Справа № 459/1406/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/144/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду
під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 17 грудня 2020 року відносно ОСОБА_6 ,
з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 17 грудня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано покарання, що призначене вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 14.07.2020 р., та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі.
У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховано покарання, що відбуте частково за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 14.07.2020р.
Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з 14.07.2020 р.
Стягнуто з ОСОБА_6 у користь держави 653,80 грн. витрат на залучення експерта.
Вирішено питання про речові докази.
За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 16 березня 2020 близько 14 години 20 хвилин, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом поштовху видавив дерев`яний фрагмент дверного полотна, та таким чином проник в нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_8 , звідки намагався таємно викрасти електричний двигун із затертим маркуванням, мідні дроти в кількості трьох в`язок, котушки мідні в кількості чотирьох штук, дві мідні котушки в обгортках поліетиленових, електродвигун із маркуванням «4681А20004Е» та електродвигун марки «Samsung», серійний номер No:DB31-240-220V, тобто деталі до інкубаторів загальною вартістю 6000 гривень, які заготовив до викрадення, проте його протиправні дії були виявлені сторонніми особами, після яких ОСОБА_6 втік із місця вчинення кримінального правопорушення, тобто з причин, що не залежали від його волі не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи доведеності вини у вчиненому злочині та вірності кваліфікації його дій, просить змінити йому покарання на більш м`яке і врахувати пом`якшуючі обставини.
Оскільки, у даній справі відсутні апеляційні скарги, якими б порушувалось питання про погіршення становища обвинуваченого, а також те, що від обвинуваченого ОСОБА_6 , який утримується під вартою, не надходило клопотання про його бажання взяти участь в апеляційному розгляді справи, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги обвинувачено за його відсутності.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив вимоги поданої обвинуваченим скарги з огляду на безпідставність такої та просив залишити без змін оскаржуване судове рішення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та не оспорюється апелянтом в апеляційній скарзі.
Згідно вироку суду першої інстанції, свою вину обвинувачений у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся.
Правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, на переконання колегії суддів, є вірною та в апеляційному порядку не оспорюється.
Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то слід вказати наступне.
В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та ступінь здійснення злочинного наміру та причину, внаслідок, якої злочин не було доведено до кінця, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, його вік, те, що обвинувачений не працює, не перебуває на обліках у лікаря нарколога та психіатра, відсутність скарг на нього за місцем проживання, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, що є мінімальним згідно санкції даної статті, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

При цьому, суд першої інстанції вірно врахував, що у даному кримінальному провадженні злочин вчинено обвинуваченим до постановлення попереднього вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 14.07.2020р. щодо нього, а тому обґрунтовано застосував положення п.4 ст.70 КК України та за сукупністю злочинів до призначеного ОСОБА_6 покарання частково приєднав покарання за попереднім вироком та призначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у повній мірі відповідає вимогам закону, і таке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відтак, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення обраного ОСОБА_6 покарання та визнає подану ним апеляційну скаргу необґрунтованою, оскільки така не містить правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного вироку.
При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність чи порушень вимог кримінального процесуального закону, що мало б наслідком скасування або зміни судового рішення.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 17 грудня 2020 року відносно ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: