В И Р О К
іменем України

24 лютого 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000718 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Змієві Харківської області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у кримінальному проступку, передбаченому частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

20 серпня 2020 року близько 03:00 години в м. Змієві Харківської області ОСОБА_4 перебував поблизу території домоволодіння АДРЕСА_2 поряд з автомобілем "Mercedes-benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 , користувачем якого є ОСОБА_5 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Того ж числа та часу, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці, скориставшись тим, що його дії ніким помічені не будуть, реалізуючи зазначений вище умисел, підійшов до автомобіля "Mercedes-benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 , через незачинені передні двері проник до салону автомобіля, звідки таємно викрав належну ОСОБА_5 автомагнітолу "Kenwood KDC-BT510U", б/в, вартістю 2 328 грн 00 коп., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна.

Викладені вище обставини кримінального провадження щодо часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку у повному обсязі визнав та під час судового розгляду показав, що в серпні 2020 року в нічний час проходив біля будинку АДРЕСА_2 , де біля двору побачив припаркований автомобіль "Мерседес" та вирішив вчинити крадіжку. З цією метою він смикнув за ручку передніх дверцят автомобіля та виявив, що вони не замкнуті. Тоді він проник до салону салону автомобіля та таємно викрав автомагнітолу, яку потім продав своєму знайомому на ім`я ОСОБА_6 .

В подальшому працівники поліції виявили викрадену автомагнітолу у ОСОБА_6 , який і повідомив, у кого її придбав.

У вчиненому кримінальному проступку щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену законом відповідальність.

Оцінивши докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними, допустимими, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення ОСОБА_4 є винуватим у таємному викраденні чужого майна, і його дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.

Під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є кримінальним проступком;

- обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1, частини 2 статті 66 Кримінального кодексу України, якими визнаються: щире каяття обвинуваченого, що виявилося у критичному ставленні до вчиненого кримінального правопорушення, а також сприяння розкриттю кримінального правопорушення шляхом надання показань про його обставини; відшкодування шкоди, шляхом повернення викраденого майна; позицію потерпілого ОСОБА_5 , який подав до суду письмову заяву про відсутність матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого (а. п. 26);

- відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України;

- особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а. п. 57), на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті не перебував (а. п. 56), за місцем проживання скарг на його поведінку немає (а. п. 58, 59).

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді обмеження волі в межах строків, передбачених частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.

Крім того, при призначенні ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк, що не перевищує 5 років, враховуючи, що вчинене ним кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, обвинувачений щиро розкаявся, викрадене майно повернуто потерпілому, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та про наявність підстав для прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статей 124, 126 Кримінального процесуального кодексу України з обвинуваченого ОСОБА_4 належить стягнути 300 грн 00 коп. процесуальних витрат на залучення судового експерта ОСОБА_7 для проведення судово-товарознавчої експертизи №2989/20 від 22.08.2020 (а. п. 55).

Застосований щодо речового доказу арешт на підставі ухвали слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 21.08.2020 (а. п. 51-53) належить скасувати.

Долю речового доказу належить вирішити у відповідності до вимог пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України (а. п. 49, 50, 54).

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у кримінальному проступку, передбаченому частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік.

Відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Стягнути зі ОСОБА_4 300 (триста) грн 00 коп. на користь судового експерта ОСОБА_7 на відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи №2989/20 від 22.08.2020.

Скасувати застосований на підставі ухвали слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 21.08.2020 арешт тимчасового вилученого майна.

Речовий доказ - автомагнітолу "Kenwood KDC-BT510U", що передана на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - вважати йому повернутою.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1