та розповів, де вони знаходяться (в шафі). Після цього ОСОБА_17 сказав іншим обвинуваченим, щоб вони забирали гроші. Як виявилося грошей було 32 000 грн. Також ним було викрадено 1 пляшку горілки та 2 вина. При виході хтось із хлопців знайшов бензопилу. Також він поставив мішок цукру під двері, коли вони вийшли з будинку, заблокувавши вихід з нього. Після цього, з викраденим майном вони пішли до машини. Там ОСОБА_16 запитав у них, що сталося. Потім між ними сталася сварка, оскільки ніхто не очікував, що так станеться та не планував нападу. Одразу після вчинення злочину, вони поїхали на озеро. Там викинули пов`язки, які напередодні зробили із невеликого шматка тканини, та в яких зайшли у будинок. Він заплатив ОСОБА_16 за бензин та колесо, а викрадені гроші поділили між собою із ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , вийшло приблизно по 10 000 грн. Також повідомив, що при ньому був металевий прут, однак чи використовував його для нанесення ушкоджень не пам`ятає.

Крім того, в подальшому обвинувачений доповнював свої пояснення тим, що домовленість у них була їхати по пустим хатам, тобто красти там речі. Коли заходив в будинок потерпілих, то розумів, що там знаходяться люди. Інші обвинувачені також бачили, що в будинку перебувають люди. В руках у нього була "монтировка", яку він взяв у машині ОСОБА_16 . Зазначив, що дійсно наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_18 .

Інший обвинувачений ОСОБА_9 в суді першої інстанції пояснював, що в серпні 2018 року, в місті Шостка, в районі вул. Чернігівської побачив хлопців (інших обвинувачених), які запропонували підзаробити: поїхати купити перо, металобрухт, а якщо попадеться стара хата, то там набрати вказаних речей. З собою взяли рукавиці із машини, щоб не забруднити руки. Їхали на машині ОСОБА_16 ВАЗ 2106 в напрямку С-Будського району. Хто вибрав напрямок, не знає. Чому не зупинялися по дорозі в інших селах, також не знає. Близько 17.00 год, по дорозі зламалася машина, а саме зламався генератор, його довго ремонтували. Оскільки вже стемніло, вони подумали, що їм ніхто нічого не продасть та вирішили повертатися додому. По дорозі назад пробилося колесо біля с. Пигарівка. Всі вийшли з машини та ОСОБА_16 почав її ремонтувати. Потім ОСОБА_17 позвав його та ОСОБА_14 з собою, але куди не пояснив. Вони пішли в бік села. Він вдягнув рукавиці, щоб брати подушки та метал з будинку. Підійшли до занедбаного будинку. ОСОБА_17 сказав, щоб вони почекали та пішов в будинок. Він зрозумів, що той хотів там щось знайти. З будинку ОСОБА_17 виніс пух, перо та метал. Всі ці речі залишив біля них та сказав, що ще сходить в один будинок. Склавши викрадені з будинку речі, вони пішли за ОСОБА_17 . Побачили, що там відкриті двері та зайшли в будинок. Обвинувачений зазначив, що даний будинок був занедбаний, бо там не гавкали собаки. В будинку було темно, розкидані речі. Почули голос ОСОБА_10 , який сказав проходити їм далі та збирати подушки, але він його не бачив. Коли вони збирали подушки, ОСОБА_17 сказав їм, що в шафі знаходяться гроші. В крайній кімнаті він знайшов гроші і повідомив про це ОСОБА_10 . Останній сказав покласти їх та виходити з будинку. Ближче до виходу з будинку він побачив силует ОСОБА_10 . Інших людей не бачив і не чув. Гроші, які були в банці залишив біля ОСОБА_10 біля виходу. Потім вони з ОСОБА_14 вийшли на вулицю. В цей час він зрозумів, що хата не була пустою та почав хвилюватися. Згодом вийшов ОСОБА_17 та вони пішли до машини. ОСОБА_16 запитав чому вони прийшли без подушок та металу, після чого ОСОБА_17 розповів що там сталося. Сказав, що він в будинку знаходився з людьми і що вони вкрали в них гроші. По дорозі додому в машині вони почали розмовляти та він дізнався, що з будинку було викрадено також пару пляшок вина та бензопилу. В машині дуже розхвилювався та зрозумів, що вчинив злочин. На запитання захисника чи визнає вину у вчиненні розбійного нападу, ОСОБА_9 сказав, що так. Покинувши с. Пигарівка, вони зупинилися біля озера і звідти розійшлися по домам. Він забрав собі бензопилу.

Крім того, в подальшому обвинувачений доповнював свої пояснення та сказав, що насправді бачив в будинку двох осіб - чоловіка та жінку. Чув, що з ними спілкувався ОСОБА_17 .

Обвинувачений ОСОБА_8 , що також був допитаний судом першої інстанції, вказував, що в місті Шостка він зустрівся із ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 . ОСОБА_17 запропонував поїхати заробити гроші: скупити пір`я, металобрухт. По дорозі в них поламалася машина. ОСОБА_16 залишився біля машини, а ОСОБА_17 покликав їх з собою пройти до будинків в село, щоб щось знайти. Як він подумав, що купувати якісь речі у людей. Спочатку вони зупинилися біля одного будинку. ОСОБА_17 пішов до нього сам та звідти виніс пір`я та метал. Потім підійшли до іншого будинку. ОСОБА_17 переплигнув через паркан та пішов у будинок, а вони залишилися його чекати. Через деякий час вирішили піти за ним. Побачили, що в будинку загорілося світло. Зайшли туди, але там нічого не було видно. ОСОБА_17 почув, що вони зайшли та сказав, щоб він та ОСОБА_15 збирали пір`я, що вони і зробили. Потім ОСОБА_17 сказав, щоб вони шукали гроші та вказав місце, де гроші знаходяться, а саме в шафі. Також обвинувачений повідомив, що коли зайшов в будинок, то людей не бачив. Лише побачив їх після того, як знайшов гроші та поклав їх біля ОСОБА_10 . Потерпілі в цей час лежали на підлозі. Крім грошей, сума яких 32 000 грн., також з будинку забрали спиртне та бензопилу. Після цього покинули двір потерпілих та пішли до машини. По дорозі додому в машині посварилися з ОСОБА_17 , оскільки вони не збиралися йти на такий злочин, а він це спровокував. Пояснюючи свої дії, а саме чому вони були в рукавицях та пов`язках, ОСОБА_14 сказав, щоб легше було метал переносити та щоб пір`я від подушок в обличчя не попадало.

Крім того, в подальшому обвинувачений доповнював свої пояснення та сказав, що, перебуваючи в будинку потерпілих, насправді бачив їх.

Обвинувачений ОСОБА_11 також надавав в суді першої інстанції пояснення відповідно до яких вбачається, що в серпні 2018 року зустрівся з обвинуваченими в місті Шостка недалеко від місця проживання ОСОБА_10 . Оскільки в нього на той час був автомобіль, вони запропонували йому поїхати заробити грошей, а саме по пустим хатам позбирати металобрухт. Куди їхати, він визначив сам, бо колись недалеко проживав від С-Будського району та займався скупкою пір`я та металу. Виїхали після обіду. Через 30 хв дороги зламалась машина, яку він справляв майже до вечора. Після того як справив, запропонував поїхати додому. По дорозі назад біля с. Пигарівка в машині пробилося колесо. Він зупинив транспортний засіб та почав його ремонтувати, а інші обвинувачені почали чекати на вулиці. Відстань між ними та селом була близько 2 км. Через 15 хв вони всі кудись пішли в бік села. 2-3 години їх не було. Коли повернулися, стали між собою сваритися та тему: «навіщо вони це зробили, зайшли в жилий будинок». З собою принесли бензопилу, вино та горілку. Потім вони сіли в його транспортний засіб та приїхали в село Пирогівка, на озеро. В машині почали розповідати що сталося. Біля озера вийняли пилу, пляшки. Також він знав, що вони викрали гроші, які були в банках, але особисто їх не бачив. Біля озера він почав мити машину, вони йому дали 1000 грн, а саме ОСОБА_14 , за те, що він їх звозив. Від озера поїхав додому, а вони всі розійшлися. Повернулися додому о п`ятій ранку.

Допит потерпілих у справі судом першої інстанції не здійснювався з обєктивних на те причин - потерпіла ОСОБА_12 на неодноразові виклики до суду через погіршення стану здоров`я не змогла прибути, а потерпілий ОСОБА_13 через декілька місяців після вчинення злочину помер.

Між тим, вини обвинувачених підтверджується і іншими, наданими стороною обвинувачення письмовими доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР, відповідно до якого 17.08.2018 року о 12:55 год за заявою потерпілого ОСОБА_13 до реєстру внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а саме за фактом розбійного нападу трьома особами в масках на подружжя ОСОБА_18 , який поєднано з насильством та проникненням у житло;

- заявою про вчинення злочину від ОСОБА_12 від 17.08.2018 року, що підтверджується відповідним протоколом де під час огляду місця події від 17.08.2018 року, який проведено за місцем проживання потерпілих за адресою: АДРЕСА_7 , виявлено та зафіксовано обстановку в будинку, зокрема, порушення звичного розташування речей: розкидані по підлозі одяг, посуд, інші речі домашнього вжитку. Також на підлозі в будинку виявлені сліди від взуття, бруд. Під час слідчої дії, крім іншого, вилучено сорочку, яка зав`язана у вузол. Під час огляду даної сорочки в судовому засіданні як речового доказу ОСОБА_10 зазначив, що вона схожа на ту, якою він зав`язував потерпілого. Крім того, протоколом огляду зафіксовано той факт, що дане домоволодіння має вигляд охайного, жилого приміщення;

- протоколом огляду місця події від 17.08.2018 року з ілюстрованою таблицею та відеофіксацією, згідно якого на ґрунтовій дорозі біля буд. АДРЕСА_7 виявлено сліди шин транспортного засобу та сліди взуття, а також клапті чорної тканини;

- обшуком за місцем мешкання ОСОБА_19 за адресою: АДРЕСА_3 , проведеного слідчим 22.08.2018 року, під час якого виявлено та вилучено транспортний засіб ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом вказаної слідчої дії з відеозаписом;

- оглядом даного транспортного засобу, що вбачається з протоколу відповідної слідчої дії від 17.09.2018 року, вилучено чотири колеса;

- висновком судової трасологічної експертизи № 19/119/6-2/1077е від 17.10.2018 року, згідно якого слід шини транспортного засобу, зафіксований в зліпку № 1, вилучений під час огляду ділянки польової дороги біля АДРЕСА_7 , залишений шиною з тим же типом малюнку протектору, що і протектор шини колеса № 1, яка вилучена з автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 під час обшуку по АДРЕСА_8 ;

- протоколом обшуку з відео фіксацією слідчої дії, відповідно до якого 23.08.2018 року проведено обшук в транспортному засобі ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_9 , під час якого виявлено та вилучено, крім іншого, три пари взуття, відрізки тканини чорного кольору, пару тканинних рукавичок;

- висновком судової трасологічної експертизи № 19/119/6-2/1078е від 26.09.2018 року, предметом дослідження якої було взуття, вилучене під час огляду автомобіля ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_9 , та сліди низу підошов взуття, вилучені під проведення огляду ділянки ґрунтової дороги біля с. Пигорівка, встановлено, що:

- слід низу підошви взуття розміром 102*210 мм залишений взуттям з таким же типом малюнку підошовної частини, що й на підошві першої пари взуття;

-слід низу підошви взуття 95*275 мм залишений взуттям з таким же типом малюнку підошовної частини, що й на підошві другої пари взуття;

-слід низу підошви взуття розміром 75*80 мм залишений взуттям з таким же типом малюнку підошовної частини, що й на підошві третьої пари взуття.

Вищезазначене взуття було оглянуто в судовому засіданні. Обвинувачені підтвердили, що дане взуття належить саме їм і що в день вчинення злочину та на місці вчинення злочину, вони перебували в ньому.

Відрізки тканини, які були вилучені, обвинувачені не впізнали як такі, якими вони користувалися для прикриття обличчя;

- протоколом огляду від 23.08.2018 року з відеозаписом слідчої дії, за місцем проживання ОСОБА_9 ( АДРЕСА_4 ) згідно якого виявлено та вилучено бензопилу марки «Штіль» помаранчево-білого кольору, яка була запакована в полімерний мішок;

- висновком товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/2776е від 06.09.2018 року, відповідно до якої вартість викраденої у ОСОБА_13 бензопили становить 1621 грн;

- протоколами пред`явлення речей до впізнання від 24.08.2018 року, згідно яких потерпілий ОСОБА_13 , а також свідок ОСОБА_20 , кожен окремо, впізнали вилучену у ОСОБА_9 за місцем проживання бензопилу «Штіль» як таку, що була викрадена у потерпілих під час розбійного нападу. Вказану річ потерпілий та свідок впізнали за певною особливістю на бензопилі замінено ціп і вказану заміну проводив саме свідок;

