Провадження № 1-кс/331/587/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, яка має загальну середню освіту, не одруженої, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше судимої,

за матеріалами кримінального провадження №0000132 від 03.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в клопотанні вказує на те, що 03.03.2021, приблизно о 16 години 05 хвилини, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні супермаркету «Варус-45», який розташований за адресою - пр. Соборний, 83/85 в м. Запоріжжі, переконавшись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгових полиць зазначеного супермаркету, намагалась таємно викрасти майно, що належить, ТОВ «Омега», сховавши його до себе під верхній одяг, а сааме пляшку лікеру «Ред Стаг Блек Черрі Дждим Бім» 0,7л, ш/к 485, у кількості однієї одиниці, вартістю 399 гривень 20 копійок без урахування ПДВ, чим намагалася спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Омега» на вказану суму, але не довела злочин до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівником охорони супермаркету з викраденим товаром після проходження касової зони супермаркету та в подальшому передана працівникам поліції.

Таким чином, встановлена достатня кількість доказів у повідомленні про підозру ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, який кваліфікується як: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

У відношенні підозрюваної ОСОБА_6 :

- 12.11.2020 Хортицьким відділенням поліції ДВП ГУНП в Запорізькій області к/п №0000231 від 19.10.2020 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України направлено до суду з обвинувальним актом;

- 24.11.2020 Запорізькою місцевою прокуратурою №1 к/п №0001452 від 01.10.2020 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України направлено до суду з обвинувальним актом;

- 30.11.2020 Запорізькою місцевою прокуратурою №1 к/п №0001567 від 27.11.2020 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України направлено до суду з обвинувальним актом;

- 24.12.2020 Хортицьким відділенням поліції ДВП ГУНП в Запорізькій області к/п №0001595 від 19.11.2020 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України направлено до суду з обвинувальним актом;

- 28.12.2020 Хортицьким відділенням поліції ДВП ГУНП в Запорізькій області к/п №0001450 від 06.10.2020 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України направлено до суду з обвинувальним актом;

- 26.01.2021 Запорізькою місцевою прокуратурою №1 к/п №0000044 від 11.01.2021 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України направлено до суду з обвинувальним актом;

- 29.01.2021 підрозділом дізнання Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області к/п №0000757 від 18.11.2020 за ч.1 ст.309 КК України направлено до суду з обвинувальним актом.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) підтверджується записом з камер відео спостереження, показами свідків, речовим доказом, іншими матеріалами кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовний до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Враховуючи вищевикладене, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_6 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину), а також, наявність вищезазначених ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та на вчинення іншого кримінального правопорушення.

Застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обгрутновано:

- наявністю вагомих доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України;

- відсутністю у підозрюваної: стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи, навчання, постійного джерела прибутку.

На даний час є достатні підстави вважати, що існують ризики, що підозрювана ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що покарання за кримінальне правопорушення (злочин) у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України передбачає позбавлення волі на строк до п`яти років. Тому, підозрювана усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути застосоване до неї судом, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Також, з метою уникнути від відповідальності перебуваючи на свободі ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків шляхом вмов, підкупу або залякування, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрювана ОСОБА_6 , офіційно не працевлаштована, та не має постійного джерела доходу, а також стійких соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що остання залишаючись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилаючись на вищенаведені обставини, слідчий просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 діб в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», без визначення розміру застави, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6

ОСОБА_6 та її захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Захисник зазначив, що прокурором не доведено наявність ризиків, на які йдеться посилання у клопотанні. При цьому, зазначив, що прокурором не доведено застосування більш м`якого запобіжного заходу, у даному випадку. Звертає увагу на те, що підозрювана ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації, неповнолітню дитину на утриманні , проживає разом із своєю родиною. Просить обрати запобіжний захід ОСОБА_6 не пов`язаний с позбавленням волі.

Суд, розглянувши заявлене клопотання прокурора, заслухавши думку сторін кримінального провадження, доходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчинення злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Прокурором шляхом внесення відповідного клопотання ініційовано питання про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 5частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_6 суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Досліджуючи вказане, суд приходить висновку, що таких доказів суду не було надано, а лише зазначення в клопотанні про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_6 так і залишилось не підтвердженим ініціатором клопотання.

Незважаючи на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, як замах, але раніше не судима в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання та реєстрацію, має на утриманні неповнолітню дитину.

Враховуючи характер висунутого обвинувачення, а також відсутність достатніх даних про наявність з його сторони спроб незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, знищення будь-яких доказів, суд доходить висновку, що застосування до підозрюваної ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи, про який йдеться в клопотанні прокурора, а відтак відмовляє в задоволенні клопотання.

Отже, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, а також беручи до уваги відомості щодо особи підозрюваної, які зазначені вище, наявність ймовірного ризику переховування, суд вважає, що саме такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленим в суді ризикам, відповідає особі обвинуваченої та є обґрунтованим заходом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, суд враховує, що обґрунтування клопотання прокурора стосується також необхідності забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, а тому суд, враховуючи відповідні вимоги ч. 5 ст. 194 КПК України, вважає, що на підозрювану слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із потерпілим по цьому кримінальному провадженні.

Відтак, суд доходить висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваної та тяжкості висунутого їй обвинувачення і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 - відмовити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком на два місяці до 25.05.2021 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора, або суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілим.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1