ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4650/21 Номер провадження 11-сс/814/512/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП старшого лейтенанта ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000793 від 22 травня 2021 року відносно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, українця, маючого спеціальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, паспорт - № НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 27 квітня 2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 7 років ,
за апеляційною скаргою прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 травня 2021 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 травня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000793 від 22.05.2021 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Застосованого до ОСОБА_7 запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього відповідних обов`язків до 23 липня 2021 року.
Рішення місцевого суду мотивовано тим, що в ході розгляду клопотання не знайшли свого підтвердження ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, що він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З урахування всіх обставин справи, вбачається необхідність обрання у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що є достатнім запобіжним заходом для запобігання наявним ризикам.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_10 подано апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.05.2021 та винести нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській ОСОБА_9 та застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів
З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє прийняте з порушенням норм кримінально-процесуального законодавства.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука прийшла до помилкового висновку застосувавши більш м`який запобіжний захід чим тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років, а також наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати дії, щодо переховування від слідчого, прокурора, суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Застосування до ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним в даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду і вчинити інше кримінальне правопорушення.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію сторін, дослідивши матеріали додані до клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Так, згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні слідчого відділу Кременчуцького РУГ1 ГУ НП в Полтавській області, перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000793 від 22.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
В ході проведення досудового розслідування, було встановлено, що 22 травня 2021 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у нетверезому стані, в приймальному відділенні КНМГІ ЛІЛ «Кременчуцька» за адресою: м. Кременчук, вул. Павлова, 2, поводив себе зухвало та порушував громадський порядок, в результаті чого отримав усне зауваження від старшого спеціаліста- криміналіста СКЗ СВ КРУП капітана поліції ОСОБА_11 , який виконував свої функціональні обов`язки перебуваючи на добовому чергуванні.
Підчас спілкування та неодноразових зауважень ОСОБА_7 щодо його гучного висловлювання ненормативною лексикою, у ОСОБА_7 виник протиправний злочинний умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції, який був при виконання своїх службових обов`язків.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних пошкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, ОСОБА_7 правою рукою стиснутою в кулак наніс удар ОСОБА_12 в область обличчя. Внаслідок означених дій ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді забою перенісся та носової кровотечі.
Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме у умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР №0000793, за ознаками злочину, передбаченого частиною ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України.
22 травня 2021 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України після вчинення ним злочину передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.2 3 травня 2021, ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного злочину, на даному етапі провадження підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в їх сукупності, доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з свідком ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з свідком ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з свідком ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 протоколом допиту свідка ОСОБА_17 а також іншими доказами, здобутими під час здійснення досудового розслідування.
Отже, перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді, що наведені у клопотанні обставини, на даному етапі розгляду справи, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.
Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненими інкримінованими злочинами підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого злочину є обґрунтованою, що дає підстави для застосування щодо нього одного з запобіжних заходів передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування..
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Перевіряючи доведеність ризиків передбачених ст. 177 КК України колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що існує лише ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Щодо доводів прокурора, що слідчим суддею не враховано наявність усіх ризиків, зазначених у клопотанні, є безпідставними, оскільки в ухвалі слідчого вказані обставини досліджувались, надано їм належна оцінка. Також, колегія суддів звертає увагу прокурора, що у клопотанні слідчого та безпосередньо в апеляційній скарзі хоча і міститься перерахунок ризиків передбачених ст. 177 КПК України та те що вчинений злочин є «середньої тяжкості», однак таке посилання носить сугубо формальний характер, оскільки слідчий у клопотанні та прокурором в судовому засіданні належним чином не обґрунтовано наявності ризиків які зазначили в клопотанні.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 добровільно з`явився до суду для розгляду клопотання про обрання йому міри запобіжного заходу, відомостей щодо перешкоджання кримінальному провадженню ні слідчим, ні прокурором, суду надано не було.
Також апеляційний суд звертає увагу, що підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, контроль виконання якого, у відповідності до вимог ст.181 КПК України, покладається на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, який має відповідні повноваження по здійсненню контролю за поведінкою підозрюваної. Саме належне дотримання умов застосованого запобіжного заходу дозволить уникнути заявлених у клопотанні ризиків.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Так, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування не було доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленому вище ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження.
Більш того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не було встановлено порушень умов домашнього арешту з боку ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні з моменту його застосування, що свідчить про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбачених ч.2 ст.345 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованим, оскільки даний вид запобіжного заходу зможе запобігти ризику п.5 ч.1 ст. 177 КПК.
Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 травня 2021 року без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4