- протоколом огляду місця події, а саме житла потерпілих, що за адресою: АДРЕСА_7 , відповідно до якого 10.09.2018 року проведено повторно огляд місця події, під час якого виявлено, що на дверній коробці містяться пошкодження у вигляді заглиблень. Під час огляду в судовому засіданні речових доказів частини дверної коробки з пошкодженнями та вилучено металевого прута, судом першої інстанції було встановлено, що візуально заглиблення на коробці співпадають із формою металевого прута, вилученого у транспортному засобі ОСОБА_11 ;

- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_12 , який було проведено 26.10.2018 року, та відповідно до якого остання відтворила обстановку, за якої на неї та її чоловіка було здійснено розбійний напад. Під час слідчого експерименту потерпіла детально показала, в яких саме кімнатах вона перебувала з чоловіком та як саме переміщувалися по будинку нападники. Зокрема, зазначила та показала, що в той день вона перебувала у кімнаті будинку, а саме в прибудові до будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_7 , а її чоловік перебував в іншій кімнаті будинку, вони спали. Почувши гуркіт у веранді, вона пішла подивитися, що там відбувається. При цьому, у сінях, до яких прибудована веранда, вона увімкнула світло. Відчинивши двері веранди, до неї одразу зайшов невідомий чоловік, побачивши якого, вона почала кричати. Однак невідомий чоловік затулив їй рот та почав заводити до центральної частини сіней. В цей час до сіней вийшов її чоловік. Нападник відштовхнув її в бік і від даного поштовху вона впала. В цей час в будинок з веранди забігли ще двоє чоловіків та побігли до прибудованої кімнати та до будинку. Після цього чоловік перетягнув її чоловіка до кімнати (прибудови), а вона залишилась в сінях на підлозі. Через незачинені двері чула як нападник вимагав у її чоловіка віддати йому гроші та цінні речі. Через деякий час з кімнати вийшов нападник та перетягнув її до кімнати, де знаходився її чоловік і поклав біля нього на підлогу. В руках у нападника вона помітила металевий прут 35-40 см, яким мав прямокутну форму. Даний чоловік погрожував їй та чоловіку фізичною розправою та постійно питав де вона сховали гроші, золото та інші цінності. Нападник, який її утримував, наніс декілька несильних ударів в правий бік. Також потерпіла показала, що нападників було троє (чоловіків), одягнені переважно в темний одяг, обличчя їх було приховане в маски, на руках рукавиці. Після того як нападники відшукали та забрали гроші, вони пішли через вхідні двері, при цьому двері до будинку підперли ззовні мішком з цукром. Нападники заволоділи грошима в сумі 32000 грн, двома пляшками горілки та пляшкою вина, бензопилою «Штиль»;

- слідчим експериментом за участю потерпілого ОСОБА_13 від 25.09.2018 року, згідно якого останній також в деталях відтворив обставини вчинення щодо нього та його дружини злочину. Показав місце вчинення злочину, яким є будинок за адресою: АДРЕСА_7 , відтворив дії нападників, пов`язані з нанесенням йому ушкоджень, його дружині, переміщенням по будинку. Так потерпілий показав, що 17.08.2018 року близько 3-4 години ночі почув стук у веранду. Жінка пішла подивитися хто там, ввімкнула в сінях світло, відчинила двері. Він почув як дружина закричала та вибіг із будинку в сіни. Там було троє чоловіків в масках на обличчі та в рукавиця, з яких двоє повз них забігли до будинку, а один залишився з ними. Цей чоловік взяв за волосся та штовхнув жінку і вона впала, а його схопив та почав кричати «де гроші?». Потім потерпілий показав як його схопив нападник: обхопив руками в районі грудної клітки та ногою давив в поясницю до того часу, поки він не почав задихатися. Крім того пояснив, що він погрожував, що повідрубує пальці його дружині, для того щоб змусити повідомити де гроші. Після цього потерпілий зізнався, де знаходяться гроші. Нападники в цей час почали ходити по будинку (показав де саме), перевертати речі, викидати їх з шафи, ламати валізи, ходили по будинку. ОСОБА_18 показав, де саме в будинку вчинялися ці дії. Вказав, що його з потерпілою поклали в «прихатку», йому зв`язали руки та ноги, вказав на це місце (його поклали перед шафою та підлозі, а жінку притягнули та поклали біля ліжка, глибше до лівої сторони кімнати). Ноги зв`язали сорочкою. Також потерпілий вказав, що нападник вдарив його металевим предметом по голові та показав місце на голові: ліву частину. Зазначив, що коли вони намагалися вийти з будинку, вона була заблокована мішком цукру;

