ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/341/21 Справа № 202/7222/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2021 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000703 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором ОСОБА_6 та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання в період часу з 21.00 до 06.00 години, з покладенням на нього відповідних обов`язків, строком до16 квітня 2021 року.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, а також доведеним ризик незаконного впливу на свідків, оскільки на даний час не встановлено коло всіх осіб, причетних до вчинення злочину.
Водночас ризики, передбачені п.п.1, 4 ч.1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, за час раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту підозрюваний жодного разу покладені обов`язки не порушував, прибував за викликами до слідчого, прокурора і суду. Крім того, він не є працівником ПрАТ ДТРЗ та не має доступу до документів підприємства, а під час обшуку речових доказів, викраденого майна у ОСОБА_7 , не виявлено.
Слідчим суддею також враховано особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, тому стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор зазначає, що стороною обвинувачення повністю доведені ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак слідчий суддя залишив це поза увагою.
Зазначає, що досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_7 та інші підозрювані вчинили активні дії шляхом спілкування зі свідками щодо знищення речей і документів, які мають значення у провадженні. Як наслідок, невстановленими особами внесено зміну в документацію щодо відомостей про шестерні, які встановлені на тепловозі, однак фактично знаходились у ОСОБА_10 , дома та їх вилучили працівники поліції у ході обшуку.
Стороною захисту в судовому засіданні підтверджено, що на підприємстві продовжує на керівній посаді працювати близький друг (кум) підозрюваного, з яким вони спілкуються, що не відображено в ухвалі слідчого судді.
Крім того, в ухвалі слідчий суддя не зазначив щодо заявленого ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Активні дії підозрюваних і ОСОБА_7 призвели до того, що посадовими особами підприємством не проведено повну інвентаризацію та не встановлено точну суму збитків, а надано лише дані по нестачі шестерень за 2020 рік, вартістю понад мільйон гривень.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею були дотримані належним чином, а доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість ухвали суду першої інстанції є безпідставними.
З матеріалів справи слідує, що у провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000703 від 21.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
18.12.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Апеляційний суд вважає, що наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, при цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, та не оскаржуються сторонами кримінального провадження в апеляційному порядку.
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки стороною обвинувачення не доведено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання доведеному ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З таким висновком апеляційний суд погоджується, оскільки він в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, вимогам кримінального процесуального закону та підтверджується наданими доказами.
Обґрунтованість ризику можливого незаконного впливу на свідків обумовлюється тим, що на даний час не встановлено коло всіх осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення.
При цьому, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, належних доказів з приводу цього суду не надано, на виклики в судове засідання підозрюваний з`являвся як в суд першої інстанції, так і апеляційної інстанції, він не є працівником підприємства та відповідно не має доступу до його документів, при обшуку викраденого майна у ОСОБА_7 не виявлено, тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є неприйнятними.
Крім того, слідчим суддею належним чином враховано особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки в місці постійного проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце роботи та офіційно працевлаштований.
Апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, проте сама лише тяжкість ймовірного покарання, з огляду на встановлені вище обставини, в даному випадку не може слугувати самодостатньою підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, колегія суддів не знайшла беззаперечних доказів або обставин, які б свідчили, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаному вище ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, належних доводів щодо їх наявності прокурор також не наводить, відомостей про порушення підозрюваним умов застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суду не надано.
У зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 буде достатнім для нівелювання заявленого ризику та забезпечить належну його процесуальну поведінку.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 181, 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2021 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4