№ 317/1640/18
№/п 1-кп/317/29/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2021 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0001450 від 01.10.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30.09.2017 року, близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля кафе «Ріо» по вул. 30 грудня в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння та шкоди для здоров`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді падіння потерпілого та отримання від цього тілесних ушкоджень, хоча в даній обстановці повинен був і міг їх передбачити, навмисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , внаслідок чого останній впав та вдарився головою о землю, внаслідок чого ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої черепно-мозкової травми, забій головного мозку тяжкого ступеня з утворенням субдуральної гематоми в правій лобно-скронево-тім`яній області, контузійного вогнища 3 типу в скроневій долі правої півкулі головного мозку, з розвитком набряку речовини головного мозку, зі зміщенням структур головного мозку вліво з признаками субфальксного вклинення його структур, субарахноїдального (скупчення крові під м`якою оболонкою головного мозку) крововиливу; лінійні переломи носових кісток у ОСОБА_5 , що в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.
Допитаний в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_6 не визнав себе винним у інкримінованому злочині, проте, не оспорював фактичні обставини справи, не згоден з кваліфікацією його дій, оскільки умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому не мав, пояснив суду, що це відбулося в с. Біленьке, в кафе «Ріо», 3 роки тому назад, о 00-00 годин чи 01-00 годин, вони спілкувалися з чоловіком ОСОБА_8 на підвищених тонах на вулиці біля кафе, до них підійшов потерпілий ОСОБА_5 , який був у нетверезому стані, він шатався та у нього заплетався язик, на що ОСОБА_6 сказав, щоб ОСОБА_5 відійшов, що вони самі розберуться, але він не пішов, тому у них з ним зав`язався конфлікт, ОСОБА_5 пішов на нього, замахнувся, але не попав, оскільки ОСОБА_6 увернувся від удару, потім він наніс ОСОБА_5 один удар у відповідь в голову правою рукою (кулаком) в область носа, від чого той відступив, посунувся назад і впав на землю на бік, там був перехід асфальтного покриття з землею, куди точно він впав він не знає. ОСОБА_5 був без свідомості, вони намагалися привести його до тями, ОСОБА_6 попросив викликати швидку допомогу, потім потерпілого увезли на автомобілі, на допомогу приїхав ОСОБА_9 . Також обвинувачений додав, що в той день до кафе прийшов приблизно о 21.00-22.00 годині, там було дуже багато людей, не випивав спиртного. До конфлікту потерпілого не бачив, знав його як мешканця села, що потерпілий почав заступатися за ОСОБА_10 , при цьому у нього з ОСОБА_10 бійки не було. Займався спортом для себе. Вину не визнає, оскільки вважає що це збіг обставин, не бажав настання таких наслідків, не міг передбачити що від одного удару таке може бути, що потерпілий стане інвалідом. Відшкодовує шкоду потерпілому, щомісячно перераховує грошові кошти на банківську карту, відразу після події надав 19500,00 грн., зазначив, що буде допомагати матеріально і у подальшому.