- висновком судово-медичної експертизи № 44 від 04.09.2018 року, відповідно до якого, згідно наданої документації ОСОБА_13 знаходився на амбулаторному лікуванні в Середино-Будській ЦРЛ з 17.08.2018 по 22.08.2018, де йому було встановлено діагноз: Забій грудної клітки. Закритий перелом 7 ребра без зміщення та 9 ребра зі зміщенням зліва. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин орбітальної та скроневої ділянок зліва. Характер встановлених пошкоджень свідчить про те, що вони утворилися від багато чисельної ударної дії травмуючою тупого твердого предмету (предметів). Можливо припустити, що виявлені тілесні ушкодження могли утворитися від нанесення ударів металевим прутом. Утворення тілесних ушкоджень при падінні на землю з вертикального положення тіла малоймовірно. Тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки, а саме закритого перелому ребер 9 зі зміщенням, 7 без зміщення, саден та синців грудної клітки по ступеню тяжкості кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, так як відсутня небезпека для життя в момент спричинення та наявний тривалий розлад здоров`я (понад 3 тижні). Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забоїв м`яких тканин орбітальної та скроневої ділянок зліва по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, так як термін для загоєння необхідний більше 6, але менше 21 доби;

- висновком експерта № 51 від 12.10.2018 року, згідно якого, враховуючи характер пошкоджень, виявлених у потерпілого, та обставини, продемонстровані потерпілим під час проведення слідчого експерименту, можливо припустити, що тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитися при вказаних обставинах, тобто механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому відповідає механізму продемонстрованому ним під час слідчого експерименту;

- протоколами затримання від 23.08.2018 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 відповідно до яких їх затримано за підозрою у вчиненні злочину. В цей же день від вказаних осіб були прийняті заяви про вчинення ними злочину, які зафіксовані відповідними протоколами з відеозаписом. При цьому, вказані заяви судом першої інстанції як докази винуватості не оцінювались, а були враховані при призначені покарання;

- протоколом слідчого експерименту з ОСОБА_8 згідно якого останній відтворив події вчинення злочину, показав місце зупинки транспортного засобу, вказав де саме вони рвали футболку для маскування та шлях до місця вчинення злочину, а саме будинку потерпілих, який вони з ОСОБА_15 та ОСОБА_17 подолали пішки. Також показав як вони зайшли до будинку: ОСОБА_17 проник та територію будинку та відчинив двері, через які вони також зайшли в двір. Після того як в будинку загорілося світло і бабуся відкрила двері будинку, ОСОБА_17 її одразу завалив, при цьому обвинувачений вказав місце куди впала потерпіла. ОСОБА_17 залишився біля потерпілої. ОСОБА_15 відчинив двері (обвинувачений показав які) та з іншої кімнати вийшов дід. В подальшому ОСОБА_15 завів його в другу кімнату і повалив. Також ОСОБА_15 сказав, що знайшов гроші і поставив банку біля ОСОБА_10 . Крім того ОСОБА_14 показав місце в гаражі, де він знайшов пилу, яку вони також викрали;

- слідчими експериментами за участю ОСОБА_10 , який вказував, що 17.08.2018 року він разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 зібралися їхати по селам на машині ОСОБА_16 , щоб набрати подушок, перини, металу. В 11-12 год були в Середино-Будському району в с. Пигорівка. Потім показав місце, де зупинився транспортний засіб і в якому залишився ОСОБА_16 , та напрямок руху від автомобіля до будинку потерпілих в с. Пигарівка, куди вони попрямували втрьох. Також показав як вони втрьох зайшли на територію домоволодіння: він переплигнув через паркан та відчинив засов. Потім вони почали ходити по двору, все дивитися, в цей час в веранді ввімкнулося світло і відчинилися двері. З будинку вийшла бабуся. Він її завалив в будинок та почав утримувати, а хлопці пішли в будинок. Після цього завів бабусю далі в дім та поклав на підлогу, вказавши на яке саме місце та у якому саме положенні. Дідуся за показанням ОСОБА_10 зв`язали хлопці. Його також поклали на підлогу. Дідусь сказав, де знаходяться гроші під покривалами в банках, і хлопці їх знайшли. Він особисто забрав з будинку горілку та вино, вказавши місце, де вони знаходилися. Потім він вийшов з будинку та показав місце, де очікував інших, та вказав, що з одного із сараю ОСОБА_21 чи ОСОБА_22 винесли пилу Штиль. Також ОСОБА_17 поставив біля вхідних дверей мішок, заблокувавши їх. Після цього вони поїхали на машині до озера в бік с. Пирогівка, де розділили гроші, випили дві пляшки вина, прибрали машину. Під час експерименту обвинувачений вказав на це місце біля озера, при цьому на вказаному місці було виявлено відрізки тканини чорного кольору. Також обвинувачений показав, що в будинок вони заходили в масці та рукавицях, які придбали перед поїздкою для маскування в м. Шостка. При цьому показав місце, де вони рвали футболку, для того, щоб зробити маски, а саме біля автомобіля. Рукавиці вдягли, коли підійшли до першого будинку, з якого винесли речі, та який був нежилий.

