Номер провадження: 11-кп/813/883/21
Номер справи місцевого суду: 501/2010/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Іллічівського міськсуду Одеської області від 26.11.2020 в межах кримінального провадження №0000470 від 16.06.2020 відносно:

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Іллічівськ (Чорноморськ) Одеської області, громадянки України, із середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, маючої на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 06.08.2018 Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 18.06.2020 Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі відповідно до ст.ст. 70, 71 КК України;

- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України
установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України обвинуваченій визначено остаточне покарання шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком суду та вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 18.06.2020, у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченій обраховано з 18.06.2020 та зараховано відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України до строку покарання строк знаходження її під вартою.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався. Вирішено питання щодо речових доказів.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнана винуватою у тому, що 15.06.2020, в період часу з 09:17 год. до 09:20 год., вона, перебуваючи в приміщенні універсаму «Точка», розташованому за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська, 12/1, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, намагалася таємно викрасти майно потерпілого ПП «РС Точка», а саме: дві палки ковбаси «Волчанська» с/к «Іспаньола» на загальну суму 199,36 грн., три палки ковбаси «Волчанська» с/к «Пражська» на загальну суму 118,31 грн., одну палку ковбаси «Глобіно» с/к «Салямі Карпатська» на загальну суму 47,81 грн., а всього на загальну суму 365,48 грн., але свій злочинний умисел довести до кінця не змогла по незалежним від її волі причинам, так як була затримана працівниками магазину.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просила призначити їй більш м`яке покарання, мотивуючи свої вимоги тим, що суд 1-ої інстанції не врахував всіх пом`якшуючих обставин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як видно зі змісту оскаржуваного вироку суду, він відповідає зазначеним приписам закону з огляду на наступне.

Так, в судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 повністю визнала свою провину у вчиненні інкримінованого ї кримінального правопорушення, не оспорювала фактичні обставини та показала суду, що 15.06.2020 вона намагалась таємно викрасти продукти харчування в магазині «Точка» в м. Чорноморську, однак була затримана на виході працівниками магазину.

Водночас, не дивлячись на повне визнання обвинуваченою ОСОБА_7 своєї провини у вчиненні інкримінованого їй злочину, суд 1-ої інстанції, обґрунтовуючи доведеність вини обвинуваченої, послався на досліджені ним докази та матеріали кримінального провадження, а саме:

- показання представника потерпілого ОСОБА_9 про те, що 15.06.2020 з магазину «Точка» в м. Чорноморську обвинувачена намагалася викрасти продукти харчування, однак була затримана на виході працівниками магазину;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та витягом з ЄРДР (а.с.37-40);

- протокол огляду місця події (а.с. 42-44) та диском з відеозаписом слідчої дії (а.с.45);

- протокол огляду диску з відеозаписом з камер відеоспостереження універсаму «Точка» (а.с.54-59), долученого до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу (а.с. 60);

- довідка щодо вартості викраденого майна 365,48 грн. (а.с. 51).

Отже, враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд 1-ої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми закону, зазначив, що приймає до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особу обвинуваченої, яка раніше судима, не працює, не заміжня, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину (а.с. 63-70); ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведене до кінця.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд 1-ої інстанції відніс щире каяття, сприяння досудовому розслідуванню та суду у встановленні істини у справі.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом 1-ої інстанції встановлено не було.

Що стосується доводів обвинуваченої в її апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що були прийняті до уваги та в повній мірі дослідженні судом 1-ої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, врахувавши сукупність зазначених обставин, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, характеристику особи обвинуваченої, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі, у зв`язку із чим колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про призначення надто суворого покарання - безпідставними.
Відповідно до припису п. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , врахувавши тяжкість вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначив обвинуваченій покарання, яке є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 373, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 26.11.2020 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскарження в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а засудженою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4