Справа № 199/3724/21
ВИРОК
іменем України

15.06.2021 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000008 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2021, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, з базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх і непрацездатних не маючого, без місця реєстрації, фактично проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.04.2014 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 302, ч.1 ст. 70 КК України ( з урахуванням ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2015) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільнений 25.05.2018 умовно-достроково, не відбутий строк покарання 7 місяців 16 днів;
-21.12.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник - ОСОБА_5
представник потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, в період іспитового строку за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2020 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності.
Так, 26.02.2021, приблизно о 16 годині 55 хвилин, ОСОБА_3 , прибув до приміщення АЗК «ОККО», що належить ТОВ «ОККО-СХІД» (), який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 87Л, з метою здійснення покупок.
Перебуваючи у приміщені АЗК «ОККО», що належить ТОВ «ОККО-СХІД», який розташований за вищевказаною адресою, ОСОБА_3 побачив, що в торгівельному залі знаходиться невелика кількість відвідувачів та працівники АЗК «ОККО» не звертають на нього увагу, в цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), вчинене повторно, діючи умисно, з особистої зацікавленості, з корисливих мотивів ОСОБА_3 , того ж дня, тобто 26.02.2021, приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні АЗК «ОККО», що належить ТОВ «ОККО-СХІД», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 87Л, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а отже усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, таємно викрав з вітрини цукерки Raffaello Piatta Т24x6x1, вагою 240 грам, вартістю 219 гривень 83 копійок, які сховав під куртку, що була одягнена на ньому.
Намагаючись довести свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, до кінця, 26.02.2021 приблизно о 17 годині 01 хвилин, ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, утримуючи викрадене майно при собі, не розрахувавшись за вищевказаний товар, направився до виходу з приміщення АЗК «ОККО», де у цей час, дії ОСОБА_3 , були викриті співробітниками магазину, які наказали віддати викрадене ним майно. Проте, у ОСОБА_3 , який розуміючи, що його протиправні дії викриті і стали явними для оточуючих, раптово виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Далі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, утримуючи при собі викрадені цукерки Raffaello Piatta Т24x6x1, вагою 240 грам, вартістю 219 гривень 83 копійок, не реагуючи на вимогу працівників АЗК «ОККО», вибіг з приміщення АЗК «ОККО», де одразу був затриманий, працівниками АЗК «ОККО».
Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 , намагався спричинити АЗК «ОККО», що належить ТОВ «ОККО-СХІД» матеріальний збиток на загальну суму 219 гривень 83 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, що не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі,кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище він не визнає, лише погоджується з тим, що він дійсно 26.02.2021, приблизно о 16 годині 55 хвилин, із приміщення АЗК «ОККО», таємно викрав цукерки Raffaello та з ними залишив приміщення АЗК «ОККО», його дії були таємними для оточуючих, ніхто йому не говорив зупинитися, він вільно вийшов із приміщення АЗК, проте був затриманий працівниками АЗК «ОККО» вже поза межами приміщення. Вважав що працівники АЗК «ОККО» його обмовляють, оскільки він і раніше вчиняв крадіжки із цього АЗК «ОККО», через що виникла недостача, тому свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вважають що він відкрито, а не таємно викрав майно з метою помститися.
Представник потерпілого ОСОБА_6 показав суду, що був ознайомлений з відеозаписом з камер спостереження АЗК «ОККО» по вулиці Калиновій, 87Л у місті Дніпрі, під час відтворення відеозапису побачив, як обвинувачений ОСОБА_3 зайшов до приміщення заправки, покрутився біля вітрини, взяв коробку цукерок «Рафаело», а потім за ним побігли робітники АЗК та завели у середину.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що працював на АЗК «ОККО» по вулиці Калиновій, 87Л у місті Дніпрі, 26 лютого 2021 року був його останнім робочим днем. Він вийшов на стоянку та помітив чоловіка, який начебто йшов до приміщення АЗК не за покупками і він почав за ним спостерігати. Коли обвинувачений ОСОБА_3 узяв коробку цукерок з прилавку, та засунув собі за пазуху, то він сказав чоловікові : «ось ти й попався!». Але невідомий чоловік, яким є саме обвинувачений ОСОБА_3 , зрозумів, що він звертається саме до нього, і його дії не є таємними, почав тікати з приміщення АЗК «ОККО», але він його наздогнав, завів до АЗК і у ОСОБА_3 з під куртки випала коробка цукерок «Рафаело».
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що працював на АЗК «ОККО» по вулиці Калиновій, 87Л у місті Дніпрі, 26 лютого 2021 року близько 17.00 години була його зміна, та у той день він бачив чоловіка, який ходив по залу АЗК, то був обвинувачений ОСОБА_3 . Потім почув, як йому кричали «стій», а ОСОБА_3 почав тікати, і на виході врізався у вхідні двері, але його спіймав менеджер ОСОБА_7 та тримав до приїзду поліції, під час цих подій у ОСОБА_3 з під куртки, одягнутій на ньому, випала коробка цукерок «Рафаело».

Незважаючи на не визнання своєї вини ОСОБА_3 , винуватість обвинуваченого підтверджується, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Так, 26.02.2021 року до правоохоронних органів з заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернувся громадянин ОСОБА_8 та прохав вжити заходів до невідомої особи, яка шляхом вільного доступу викрала з приміщення АЗК «ОККО» за адресою вул. Калинова 87Л у місті Дніпрі, коробку цукерок «Рафаело» зі стелажу, що мало місце 26.02.2021 року близько 16.30 години.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.02.2021, що проводився у приміщенні АЗК «ОККО» за адресою вул. Калинова 87Л у місті Дніпрі, де було оглянуто у приміщенні охорони коробку цукерок «Рафаело».

