Справа № 291/482/19
Провадження № 1-кп/288/7/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 від 15 грудня 2018 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Карабчиїв, Ружинського району, Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта середня спеціальна, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимий,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується, в тому, що 17 травня 2018 року близько 23 години 50 хвилин разом з ОСОБА_6 перебували на території Верхівенської філії Житомирського Агротехнічного Коледжу, що розташований по вулиці Миру в селі Верхівня, Ружинського району, Житомирської області.
В цей же день, час та в цьому ж місці після нетривалої розмови у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , в цей же час та в цьому ж місці, умисно, своєю правою рукою наніс декілька ударів в область голови ОСОБА_6 , від нанесених ударів останній не втримавшись на ногах впав на землю.
В подальшому, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого умислу направленого на умисне спричинення тілесних ушкоджень, продовжив наносити удари ногами по усім частинам тулуба ОСОБА_6 , та при цьому наступив своєю правою ногою на праву ногу останнього, спричинивши йому тілесні ушкодження.
В результаті неправомірних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді уламкових переломів правої латеральної кісточки гомілки та заднього краю епіфіза великогомілкової кістки, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що визвали тривалий розлад здоров`я.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України не визнав та пояснив, що 17 травня 2018 року він разом з друзями були на території Верхівнянського коледжу. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник конфлікт, він почав її обзивати нецензурними словами. Він зробив зауваження ОСОБА_6 , після цього ОСОБА_6 підійшов до нього і штовхнув в спину. Він розвернувся і також його відштовхнув, ОСОБА_6 упав і почав кричати. ОСОБА_8 попросив відійти від нього і пізніше на мотоциклі ОСОБА_9 відвіз ОСОБА_6 додому. Він йому удари не наносив, лише відштовхнув.

При оцінці доказів, суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки вони не є правдивими та послідовними в динаміці розвитку подій, не узгоджуються з обвинуваченням, показаннями потерпілого та свідків, висновками судово медичних експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження і суд розцінює це як засіб уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_4 підтверджується слідуючими доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що 17 травня 2018 року він знаходився в баби на канікулах. Ввечері він з ОСОБА_7 пішли прогулятися в село Верхівня. До Ніни зателефонувала баба, щоб вони йшли додому. Під час того як він розмовляв з ОСОБА_10 , суперечок не було, підійшов до них ОСОБА_11 , щось запитав, проте він не почув і почав наносити удари, вдарив в голову рукою, два чи три рази, після чого він впав на землю, проте ОСОБА_11 продовжував наносити йому удари руками та ногами. Ніна почала розбороняти. Прийшов ОСОБА_12 та розборонив їх та разом з ОСОБА_13 посадили його на мопед. Підвезли його додому, в нього боліла нога та він не міг ходити. Приїхала бабушка з ОСОБА_10 та ОСОБА_14 сусідом і забрали його в лікарню, йому наклали гіпс. В червні місяці він його зняв. Після нанесених ударів в нього на обличчі була гематома, на голові шишка, синці на тілі. 15 грудня 2018 року він звернувся до поліції;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка зазначила, що 17 травня 2018 року було свято відкритих дверей, вона проводила дискотеку. Коляду ОСОБА_16 бачила, ОСОБА_17 ні, бійки також не бачила, конфлікт перед корпусом також не бачила, кожні 20 хвилин вона виходила на територію коледжу. Через 6-7 місяців приїхали працівники поліції і тоді вона дізналася про конфлікт;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , про те, що йому зателефонувала сусідка ОСОБА_19 , сказала, що потрібно поїхати в лікарню з внуком, тому що в нього щось з ногою. Було ще два хлопці ОСОБА_20 і ОСОБА_21 . В ОСОБА_22 обличчя було в крові, вони завезли його в лікарню та наклали гіпс. Що сталося ОСОБА_22 не говорив;

- показаннями свідка ОСОБА_23 , яка зазначила, що ОСОБА_24 її внук, який приїхав з міста Києва до неї на канікули. Пішов погуляти з Ніною. Вона зателефонувала ОСОБА_25 , та сказала, що ОСОБА_22 не може йти та стати на ногу, його привезли додому. Про те, що сталося хлопці не говорили. В ОСОБА_22 на обличчі була кров, вухо та голова сині, напухла нога та скаржився на біль у нозі. Вона зателефонувала до ОСОБА_18 , який допоміг завести ОСОБА_22 до лікарні де йому наклали гіпс. В лікарні його запитували, що сталося, проте він мовчав. Через 2-3 тижні ОСОБА_26 розповіла, що відбулося та хто його побив;

