Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

13 липня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000027 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Посягва Гощанського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Корецького районного суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, і призначено покарання - штраф в розмірі 850 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 748 грн 75 коп, 9000 грн. моральної шкоди та 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_5 23 січня 2019 року близько 17.00 год, перебуваючи на подвір`ї будинку ОСОБА_8 , що знаходиться на АДРЕСА_2 , під час конфлікту на грунті особистих неприязних відносин, умисно завдав ОСОБА_8 удар ліктем правої руки в область грудної клітини тулуба, від якого останній впав, отримавши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя у вигляді крововиливу в лівій підключичній ділянці, на правій задньо-боковій поверхні тулуба в проекції крила правої клубової кістки, забою правої нирки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи доведеності своєї вини у вчиненому злочині, правильності кваліфікації дій та призначеного покарання, вважає вирок суду незаконним в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування потерпілому моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Зазначає, що судом не враховано дій потерпілого, що передували вчиненню кримінального проступку, його фізичних та душевних страждань, характеру правопорушення і ступеня його вини та майнового стану, як обвинуваченого, оскільки він ніде не працює, являється пенсіонером, як і його дружина, що підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, як не враховано і відсутність будь-яких тяжких наслідків від вчиненого проступку чи немайнових втрат, незмінності звичного життя ОСОБА_8 та відсутності погіршення будь-яких здібностей останнього.

Також вказує, що у вироку не наведено жодного доказу заподіяння потерпілому ОСОБА_8 душевних страждань його протиправною поведінкою, які можна оцінити у розмірі 9000 грн, стягнута судом моральна шкода не відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, а, відтак, вирок суду в цій частині суперечить вимогам КПК України і підлягає зміні, як і висновок щодо стягнення витрат на правову допомогу, який зроблений без врахування його майнового стану та співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних ним робіт. Просить вирок в частині стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу змінити, повністю відмовивши потерпілому у задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди в сумі 9000 грн. та зменшивши розмір витрат на правову допомогу з 5000 грн до 1000 грн.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_8 , покликаючись на відповідність вироку вимогам закону, просить розглянути подану апеляційну скаргу у його відсутності, вирок суду залишити без змін, а вимоги обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

В обґрунтування своїх доводів покликається на те, що винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена повністю, а розмір морального відшкодування відповідає вимогам розумності і справедливості, оскільки він, як фізична особа-підприємець, який внаслідок дій обвинуваченого отримав тілесні ушкодження, що потребувало амбулаторного лікування, зазнав значних душевних і фізичних страждань. Крім того, на виконання договору про надання правової допомоги, укладеної між ним та адвокатом ОСОБА_9 , ним було сплачено за представлення його інтересів в суді та написання позовних заяв гонорар в сумі 9000 грн, що підтверджується відповідними доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, а відтак, стягнута судом сума, на його думку, є обгрунтованою.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено. Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, за обставин, вказаних у вироку, підтверджена сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, а обране покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, що не заперечується в апеляційній скарзі самим апелянтом і не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.

Правомірно, виходячи з вимог ст. 128 КПК України та ст. 1166 ЦК України, згідно якої матеріальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, вирішив суд і позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 748,75 грн.

При апеляційному розгляді встановлено, що потерпілим було сплачено адвокату ОСОБА_9 , як представнику його інтересів, 9000 грн. за надання правової допомоги, до якої віднесено обєктивно необхідний час, витрачений представником на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, надання консультацій, складання позовних заяв та участь в судових засіданнях у даному кримінальному провадженні, що підтверджується відповідною квитанцією ( т. 2 а. с. 82), з яких судом правомірно, з відповідним обґрунтуванням, стягнуто лише 5000 грн.

Враховуючи наведене, твердження апелянта про безпідставність стягнення з нього процесуальних витрат на правову допомогу не заслуговують на увагу.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За розясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоровя потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_8 в частині морального відшкодування, суд правильно покликався на норми матеріального і процесуального права, однак визначив суму стягнутої моральної шкоди з обвинуваченого без врахування, як фактичних обставин вчиненого правопорушення, так і без врахування вимог виваженості і справедливості.

Суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, не в повній мірі взяв до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, той факт, що ОСОБА_5 , завдавши потерпілому удар ліктем руки, фактично не бажав настання ОСОБА_8 легких ушкоджень з короткочасним розладом здоровя, інших ударів чи ушкоджень не наносив, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який активно сприяв в розкриттю кримінального правопорушення та щиро розкаюється у вчиненому, являється пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , та отримує мінімальний розмір пенсії за віком( 1800 грн), його дружина також є пенсіонеркою, з приводу отриманих ушкоджень потерпілий знаходився лише на амбулаторному лікуванні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого підлягає зменшенню з 9000 грн. до 3000 грн, що буде відповідати засадам виваженості, розумності і справедливості. а сам вирок - зміні на підставі п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України, згідно якої суд апеляційної інстанції вправі змінити вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Корецького районного суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року щодо ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову змінити.

Зменшити суму морального відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_8 з 9000 грн. до 3000 грн.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3