Дослідивши вказані докази в сукупності з поясненями самих обвинувачених, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким за встановлених обствин погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що сукупність таких доказів дає обґрунтовані підстави вважати винними ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у вчиненні розбійного нападу, поєднаного з застосуванням насильства, проникненням до житла та іншого володіння потерпілих та за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_11 - у заздалегідь не обіцяному приховуванні цього розбійного нападу.

При цьому судом в порядку ст.. 337 КПК України змінено обвинувачення в частині часу виникнення умислу у ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та вчинення розбійного нападу.

Як вбачається зі змісту описаних доказів, вони не містять істотних протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Кожен із них містить інформацію щодо предмету доказування. Всі докази зібрані у встановленому законом порядку, зокрема, всі експертизи у кримінальному проваджені проведено на підставі відповідних ухвал слідчого судді, проникнення у житло/інше володіння особи також відбувалося згідно встановленого КПК України порядку (за наявності відповідних дозволів осіб та ухвал слідчого судді), відповідає вимогам закону і процедура вилучення речових доказів у кримінальному провадженні та їх експертне дослідження.

Тому, вказані докази суд першої інстанції обгрунтвоано визнав належними та допустимими, всупереч твердженням захисника.

Як вбачається з матеріалів справи, сторона захисту, в суді епршої інстанції наполягала на тому, що обвинувачені дійсно вчинили злочини за тих обставин, що їм інкримінуються, не ставила питання про їх виправдання, однак, як і в своїй апеляційній скарзі, просив врахувати визнання вини та щире каяття як пом`якшуючі покарання обставини і зазначав, що більшість доказів по справі, є недопустимими та не можуть бути враховані судом при прийнятті рішення.

Водночас, як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді захисник, щодо кожного доказу, не навів жодного аргументу з приводу того як той, чи інший недолік при проведенні слідчого дії, який на його думку мав місце, призвів до істотного порушення прав чи свобод його підзахисних. Не знайшов таких аргументів і суд.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції оцінив всі доводи сторони захисту щодо недопустимості вказаним ним тоді доказів, однак визнав їх безпідставними, зокрема це доводи про недопустимість таких доказів як :

- протоколу огляду місця події, яким є будинок потерпілих;

- протоколів проведення слідчих експериментів за участю підозрюваних;

- протокол огляду за місцем проживання ОСОБА_9 ( АДРЕСА_4 ), де виявлено та вилучено бензопилу марки «Штіль».

Також, суд не залишив поза увагою і доводи сторони захисту про те, що під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_16 відбулось, як зазначає адвокат, спотворення доказів, про те, що під час проведення обшуків та оглядів у кримінальному провадженні мало місце неправильне упаковування речових доказів та про те, що розмір пам`яті флеш-карти, на яку було записано слідчий експеримент із ОСОБА_14 , зазначено не вірно.

Як вбачаєть зі змісту вироку всім вказаним вище доводам захисника суд першої інстанції надав обгрунтовану та вичерпну відповідь, правильність якої захисник в апеляціному порядку вже не порушував.

Однак, сторона захисту в апеляційній скарзі наглошувала вже на недопустимості інших доказів.

Зокрема стверджувала, що суд врахував як доказ вини обвинувачених висновок судової трасологічної експертизи № 19/119/6-2/1077е від 17.10.2018 року, однак в такому висновку не вказано про те, що саме автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 залишений слід шини, зафіксований на зліпку № 1, вилученого під час огляду ділянки польової дороги біля с. Пигорівка С.Будського району Сумської області.