Відповідно, у судовому засіданні були досліджені наступні докази та встановлені обставини кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що з ОСОБА_6 раніше знайомий не був, відносин з ним не мав, це було вночі з 29.09 на 30.09.2017 р., приїхав з роботи, потім пішов до кафе «Ріо» у с. Біленьке, взяв пляшку пива в кафе, випивав, потім вийшов на вулицю, на двір. На вулиці було приблизно 5 осіб (хлопці). Побачив, що ображають хлопця, підійшов щоб зупинити конфлікт, почув на свою адресу: «Іди звідси». Потім раніше незнайомий хлопець, яким виявився ОСОБА_6 , вдарив його в область голови, в нос, кулаком. Від цього удару впав на землю і втратив свідомість, нічого не пам`ятає, його відвезли до лікарні. У свідомість прийшов приблизно через місяць у 5-й міській лікарні м. Запоріжжя. 23 дні перебував в комі, до цього було добре здоров`я, працював обрубником металу з 2010 року у ПАТ «Мотор Січ». У лютому 2018 року оформив інвалідність. Життя кардинально змінилося, розлучився, потребує постійного догляду, реабілітації, звільнився з роботи у 2018 р., після отримання інвалідності. Також потерпілий додав, що намагався мирно розійтися з хлопцями, припускає, що впав на ступені біля входу в кафе, які обложені кахлем, він сам проявив ініціативу запобігти цьому конфлікту, у селі обвинуваченого називають «Боксер», але не знає чи є документи, що він займався спортом. Участі у бійках потерпілий раніше не брав, однак його били неодноразово. На яку сторону впав після удару не пам`ятає. Маншилін завдав удар правою рукою.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 пояснила суду, що працює фельдшером пункту с. Біленьке «Запорізької станції швидкої медичної допомоги». Це було приблизно 2 року тому назад, виклик надійшов вночі, після 00.00 год., повідомили що чоловік перебуває без свідомості, за адресою: с. Біленьке, вул.Кооперативна, біля кафе. Виїхала бригада, крім неї були молодша медична сестра і водій, але адресу було вказано невірно, вони згодом звернули до вул. 30 грудня і під`їхали до кафе «Ріо». Відвідувачі кафе повідомили, що потерпілого на приватному транспорті вже повезли до фельдшерського пункту с. Біленьке, тому вони повернулися до пункту базування, де чекав автомобіль із постраждалим. Хворого перегрузили до їх автомобіля, де почали надавати першу медичну допомогу, оскільки хворий знаходився без свідомості, була викликана реанімаційна бригада з м. Запоріжжя, щоб пришвидшити надання медичної допомоги вони вирушили назустріч реанімаційному автомобілю, де біля якогось села по трасі «Запоріжжя- Біленьке» передали постраждалого їм. Також свідок додала, що потерпілий був без свідомості, у стані глибокої коми, була деформація черепа, з якої сторони не пам`ятає. Потерпілий знаходився на задньому сидінні приватного автомобіля, з потерпілим було 2 особи чоловіки, пройшло до однієї години з моменту виклику і до того, коли вони передали його реанімаційній бригаді. Чи була кров не пам`ятає. Особи, що супроводжували потерпілого, сказали, що потерпілого побили біля кафе «Ріо».

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він є другом ОСОБА_13 . Близько 04.00 год., 30.09.2017 р., йому зателефонував сусід ОСОБА_14 і повідомив, що лежить на асфальті в комі ОСОБА_15 , по вул. 30 грудня в с. Біленьке. Він відразу взяв машину, швидкої допомоги довго не було, тому поїхали в фельдшерський пункт з ОСОБА_16 , поклали потерпілого ОСОБА_17 на заднє сидіння автомобіля ВАЗ 2106. Віддали медикам, переклали в автомобіль швидкої, і поїхали додому, повідомив родичам ОСОБА_17 що сталося, зателефонувавши їм. Також свідок додав, що після того як він приїхав, ОСОБА_18 біля кафе «Ріо» вже не було, травму у ОСОБА_17 він не бачив, той був у комі, без свідомості, крові і слідів побиття не бачив, як все відбулося він не бачив і не знає, потерпілий є хорошим хлопцем, за обвинуваченого нічого поганого також не може сказати.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що 2 роки тому, 30.09.2017 року, у п`ятницю, приблизно у жовтні, він був у кафе «Ріо» в с. Біленьке. Перебував у нетверезому стані, коли він був на парапеті біля входу, до нього підійшов ОСОБА_6 і між ними відбулася суперечка, потім до ОСОБА_18 підійшов потерпілий ОСОБА_15 і заступився за нього, спитавши чого ОСОБА_18 чіпляється до п`яного. Після чого, ОСОБА_18 і ОСОБА_17 , спустилися з парапету, відбулася вже між ними двома суперечка, в ході якої ОСОБА_17 було нанесено удар ОСОБА_18 , рукою в обличчя, від якого він впав на землю. Грушко почали його друзі надавати допомогу, він здається втратив свідомість, на машині його повезли до лікарні. Свідок уточнив, що власне нанесення удару він особисто не бачив, а усе зрозумів від оточуючих, до того ж був п`яний.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що це було дуже давно, приблизно 2017 2018 роки, було тепло, відпочивала у той день з подругою у барі «Ріо» в с. Біленьке, прийшли близько 20.00 год. Там був потерпілий ОСОБА_21 , з яким раніше була знайома, він друг її брата, а ОСОБА_22 - її однокласник. Потерпілий та обвинувачений гуляли окремо один від одного. Вова до них за столик приходив, був п`яний, як і всі в кафе, потім він вийшов на вулицю, через 10-15 хвилин вони вийшли з кафе, на вулиці були люди, вона не була очевидцем конфліктної ситуації, хто дрався не було зрозуміло. Зі слів потім сказали, що це вони були. Вона бачила як потерпілого піднімали, здається він був без свідомості. ОСОБА_10 був там, на вулиці ОСОБА_18 не бачила. Біля потерпілого ОСОБА_23 було чоловік десять, його підняли з землі біля кафе. Про участь ОСОБА_18 у бійці вона дізналася від ОСОБА_24 через декілька днів, не бачила як потерпілого вантажили в автомобіль, оскільки вони пішли додому.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_25 пояснив, що навчався з обвинуваченим у школі, знайомий і з ОСОБА_5 , той зустрічався з його сусідкою. В той день приблизно 2-3 роки тому, він відпочивав у кафе «Ріо» в с. Біленьке. О 22.00 - 23.00 год. вийшов на вулицю з кафе. Хтось сказав, що ударили ОСОБА_17 і він лежить без свідомості, ОСОБА_25 зателефонував брату дівчини, з якою він зустрічався ОСОБА_26 , щоб приїхали. Хвилин через 20-30 він пішов додому. Свідок зазначив, що про конфлікт, бійку нічого не знає, вийшов на вулицю вже після цього, він не бачив як забирали та увозили потерпілого. Кошевий йому потім сказав, що відвіз ОСОБА_17 у лікарню. Маншиліна в той вечір він бачив у кафе, ОСОБА_17 в той вечір в приміщенні кафе не бачив, не підходив до потерпілого, який лежав на землі, через дорогу навпроти кафе.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 30.09.2017 року (з фототаблицями, а.с. 154-156 т.1) оглянута ділянка місцевості розташована за адресою: АДРЕСА_1 , біля кафе «Ріо», на відстані 3 метрів від кафе розташована автодорога, на полосі руху автодороги біля узбіччя на поверхні асфальту маються 2 сліди нашарування речовини бурого кольору. В ході огляду були вилучені змиви слідів РБК (об`єкти №1 та №2), що були визнані речовими доказами (а.с. 183-184 т.1).

