Справа № 367/3426/21
Провадження №1-кп/367/526/2021
УХВАЛА
Іменем України
02 серпня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань суду матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000186 від 27.01.2021 року по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, українця, громадянина України, приватний підприємець, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, суд,-
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з Бучанської окружної прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000186 по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду в відкритому судовому засіданні, зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України. Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_7 .. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до обвинуваченого згідно ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт.
Представник потерпілого в судовому засіданні підтримав прокурора, просив суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду та прийняти цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту просив вирішити на розсуд суду. Крім того, представник просив визнати потерпілою в даному кримінальному провадженні дружину потерпілого ОСОБА_8 за її заявою, а скаргу останньої на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання від 09.04.2021 року залишити без розгляду. Скаргу ОСОБА_9 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання від 23.04.2021 року задовольнити в повному обсязі, з підстав зазначених у скарзі.
В підготовчому судовому засіданні захисники та обвинувачений не заперечували щодо призначення справи до судового розгляду. Щодо клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту сторона захисту заперечувала та просила змінити запобіжний захід обвинуваченому на особисте зобов`язання, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, на які він посилається. Також, сторона захисту просила відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_8 про визнання потерпілою, а скарги вирішити на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Всі відомості, вказані в даній статті повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.
Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Як вбачається з обвинувального акту затвердженого прокурором 13.05.2021 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в ньому відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а ті, обставини, які викладені не узгоджені між собою та мають суперечності одна одній. Також в даному обвинувальному акті пред`явлене обвинувачення не було сформульовано належним чином, оскільки обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, містить істотні недоліки, що стосуються обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є неконкретним та не зрозумілим.
З вказаного обвинувального акту вбачається, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення містить суперечності, зокрема в тексті обвинувального акту вказується, що обвинувачений ОСОБА_7 діяв за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, які 27.01.2021 року прибули до місця вчинення злочину. Разом із тим, в подальшому зазначено, що ОСОБА_7 вчинив усі дії необхідні для вчинення злочину самостійно, та по завершенню зазначених в обвинувальному акті дій ОСОБА_7 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою залишили місце вчинення злочину.
З такого викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення не зрозуміло, процесуальний статус іншої невстановленої досудовим розслідуванням особи, зокрема не зазначено чи були матеріали відносно даної особи віділені в окреме провадження чи було прийнято будь-яке інше процесуальне рішення. Крім того, з такого викладу в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, не зрозуміло де та за яких обставин ОСОБА_7 та невстановлена досудовим слідством особа, вступили в попередню змову та з якою метою, та яким чином були розподілені ролі між ним та які дії кожен з них вчинив. З даного обвинувального акту, вбачається лише те, що ОСОБА_7 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою прибули до місця вчинення злочину та залишили його, усі дії спрямовані на реалізацію спільного злочинного умислу, а саме перебування безпосередньо біля автомобіля, підготування суміші для підпалу автомобіля, розливання даної суміші на автомобіль та подальший підпал автомобілю відповідно до викладеного в обвинувальному акті, ОСОБА_7 здійснював самостійно. Таким чином, такий виклад об`єктивної сторони вчиненого злочину суперечить кваліфікації діяння обвинуваченого та суперечить загальному змісту викладеному в фактичних обставинах кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.
Вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що такий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення які містяться в даному обвинувальному акті є не зрозумілими та його положення суперечать одне одному, оскільки з викладеного не можливо встановити обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, які потребують доказування під час судового розгляду, зокрема визначення ступеню вини обвинуваченого, його ролі, що в подальшому може призвести до неможливості визначення обсягу дослідження доказів по даному кримінальному провадженню.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Відсутність в обвинувальному акті зрозумілого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи викладене, суд вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, та послідовних фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.
Вирішуючи питання щодо скаргу ОСОБА_9 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання від 23.04.2021 року, суді виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 303 КПК України, під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
В обґрунтування зазначеної скарги, ОСОБА_9 , зазначає, що слідчий ОСОБА_10 виніс оскаржувану постанову з порушенням вимог чинного законодавства, без з`ясування всіх обставин та в свою чергу встановлення істини.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Вивчивши скаргу та дослідивши постанову слідчого, судом не виявлено порушень чинного КПК України, оскільки зазначена постанова відповідає всім вимогам, які передбачені ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містить мотиви прийнятого слідчим рішення та їх обґрунтування, які не суперечать чинному законодавству України.