- показаннями свідка ОСОБА_27 , яка зазначила, що на території села Верхівні була дискотека, баба зателефонувала, щоб вона йшла разом з ОСОБА_22 . Прийшовши на дискотеку, після того як вона закінчилась, біля корпусу вона з ОСОБА_22 посварились, підійшов ОСОБА_11 та зробив зауваження, ОСОБА_22 відповів, що це не його справа. Потім ОСОБА_11 почав наносити удари руками і ногами, після того як ОСОБА_22 впав він продовжував наносити удари, потім ОСОБА_9 забрав ОСОБА_28 . Лісовий ОСОБА_22 не міг встати, в нього боліла нога. Швидку не викликали. Вона повідомила бабі, що ОСОБА_22 не може йти, пізніше розповіла, що його побили;

- показаннями свідка ОСОБА_29 , який пояснив, що він працював лікарем хірургом в Ружинській районній лікарні. Під час його чергування, точно дати він не пам`ятає, але це було весною 2018 року, біля першої години ночі, в лікарню звернувся ОСОБА_24 з бабусею з приводі болю у нозі. Лісовий ОСОБА_22 повідомив йому, що він упав з драбини. Після обстеження виявили перелом ноги і ОСОБА_30 на ногу наклали гіпсову пов`язку. Він також зазначив, що від поштовху можуть бути такі пошкодження ноги. Приблизно через місяць, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_31 ОСОБА_22 прийшов на повторний прийом, знову робили рентгенівський знімок, але перелом ще не зрісся і йому порадили звернутись на консультацію до спеціалістів. Йому відомо що ОСОБА_17 оперували у місті Києві;

- показаннями свідка ОСОБА_32 , який пояснив, що весною, точної дати він не пам`ятає, він з друзями гуляв біля Верхівнянського коледжу. Прийшов ОСОБА_24 з його сестрою ОСОБА_10 . Між його сестрою та ОСОБА_33 виник конфлікт. ОСОБА_11 зробив ОСОБА_30 зауваження, але ОСОБА_22 сказав щоб той не вмішувався бо то не його справа. Потім ОСОБА_11 штовхнув ОСОБА_17 , внаслідок чого останній впав та почав кричати. Бійки між ними не було, вони лише штовхали один одного. ОСОБА_9 на мопеді відвіз ОСОБА_17 додому, нога його була опухла. Заїхали до його баби, переодягли і поїхали до лікарні;

При оцінці доказів, суд не приймає до уваги, показання свідка ОСОБА_27 та відноситься до них критично, оскільки вони не є правдивими та послідовними в динаміці розвитку подій, не узгоджуються з обвинуваченням, показаннями потерпілого, свідків, протоколом проведення слідчого експерименту від 16.12.2018 року за його участю, де він при понятих розповів та показав, як обвинувачений ОСОБА_4 наносив удари рукою та ногами потерпілому ОСОБА_6 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

- показаннями свідка ОСОБА_34 , який пояснив, що він навчається у Верхівнянському коледжі, весною 2018 року, він був на дискотеці. Йому було відомо, що між ОСОБА_33 та ОСОБА_35 був конфлікт, він був за метрів 100 від даного конфлікту, почув крики. Підійшов і побачив ОСОБА_17 , який сидів на лавочці, він скаржився на біль у нозі. Неподалік знаходився ОСОБА_11 , всі були знервовані. Синців та крові на ОСОБА_30 він не бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_36 , яка пояснила, що в травні 2018 року, точної дати не пам`ятає, вона з своїми друзями була на святі «День відкритих дверей» яке відбувалось у Верхівнянському коледжі. Ввечері, того ж дня, у коледжі була дискотека. На дискотеці було багато молоді, також були ОСОБА_24 і ОСОБА_11 . Лісовий ОСОБА_22 почав ображати ОСОБА_37 , ОСОБА_11 зробив йому зауваження, але той не реагував. Потім вони штовхнули один одного. Від поштовху ОСОБА_38 упав. Вона не пам`ятає хто його піднімав.