Згідно висновків судово-медичних імунологічних експертиз № 349 від 06.02.2018 року, № 350 від 14.02.2018 року (а.с. 159-161, 199 т.1) рідка кров ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. В двох змивах (об`єкти №№1,2), що вилучені під час огляду місця події у с. Біленьке по вул. 30 Грудня, кафе «Ріо», знайдена кров людини та виявлений лише антиген В. Такий результат не виключає походження крові у вищевказаних об`єктах від особи (осіб) групою В з ізогемаглютиніном анти-А, у тому числі від потерпілого ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 449 від 27.03.2018 р. (а.с. 163-167 т.1) тяжка черепно-мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеня з утворенням субдуральної гематоми в правій лобно-скронево-тім`яній області, контузійного вогнища 3 типу в скроневій долі правої півкулі головного мозку, з розвитком набряку речовини головного мозку, зі зміщенням структур головного мозку вліво з признаками субфальксного вклинення його структур, субарахноїдального (скупчення крові під м`якою оболонкою головного мозку) крововиливу; лінійні переломи носових кісток у гр. ОСОБА_5 в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, згідно п.2.1.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».
Як вбачається з протоколів проведення слідчого експерименту від 27.03.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_5 та від 01.04.2018 року за участю свідка ОСОБА_19 (а.с. 174-182 т.1), в ході слідчої дії була відтворена обстановка та обставини вчинення обвинуваченим злочину. Потерпілий ОСОБА_5 показав та пояснив обставини вчинення відносно нього злочину, механізм вчинення злочину, що мало місце 30.09.2017 року біля кафе «Ріо» у с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, а саме, що на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків під час сварки до нього підійшов ОСОБА_6 та наніс один удар правою рукою в область носу, внаслідок чого він упав на землю та вдарився головою о землю (задньо-правою частиною голови), після чого втратив свідомість та нічого не пам`ятає. Свідок ОСОБА_19 показав всі обставини події та зазначив, що приблизно о 01.00 годині 30.09.2017 року він знаходився біля кафе «Ріо» у с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, з кафе вийшов ОСОБА_15 та ОСОБА_27 , ОСОБА_18 наніс Грушко один удар правою рукою в область обличчя, від чого той посунувся назад та впав на спину, вдарився головою об асфальт.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №209/к від 19.04.2018 року (а.с. 168-173 т.1) виявлені у ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, їх особливості і механізм їх формування притаманні для падіння на площині горілиць. Наявність перелому кісток носа вказує на те, що в ділянку носа мав місце травматичний вплив тупого предмету. Таким чином, між механізмом виникнення ушкоджень голови і обличчя у ОСОБА_5 і механізмом нанесення йому ушкоджень за даними слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_19 має місце співпадіння за травмуючими предметами (тупі) і ділянками травматичних впливів (область носа і тім`яно-потилична ділянка голови). При цьому суттєвих розбіжностей не виявлено. Усе наведене надає змогу вважати за можливе виникнення ушкоджень ОСОБА_5 при обставинах, наведених в слідчому експерименті.