Колегія суддів вважає ці доводи безпідставними, оскільки, як слідує зі змісту вироку суд першої інстанції надав оцінку цьому докази, та вірно вказав, що слід шини транспортного засобу, зафіксований в зліпку № 1, вилучений під час огляду ділянки польової дороги біля АДРЕСА_7 , залишений шиною з тим же типом малюнку протектору, що і протектор шини колеса № 1, яка вилучена з автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 під час обшуку по АДРЕСА_8 , що свідчит про безумовний зв`язок з тим, автомобілем, причетність до злочину якого сторона захисту ставила під сумнів.

Також, захисник стверджував, що суд врахував висновок трасологічної експертизи № 19/119/6-2/1078е від 26.09.2018 року, однак у висновку не вказано про те, що саме взуттям, яке належить обвинуваченим та яким користується ОСОБА_9 , залишені сліди на ділянці ґрунтової дороги біля с. Пигорівка. У відповідь на доводи захисника колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що в ході судового розгляду судом було досліджено як вказаний висновок так і самевзутття, як речовий доказ, при цьому на запитання суду до обвинувачених чи належить їм дане взуття, останні підтвердили, що дійсно дане взуття належить саме їм, і що в день вчинення злочину, та на місці вчинення злочину, вони перебували в ньому.

Щодо тверджень захисника про те, що судом не встановлено кому саме належать залишені сліди розміром 102х210 мм, 95х275 мм, 75х80 мм, чи одному з обвинувачених чи комусь окремо, то до них колегія суддів відноситься критично, оскільки як вказувалось вище, самі обвинувачені не заперечували приналежність досілдженняого судом взуття саме їм. При цьому, кому одна пара взуття належить, а кому інша, з обвинувачених, колегія суддів не може визнати тим безумовним доводом захисника, який ставить під сумнів чи то недопустимість доказів як належних, чи то причетність обвинуваченого до вчиенного.

Також захисник вказував, що суд, як речовий доказ, дослідив частину дверної коробки з пошкодженнями та металевий прут і візуально встановив, що заглиблення на коробці співпадають із формою металевого прута, вилученого у транспортному засобі ОСОБА_11 . Однак, встановлення вказаного факту повинно проводитись не судом візуально, а експертом з відповідним висновком. Водночас колегія суддів зауважує на тому, що суд першої інстанції діяв в мжах своїх повноважень дослідив ті докази, що були надані стороною обвинувачення, в тому числі і речові докази, і в їх сукупності дійшов висновку у справі.

Щодо інших доводів захисника про те, що суд не визнав доказами вилучені відрізки тканини, якими обвинувачені користувалися для прикриття облич, лише через те, що ті їх не впізнали, однак знову ж таки, встановлення таких фактів має робити експерт, а не суд, то до них колегія суддів також відноситься критично з тих підстав, що дані докази судом в основу вироку не покладено, що і сам апелянт зазначив у скарзі.

З цих же підстав колегія суддів не може визнати обґрунтованими і твердження захисника про те, що суд не оцінив як докази вини обвинувачених подані ними заяви про вчинення злочину, а лише згадав про них при призначенні обвинуваченим покарання.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав погодитись з доводами апеляційної скарги захисника про недопустимість окремих, вказаним ним вище, доказів, які на його переконання, не правильно були враховані судом при винесенні обвинувального вироку та призначенні обвинуваченим покарання.

Істотних порушень прав та свобод обвинувачених під час досудового розслідування якк судом першої інстанції так і колегією суддів апеляційного суду не встановлено.

Тому, вину обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів колегія суддів вважає доведеною, а їх дії правильно кваліфіковані судом.

Щодо міри і виду призначеного обвинуваченим покарання, з якою не погодились трьоє з чотирьох обвинувачених, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вважаючи її надто суворою, то колегія суддів, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України, перевіривши вирок суду в частині призначення покарання саме цим трьом обвинуваченим, без обвинуваченого ОСОБА_11 , який вирок суду в апеляційному порядку не оскаржував, встановила наступне.

Так, згідно з вимогами ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз?яснень, які наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати вимоги й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд першої інстанції достатньо виконав вимоги ст.ст. 50, 65, 66 та 67 КК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що призначаючи покарання ОСОБА_10 суд врахував тяжкість злочину, який є особливо тяжким насильницьким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років, спосіб його вчинення, роль обвинуваченого у вчиненні злочину, наслідки, які настали від вчиненого злочину.