Також винуватість ОСОБА_4 підтверджується зібраними та дослідженими під час судового провадження належними та допустимими письмовими доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15 грудня 2018 року /т. 1 а.с. 194/;

- повідомленням Ружинської районної Центральної лікарні № 1046 від 20 грудня 2018 року з додатками, згідно якого 18.05.2018 року о 18.05. годині в приймальному відділенні надана медична допомога ОСОБА_6 , 20.01.1999 року в зв`язку з закритим переломом правої гомілки, а саме: накладена гіпсова пов`язка /т. 1 а.с. 196-198/;

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до протоколу від 16 грудня 2018 року, за участю потерпілого ОСОБА_6 , який розповів та показав як йому наносили тілесні ушкодження /т. 1 а.с. 200-206/;

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до протоколу від 16 грудня 2018 року за участю свідка ОСОБА_8 , який розповів та показав як обвинувачений ОСОБА_11 наносив удари ОСОБА_30 /т.1 а.с. 207-212/;

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до протоколу від 16 грудня 2018 року, за участю свідка ОСОБА_27 , яка розповіла та показала як обвинувачений ОСОБА_11 наносив удари ОСОБА_30 /т. 1 а.с. 213-219/;

- висновком експерта № 40 від 17 січня 2019 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені ушкодження у вигляді уламкових переломів правої латеральної кісточки гомілки та заднього краю епіфіза великогомілкової кістки. Дані ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі що визвали тривалий розлад. Виникнення даних тілесних ушкоджень найбільш ймовірно в результаті непрямої дії при різкому підвивиху стопи, що не відповідає обставинам події вказаним в ухвалі і не находяться в причинному зв`язку з вказаними обставинами які мали місце 18.05.2018 року. Враховуючи характер тілесних ушкоджень та їх розташування їх виникнення найбільш імовірно в результаті непрямої дії, що можливо як при ході, бігу, стрибках та падінні з різким підвивихом стопи, як при придачі тілу прискорення і без такої. Утворення тілесних ушкоджень у вигляді перелому латеральної кісточки та заднього краю епіфіза великогомілкової кістки при нанесені ударів руками та ногами мало імовірно. Вказані ушкодження могли утворитись в термін вказаний в ухвалі. Дані тілесні ушкодження у вигляді переломів правої латеральної кісточки та заднього краю епіфіза великогомілкової кістки, їх утворення при показах викладених потерпілим ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_27 , ОСОБА_27 при проведені слідчого експерименту 16.12.2018 року мало імовірно /т. 1 а.с. 220-221/;

- протоколом проведення слідчого експерименту з ілюстративною таблицею до протоколу від 26 березня 2019 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , який розповів та показав, як він штовхнув руками ОСОБА_6 і як той упав /т.1 а.с. 226-231/;

- висновком експерта № 210 від 28 березня 2019 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді уламкових переломів правої латеральної кісточки гомілки та заднього краю епіфіза великогомілкової кістки. Утворення тілесних ушкоджень у вигляді перелому латеральної кісточки та заднього краю епіфіза великогомілкової кістки при нанесенні ударів руками та ногами мало імовірно. Утворення даних тілесних ушкоджень найбільш ймовірно при різкому підвивиху стопи, що можливо до показів викладених підозрюваним ОСОБА_4 при проведені слідчого експерименту від 26.03.2019 року /т. 1 а.с. 232/;

- випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 552949 відносно ОСОБА_6 /т. 1 а.с. 233-253, т. 2 а.с. 1-14/;

- висновком експерта № 41 від 17 січня 2019 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді уламкових переломів правої латеральної кісточки гомілки та заднього краю епіфіза великогомілкової кістки. Утворення тілесних ушкоджень у вигляді перелому латеральної кісточки та заднього краю епіфіза великогомілкової кістки при нанесенні ударів руками та ногами мало імовірно. Утворення даних тілесних ушкоджень найбільш ймовірно при показах викладених свідком ОСОБА_4 при проведені слідчого експерименту від 16.12.2018 року /т. 2 а.с. 112/;

