УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштований, з середньою спеціальною освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у кримінальному провадженні № 00001392, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2013, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2021 року слідчий СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні

№ 00001392, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2013, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтовання клопотання слідчим зазначено, що СУ ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001392 від 26.01.2013, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч з 15 на 16 лютого 1998 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, мешканець м. Львова ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував серед інших запрошених осіб на святкуванні дня народження ОСОБА_8 , за місцем проживання останньої, за адресою: АДРЕСА_2 .

Після вживання спиртних напоїв ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, безпідставно спровокував сварку з раніше незнайомим йому з числа запрошених гостей неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якої у ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_5 продовжив деякий час вживати алкогольні напої, а в подальшому, з метою реалізації свого злочинного наміру, усамітнився з ОСОБА_9 на кухні вказаної квартири.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, взяв ніж, який знаходився на кухні, та наніс ОСОБА_9 один удар в область грудної клітини, спричинивши проникаюче колото-різане поранення грудей з ушкодженням серця та розвитком крововтрати і з метою уникнення кримінальної відповідальності за протиправне заподіяння смерті іншій людині зник з місця вчинення злочину.

Згідно висновку експерта № 157/571 смерть ОСОБА_9 , 1980 року народження, настала від проникаючого колото-різаного поранення грудей з ушкодженням серця та розвитком крововтрати.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 притягнуто в якості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 94 КК України (в редакції 1960 року) та прокурором Шевченківського району міста Києва обрано йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

24 лютого 1998 року обвинуваченого ОСОБА_5 оголошено в розшук та досудове розслідування зупинено.

20 серпня 2007 року слідчим прокуратури Шевченківського району міста Києва винесено постанову про внесення змін до постанови про порушення кримінальної справи, згідно якої кваліфікацію кримінальної справи змінено зі ст. 94 КК України (в редакції 1960 року) на ч. 1 ст. 115 КК України (в редакції 2001 року).

При цьому, в своєму клопотанні про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання слідчий звертає увагу суду на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема на те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання слідчого та застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що що СУ ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001392 від 26.01.2013, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

25 травня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , та причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині підтверджується зібраними під час розслідування кримінального провадження доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 16.02.1998; протоколом додаткового огляду місця події від 16.02.1998; протоколом виявлення, огляду та вилучення від 16.02.1998; показаннями потерпілого ОСОБА_11 батька ОСОБА_9 від 01.06.1998; показаннями свідків; протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 24.02.1998; висновком експерта № 157/571 від 14.05.1998; висновком експерта № 221 від 08.06.1998; висновком експерта № 315/ц від 20.11.1998; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих їй злочинів, правильність кваліфікації її дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 , знаючи, що за кримінальне правопорушення, вчинення якого йому інкримінується, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

При цьому, слідчий суддя враховує вік підозрюваного та стан його здоров`я, його майновий та сімейний стан, соціальні зв`язки, ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також інші обставини, що характеризують його особу та спосіб життя.

Щодо існування інших, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, на наявність яких у клопотанні посилається слідчий, зокрема, на ризики незаконно впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає, що в цій частині клопотання є недоведеним, у тому числі й прокурором.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч. 1 ст. 179 КПК України).

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, який слідчий просить застосувати до підозрюваного у своєму клопотання, слідчий суддя виходить із необхідності уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, міцності його соціальних та сімейних зв`язків, віку та стану здоров`я підозрюваного, його майнового стану, відсутності судимостей, ступеню тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також строків давності вчиненого правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, погодженого з прокурором, та застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 184, 194, 196, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 00001392, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2013, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування, тобто до 24.07.2021 включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі міста Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1