Згідно до постанови про визнання речовим доказом і вирішення питання про його зберігання від 27.02.2021 року, коробку «Raffaello Piatta T24x6x1» визнано в якості речового доказу, та передано під розписку ОСОБА_8 для подальшого зберігання.

У відповідності до протоколу перегляду відеозапису від 27.04.2021 року за участю представника потерпілого ОСОБА_6 переглядався DVD-R диск з камери спостереження АЗК «ОККО» за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 87Л. де видно, як чоловік одягнений в штани темного кольору, куртку світлого кольору, кепку темного кольору, обличчя якого прикрито захисною маскою, стоїть в приміщення АЗК та роздивляється товар, який розташований на полицях, доступ до яких вільний. Далі, вищевказаний чоловік, бере своєю лівою рукою з полиці коробку, яку ховає під куртку, яка одягнена на ньому. Після чого вказаний чоловік починає бігти. В цей час за чоловіком починають бігти стороні особи, які затримують останнього одразу на виході з приміщення АЗК, після того чоловіка завели до приміщення АЗК.
Згідно до постанови про визнання речовим доказом і вирішення питання про його зберігання від 27.04.2021 року, в якості речового доказу визнано диск з камери спостереження АЗК «ОККО» за адресою вул. Калинова 87Л у місті Дніпрі, та долучено до матеріалів справи.

За результатами Висновку експерта від 27.04.2021 за №1624, ринкова вартість 1 ( однієї ) коробки цукерок «Raffaello Piatta T24x6x1» вагою 240 грам, станом на 26.02.2021 складає 219, 83 (Двісті дев`ятнадцять гривень 83 копійки).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.04.2021, свідок ОСОБА_7 впізнав на фото під №3, на якому зображений ОСОБА_3 , особу яку він 26.02.2021 близько 17.00 години затримав з викраденим майном на АЗК «ОККО» за адресою вул. Калинова 87Л у місті Дніпрі.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.04.2021, свідок ОСОБА_8 впізнав на фото під №2, на якому зображений ОСОБА_3 , особу яку він 26.02.2021 близько 17.00 години затримав з викраденим майном на АЗК «ОККО» за адресою вул. Калинова 87Л у місті Дніпрі.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення , доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

Що стосується доводів прокурора про наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 як рецидив кримінальних правопорушень, то дані доводи прокурора є неспроможними, оскільки відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор мав можливість змінити обвинувачення ОСОБА_3 , проте, своїм правом визначеним ч. 2 ст. 337 КПК України не скористався.

Суд же беззаперечно дотримуючись вимог ч.3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 , про те, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад злочину відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 186 КК України, оскільки ним було вчинено саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) є неспроможними, оскільки можливо його дії і розпочиналися як таємне викрадення чужого майна, про те, після викриття його злочинних дій співробітником АЗК «ОККО», вони мали активний, послідовний та відкритий характер, були вчинені у присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які усвідомлювали протиправний характер дій ОСОБА_3 , намагалися його наздогнати, кричали аби той зупинився та повернув майно належне АЗК, проте, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що його злочинні дії були помічені, бажаючи досягти свого злочинного наміру, діючи умисно, відкрито, тримаючи при собі майно АЗК «ОККО», намагався втекти з місця вчинення злочину, проте був затриманий працівниками АЗК «ОККО»,

Тому, аналізуючи обрану обвинуваченим ОСОБА_3 , позицію захисту, суд знаходить її такою, що продиктована його бажанням уникнути персональної відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину.
У зв`язку із наведеним, підстав для змінити правової кваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України на ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України судом не встановлено, як і не встановлено підстав за яких би свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обмовляли обвинуваченого ОСОБА_3 в частині кваліфікації його дій саме як відкрите викрадення чужого майна.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, як такі, що виразилися у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, що не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченому, судом згідно ст.ст. 66, 67 КК України не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається у пред`явленому обвинуваченні.

5.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні фактично не визнав, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, за місцем проживання скарг не надходило, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, у тому числі і за вчинення злочинів проти власності, злочин за даним кримінальним провадженням вчинив через досить короткий проміжок часу після ухвалення відносно нього попереднього вироку 21.12.2020 року.
Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням положень ч.1 ст. 71, 72 КК України, обвинуваченого та його захисника, які просила кваліфікувати дії обвинуваченого як крадіжку, позицію потерпілого, який прохав призначити покарання на розсуд суду, також суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням вимог ст.ст. 71, 72 КК України, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, із застосуванням вимог ст. ст.75,76 КК України був звільнений від відбування покарання з випробування, проте після ухвалення відносно нього вказаного вироку, у період іспитового строку, вчинив нове кримінальне правопорушення за даним вироком.
Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбуванням покарання.

Саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначення ж покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків за ст. 76 КК України не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 відповідно до ухвали слідчого судді від 18.05.2021 року у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили слід залишити колишнім.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України ОСОБА_3 до призначеного покарання частково приєднати покарання не відбуте за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21.12.2020, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити колишній домашній арешт.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням товарознавчої експертизи в сумі 150,00 гривень.
Речові докази:

- коробку цукерок «Raffaello Piatta T24x6x1» - залишити представнику потерпілого ОСОБА_6 для подальшої реалізації.

-диск з камери спостереження АЗК «ОККО» за адресою вул. Калинова 87Л у місті Дніпрі з подіями які мали місце 26.02.2021 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 -Почтовик