Разом із тим, судом встановлено, що слідчий відмовив у клопотанні скаржника 23.04.2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Так, скаржник в своїй скарзі зазначає, що вона отримала копію постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання лише 13.05.2021 року, тому строк оскарження нею дотримано. Однак, сама скарга на постанову слідчого була підписана нею 12.05.2021 року, та жодних підтверджень отримання нею оскаржуваної постанови 13.05.2021 року суду надано не було. Таким чином, у скарзі містяться суперечності, які спростовують обґрунтування скаржника щодо дотримання строків на оскарження постанови слідчого.
Таким чином, суд, дійшов висновку, що скарга ОСОБА_9 не підлягає задоволенню.
Також, потерпілий подав до суду цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Так, у зв`язку з тим, що суд, прийняв рішення, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, то суд вважає за необхідне відмовити потерпілому у прийнятті даного цивільного позову та повернути його позивачу.
Разом із тим, суд роз`яснює потерпілому, що він не позбавлений права та можливості звернутися до суду повторно із позовною заявою до обвинуваченого в даному кримінальному провадженні.
Також, до суду надійшли скарга ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді її клопотання від 09.04.2021 року.
В судовому засіданні представник заявника просив залишити без розгляду вищевказану скаргу.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.
Оскільки, представник заявника просив залишити без розгляду скаргу якого клієнта, тобто на теперішній час відсутнє волевиявлення ініціаторів питання, виконання приписів ст. 303 КПК України та відповідно - розгляд даної скарги по суті є неможливим, у зв`язку з чим суд залишає вказану скаргу без розгляду.
Крім того, до суду надійшла заява ОСОБА_8 про залучення її в якості потерпілої.
Так, у зв`язку з тим, що суд, прийняв рішення, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, то суд вважає за необхідне залишити без розгляду вищевказану заяву.
Також, суд, заслухавши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії домашнього арешту, думки учасників провадження, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.
Стаття 181 КПК України передбачає, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06.07.2021 року обвинуваченому було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 04.09.2021 року.
Суд, заслухавши доводи прокурора, представника потерпілого, захисників та обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що обвинуваченому слід продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з врахуванням наявності ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які наявні на час розгляду справи судом, що підтверджують матеріали кримінального провадження, зокрема судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, тому є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Крім того, кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового розгляду та судом прийнято рішення про повернення обвинувального акту, отже судом в даному провадженні ще не допитані потерпілий та свідки, не досліджені усі докази по справі, а тому є підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, суд вважає за можливе продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а саме нічний час, враховуючи, що прокурором доведено наявність ризиків передбачених у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився у кримінальному провадженні та саме такий вид запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, із покладанням на нього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі й особисте зобов`язання, на думку суду, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, з врахуванням вищевикладеного.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 109-110, 176-178, 181, 183, 184, 193-199, 201, 205, 291, 293, 314-315, 369-372, 376 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000186 по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України повернути прокурору для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.
Скаргу ОСОБА_9 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання від 23.04.2021 року залишити без задоволення.
Скаргу ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання ОСОБА_8 від 09.04.2021 року залишити без розгляду.
Заяву ОСОБА_8 про залучення в якості потерпілої залишити без розгляду.
Позовну заяву ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернути позивачу.
Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на 60 (шістдесят) днів за адресою: АДРЕСА_2 .
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 :
1) прибувати за кожною вимогою до прокурора чи суду;
2) не залишати без дозволу прокурора чи суду місце проживання: АДРЕСА_3 , щодня в період часу з 22 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. без дозволу на це суду, прокурора;
3) утриматись від спілкування з потерпілим та свідками.
4) здати на зберігання до Святошинського УП ГУНП України в м. Києві свій паспорт для виїзду за кордон.
Зобов`язати працівників Святошинського УП ГУНП України в м. Києві, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , поставити на облік і повідомити про це суд.
Строк дії ухвали суду про запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обчислювати з 02.08.2021 року до 30.09.2021 року, включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Повний текст ухвали було складено, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 09 серпня 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1