УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 20.03.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005320 від 27.05.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , у якій просить поновити строк для подання скарги на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 20.03.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005320 від 27.05.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України та скасувати вказану постанову.

Скаргу мотивовано тим, що СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005320 від 27.05.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 20.03.2020 закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005320 від 27.05.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Скаржник звертає увагу, що при винесенні оскаржуваної постанови, порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки у ході проведення досудового розслідування слідчим, в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, не вжито належних заходів щодо забезпечення проведення ефективного, всебічного і повного розслідування кримінального провадження та встановлення об`єктивної істини по справі. Зокрема, на думку заявника, органом досудового розслідування не було вжито заходів для виклику, вручення повісток та допиту, зокрема, судових експертів, які проводили спірне експертне дослідження, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не вживалися заходи щодо тимчасового доступу до медичної документаці ОСОБА_4 на підставі якої проводилося експертне дослідження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити скаргу з наведених у ній підстав. Щодо строку оскарження постанови, заявник, посилаючись на положення 304 КПК України вказала, що про закриття кримінального провадження дізналася лише 12.05.2021, після отримання відповіді на адвокатський запит, до якого було долучено оскаржувану постанову.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду скарги повідомлена належним чином та завчасно, що у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши доводи адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві перебували матеріали кримінального провадження № 0005320 від 27.05.2014.

Так, слідчий суддя першочергово вважає за необхідне поновити представнику заявника строк звернення до суду з зазначеною скаргою, оскільки він був пропущений з поважних причин. Як вбачається із матеріалів справи, відсутні підтвердження того, що представник заявника отримав копію оскаржуваної постанови слідчого раніше зазначеної заявником дати, а саме 12.05.2021, а отже лише з цього часу отримав можливість оскаржити до слідчого судді таку постанову слідчого.

Так, 20.03.2020 слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005320 від 27.05.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, постановила закрити вказане кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчать про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

З матеріалів скарги вбачається, що слідчий при винесені оскаржуваної постанови не встановила фактичних обставин та не вжила всіх заходів для їх встановлення, тим самим не дотрималася вимог ст. 9 КПК України, оскільки передчасно зробила висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі.

Також слідчий суддя, дослідивши зміст оскаржуваної постанови, встановила відсутність в ній аналізу доказів слідчим, при цьому як кожного окремо, так і всіх у сукупності та співставленні один з одним.

Разом з тим, висновок слідчого про відсутність події злочину слідчий суддя вважає немотивованим, оскільки у оскаржуваній постанові не зазначено чому слідчий дійшла такого висновку, як і не зазначено які саме докази при цьому взято слідчим до уваги, та з яких причин слідчий дійшла висновку про необґрунтованість доводів, викладених у заяві про злочин.

У самій постанові зазначено лише про те, що встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 384 КК України, не виявилось можливим.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що слідчий без проведення необхідного обсягу слідчих дій, оцінки доказів та їх аналізу, зробила передчасний висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Отже, слідчий, не провівши увесь необхідний обсяг слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, не з`ясувавши в повному обсязі усі фактичні обставини, передчасно закрила кримінальне провадження № 0005320 від 27.05.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України), проте слідчим суддею з урахуванням вищевикладеного встановлено, що слідчий, приймаючи рішення, зробила висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без перевірки всіх обставин.

В порушення вимог ст. 110 КПК України, слідчий в зазначеній постанові не надала відповіді на всі поставлені заявником питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Викладене свідчить про неповноту досудового розслідування та про необґрунтованість винесення слідчим 20.03.2020 постанови про закриття кримінального провадження № 0005320 від 27.05.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням вищевикладеного, скарга адвоката ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 110, 284, 303, 304, 307, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , строк на оскарження постанови слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 20.03.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005320 від 27.05.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 20.03.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005320 від 27.05.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1