Досліджений судом висновок судово-медичного експерта № 242 (а.с. 162 т.1), не несе будь-якого доказового значення у провадженні, не доводить винуватість особи та не виправдовує її.

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими, достатніми та такими, що у сукупності підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_5 , однак, не у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, що інкримінована обвинуваченому стороною обвинувачення.

Згідно ст. 337 ч.3 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Оцінивши та проаналізувавши усі докази у сукупності, суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 при вчиненні злочину був відсутній умисел на заподіяння потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень. Тяжке тілесне ушкодження було не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим удару в область обличчя ОСОБА_5 , а результатом падіння останнього об тверду поверхню. Завдавши кулаком один удар в область обличчя потерпілого, від чого останній впав і вдарився головою о землю, отримавши тяжкі тілесні ушкодження, обвинувачений хоча і не передбачав можливості настання таких наслідків, але повинен був і міг передбачити, що потерпілий може впасти і одержати травму внаслідок падіння. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у випадках, коли особа заподіяла потерпілому тяжке тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як заподіяння необережного тяжкого тілесного ушкодження і кваліфікувати за ст. 128 КК України.

Беручи до уваги наведене та те, що умислом ОСОБА_6 не охоплювалось заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_6 з ст.121 ч.1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, на ст. 128 КК України.

Отже, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Висновки суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 128 КК України узгоджуються з висновками Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що викладені у справі №1-100/11, провадження №51-131 км 18.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості (на теперішній час нетяжкий злочин).

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_6 в цілому розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував заподіяну шкоду та має намір відшкодовувати її у подальшому.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Згідно ст. ст. 4, 5 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи те, що з 01.07.2020 року санкція ст. 128 КК України викладена у новій редакції та кримінальна відповідальність за нею посилена, тому застосуванню підлягають норми КК України, що діяли на час вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 30.09.2017 року.

Беручи до уваги характер, тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, та дані про його особу, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе з призначенням покарання у вигляді обмеження волі.

Суд на підставі ст. ст. 49 ч.1 п.2, 74 ч.5 КК України вважає, що обвинувачений підлягає звільненню від призначеного покарання, оскільки з часу вчинення кримінального правопорушення минуло три роки.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення є обґрунтованим на підставі ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, частково визнаний обвинуваченим (в частині відшкодування майнової шкоди повністю визнаний обвинуваченим, в частині відшкодування моральної шкоди на розсуд суду), підлягає частковому задоволенню у сумі 68 157,57 грн., виходячи з часткового відшкодування ОСОБА_6 майнової шкоди у загальній сумі 58 800 грн., що підтверджується розпискою та випискою з банку, в частині визначення розміру моральної шкоди суд виходить з принципів розумності та достатності, враховуючи майновий стан сторін, вважає що слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_5 200 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, оскільки в результаті цього потерпілому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, він переніс операцію, зазнав сильних моральних страждань, змінився його звичний уклад життя та йому встановлено 1 групу інвалідності.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ст. ст. 49 ч.1 п.2, 74 ч.5 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 68 157,57 грн. (шістдесят вісім тисяч сто п`ятдесят сім гривень, 57 копійок) у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень) у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

У решті позову відмовити.

Речові докази ДВД-диск із записами слідчих дій, що долучений до кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження; два змиви та зразок крові ОСОБА_5 , що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області знищити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1