- висновком експерта № 472 від 12 грудня 2020 року, згідно якого, на підставі даних представлених медичних документів, даних кримінального провадження, враховуючи обставини справи та відповідаючи на поставлені запитання, приходять до підсумків: 1, 2 тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 у вигляді уламкового перелому зовнішньої кісточки зі зміщенням уламків, могли утворитись в термін та за обставин, на які вказав потерпілий у судовому засіданні. Для переломів кісточок типовим є непрямий механізм травми, переломи бічної кісточки зумовлені фізіологічним вальгусним положенням стопи. Виникають переломи бічної кісточки переважно внаслідок різкого відхилення або повороту стопи назовні (пронаційні переломи), тобто вивих стопи назовні під вагою власного тіла з послідуючим падінням. Утворення даного перелому можливе при ходьбі, бігу чи різного роду стрибків, при неправильній постановці нижньої кінцівки (тобто наступання ступнею на нерівну поверхню, коли пальці ступні знаходяться дещо вище п`ятки) з послідуючим падінням на поверхні. 4. Записи в представлених медичних документах можуть відповідати термінам отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . 5. Покази потерпілого гр. ОСОБА_6 відповідають механізму травми, а саме: «... впав на підлогу», саме в цей момент можливе утворення переломів. Слід зазначити, що уламковий перелом латеральної кісточки правої гомілки, перелом заднього краю великогомілкової кістки від нанесення удару тупим твердим предметом перебуваючи в положенні лежачи виключається. 6.Покази підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: « ... Він своїми обома руками відштовхнув ОСОБА_6 в груди від поштовху ОСОБА_6 впав таким чином, що його одна нога права була зігнута та ніби то в сторону та в подальшому ОСОБА_6 почав кричати як від болю ...» відповідають виявленим тілесним ушкодженням у ОСОБА_6 /т. 2 а.с. 124-126/.

Допитана в судовому засіданні судово медичний експерт ОСОБА_39 в судовому засіданні 01 березня 2021 року повністю підтримала складений нею висновок експертизи та підтвердила, що тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 у вигляді уламкового перелому зовнішньої кісточки зі зміщенням уламків могли утворитись в термін та за обставин, які вказав потерпілий в судовому засіданні, а також покази підозрюваного ОСОБА_4 відповідають виявленим тілесним ушкодженням у ОСОБА_6 . Крім того, експерт зазначила, що у висновку експерта № 472 від 12 грудня 2020 року помилково зазначено протоколи рентгенологічного дослідження ОСОБА_6 «МРТ головного мозку від 21.03.2018 року».

В судових дебатах захисник ОСОБА_5 зазначає, що в протоколі про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення вказано, що 18.05.2018 року ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 .

При розгляді даного кримінального провадження встановлено дату та час вчинення даного кримінального правопорушення, а саме: 17 травня 2018 року о 23.50 годині, а тому слідчим при прийнятті даної заяви від потерпілого помилково зазначено «18.05.2018 року».

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 122 КК України, як умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення.
Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Обставин, згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 не працює, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Також суд враховує, що він під час розгляду даного кримінального провадження в суді продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, що підтверджується копією вироку від 15.03.2021 року, не відшкодував будь яким чином завдані кримінальним правопорушенням збитки потерпілому.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, мету покарання визначену у частині 2 статті 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами, особу обвинуваченого, який на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, шкоду завдану кримінальним правопорушенням потерпілому не відшкодував, позицію прокурора, думку потерпілого, і призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за частиною 1 статті 122 КК України у виді обмеження волі.

Суд за жодних обставин не вбачає застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень статей 69, 75 КК України з огляду на тяжкість вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до абзацу другого пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінальних покарань № 7 від 24 жовтня 2003 року» (із змінами та доповненнями 06.11.2009 року) коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 15 березня 2021 року згідно якого ОСОБА_4 засуджено за частиною 1 статті 185 КК України до двох років обмеження волі, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом одного року іспитового строку, виконувати самостійно.
Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`явлено.

Арешт на майно в даному кримінальному провадженні не накладався.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України і призначити ОСОБА_4 покарання за частиною 1 статті 122 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 15 березня 2021 року згідно якого ОСОБА_4 засуджено за частиною 1 статті 185 КК України до двох років обмеження волі, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом одного року іспитового строку, виконувати самостійно.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1