Крім цього, судом враховано і відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання даних про негативну характеристику немає, одружений, має неповнолітню дитину, офіційно не працює, має постійне місце проживання, хворіє. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є відшкодування шкоди та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав вчинення злочину щодо осіб похилого віку.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_10 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України слід призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 стверджував, що вину свою повністю визнав, щиро розкаявся, шкодує про вчинене, відшкодував потерпілим збитки, просив у них вибачення, претензій до нього потерпілі не мають. Крім цього, активно сприяв у розкритті злочину з метою встановлення істини у справі. Однак, на переконання обвинуваченого, судом першої інстанції належної оцінки вказаним пом`якшуючим обставинам не надано, безпідставно не застосовано положення ст. 69 КК України та, як наслідок, призначено занадто тяжке для нього покарання.

Вивчивши вказані доводи апелянта, колегія суддів визнати їх такими, що можуть стати підставою для пом`якшення призначеного йому покарання, не може, оскільки як вбачається з вироку суду перелічені ним обставини вже були враховані судом першої інстанції при визначення виду і міри покарання, в тому числі суд навів у вироку мотиви з яких не застосовує положень ст. 69 КК України і їх колегія суддів вважає обґрунтованими, тому підстав для задоволення вимог апелянта апеляційний суд не вбачає.

Щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , то призначаючи їм покарання суд першої інстанції також врахував тяжкість злочину, який є особливо тяжким насильницьким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років, спосіб його вчинення, роль обвинувачених у вчиненні злочину, яка є менш активною, в порівнянні з ОСОБА_10 , наслідки, які настали від вчиненого злочину.

Також, судом враховано і відомості про осіб обвинувачених, які на момент вчинення злочину не судимі, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебувають, за місцем проживання даних про негативну характеристику не мають, неодружені, офіційно не працюють, мають постійне місце проживання. ОСОБА_9 також має на утриманні неповнолітню дитину. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених, суд визнав відшкодування шкоди та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує їх покарання, суд визнав вчинення злочину щодо осіб похилого віку.

З врахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов висновку, що як ОСОБА_9 так і ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, кожному окремо, слід призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В доводах апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 як на підставу для призначенення йому більш мякого покарання звертав увагу на те, що свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, відшкодував потерпілим шкоду, попрохав у них вибачення та претензій до нього вони не мають.

Захисник ОСОБА_7 , як на підстави для призначення ОСОБА_9 більш м`якого покарання, просив врахувати те, що він повністю визнав свою вину, прийняв для себе рішення більше ніколи не вчиняти злочинів, після зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який ОСОБА_9 , з метою забезпечити свою сім`ю, працевлаштувався, за місцем проживання зарекомендував себе виключно з позитивного боку, відшкодував потерпілим шкоду, а тому ті не наполягали на суворій мірі покарання для ОСОБА_9 . Також, захисник звертав увагу на наявність в обвинуваченого співмешканки з малолітньою дитиною та хворої матері.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в сукупності з такими доводами апелянтів, колегія суддів, підстав для визнання їх такими, що можуть слугувати для задоволення вимог апеляційних скарг, не знаходить.

Так, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття не встановлено, про що суд в своєму рішенні навів відповідні обгрунтання, з якими поклегія суддів апеляційного суду погоджується.

Крім цього суд пеляційної інстанції звертає увагу, що перелічені обвинуваченим та захисником обставини судом першої інстанції поза увагою залишені не були, як наслідок їм призначено покарання в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України.

Інших підстав для пом`якшення цього покарання апеляційним судом не встановлено та колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і про відсутність підстав для застосування обвинуваченим ст. 69 КК України, оскільки при аналізі норм ст. 69 КК України можна зробити висновок, що її застосування можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Разом з тим, в межах зазначеної справи, ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом таких обставин не встановлено. Факт відшкодування шкоди та сприяння досудовому розслідуванню судом враховується лише як підстава для призначення мінімального покарання у виді позбавлення волі та наближене до такого.

Призначене судом першої інстанції покарання, всім трьом обвинуваченим, ближче до мінімальної міри покарання яка визначена ч. 3 ст. 187 КК України, колегія суддів за своїм видом та розміром вважає таким, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, а тому підстав для задоовлення вимог апеляційних скарг обвинувачених та захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.02.2020 року, відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,