ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 663/3212/20
Номер провадження 11-кп/819/300/21 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, п.п. 1,6,11,12 ч.2 ст. 115 та ін. КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілих адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000930 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 02.02.2021 про продовження тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, маючого на утримання двох малолітніх дітей.

Обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.2 ст.361, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.2 ст.361, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 02.04.2021, включно.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що оскаржувана ухвала являється необґрунтованою і невмотивованою.

Із наявних у суду матеріалів ніяких доказів того, що саме ОСОБА_7 був оголошений у розшук не було і не має.

Зазначає, що відсутні будь-які із передбачених ч.1 ст. 177 КПК України ризиків, а отже і відсутні підстави для продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, що не було враховано суддею першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали.

В ухвалі суду від 02.02.2021 та наявних у справі матеріалах не наведено доказів, які б підтверджували наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, спроби ОСОБА_7 переховуватися від суду, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спроби ОСОБА_7 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Крім того, ОСОБА_7 має постійне зареєстроване місце проживання, дружину, яка перебуває у нього на утриманні, має двох малолітніх дітей, постійне місце роботи, характеризується позитивно, раніше не судимий.

Також зазначає, що ч.3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд має можливість обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, а можливості продовження запобіжного заходу судом на цій стадії процесу взагалі не передбачена.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Але положення третього речення частини третьої статті 315 втратило чинність, як таке, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2017 від 23.11.2017.

Таким чином, прийнявши до розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 , у порядку ст. 331 КПК України та у спосіб розгляду цього питання окремою процесуальною дією, вирішивши клопотання сторони обвинувачення на стадії підготовчого провадження про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою окремою процесуальною дією суд першої інстанції порушив порядок, визначений ст. 342-345 КПК України і неправильно застосував норми процесуального закону на стадії судового провадження, де вони застосуванню не підлягають.

Обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та відсутності доказів наявної підозри на час винесення оскаржуваної ухвали виходить за межі розумного строку.

Просить скасувати ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 02.02.2021 про продовження тримання під вартою.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
В апеляційній інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_7 апеляційну скаргу захисника підтримав та просив її задовольнити;

- прокурор та представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 вважають апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 необґрунтованою, просили залишити її без задоволення.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви Суду.
Відповідно виділених матеріалів кримінального провадження, що надійшли із суду першої інстанції, у провадженні Скадовського районного суду Херсонської області перебувало кримінальне провадження №0000930 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.206-2, ч.4 ст.28 ч.2 ст.361, ч.4 ст.28 ч.5 ст.185, ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205-1 КК України.

Так, 24.11.2018 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, у подальшому звільнено у зв`язку із закінченням строку дії ухвали про тримання під вартою. Після звільнення ОСОБА_7 до слідчого не з`являвся, покинув Україну, у зв`язку з чим 28.02.2019 його було оголошено у всеукраїнський розшук, а 19.04.2019 у міжнародний розшук. 24.06.2020 ОСОБА_7 було затримано.

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 02.02.2021, що є предметом перегляду в апеляційному порядку, продовжено ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02.04.2021 включно.

Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання від вартою, суд врахував дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, та прийшов до висновку про наявність достатніх підстав, які свідчать про продовження існування ризиків - переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення чи незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що з метою запобігання зазначених ризиків, застосування більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, буде недостатнім, оскільки на думку суду такий захід примусу, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Продовжуючи строк дії запобіжного заходу, суд має перевірити чи не зменшилися на стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання (продовження) запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до виділених матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, серед яких є особливо тяжкі злочини, передбачені ч.4 ст.28, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна.

Характер інкримінованого кримінального правопорушення, пов`язаного із замахом на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, не доведене до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вказує на підвищену суспільну небезпеку скоєного.

Відповідно до ухвали суду, ОСОБА_7 має дружину, двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, перебував у розшуку, в тому числі і у міжнародному, що свідчить про реальне існування ризиків того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити одну із дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення чи незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Перелічені відомості вагомо свідчать про продовження існування зазначених ризиків, а тому суд обґрунтовано врахував вказані обставини приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також, свідчить про правильність висновків суду про продовження існування на цій стадії кримінального провадження ризику переховування від суду.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України»).

Відомості про всі соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність роботи були досліджені, як на стадії застосування запобіжного заходу, так і на стадії продовження запобіжного заходу.

Суди визнали існуючі соціальні зв`язки недостатніми для того, щоб гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, апелянтом не надано.

Відомості про особу обвинуваченого у сукупності з іншими обставинами, що підлягають врахуванню відповідно до положень ст. 178 КПК України доводять, що на даній стадії кримінального провадження більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, як про те просить захисник, не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до матеріалів провадження, прокурором було визначено ризики, які на думку сторони обвинувачення продовжують існувати та станом на час розгляду кримінального провадження не зменшилися, навів прокурор і доводи в обґрунтування заявленого клопотання.

Зі змісту ухвали від 02.02.2021 видно, що судом встановлено продовження існування ризиків та наведено мотиви, з яких виходив суд при вирішенні питання про доцільність продовження тримання під вартою, а саме обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебував у розшуку, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення чи незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а тому твердження захисника про необґрунтованість підходу суду до вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого є безпідставними.

Тривалість тримання обвинуваченого під вартою, сама по собі, не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене, твердження захисника ОСОБА_9 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими, а також з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , відомості про його особу та вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Що стосується доводів захисника про те, що положення третього речення частини третьої статті 315 втратило чинність, а саме «за відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим», то судова колегія вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 02.02.2021 в судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Що стосується інших доводів, які були зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 , то вони позбавлені правових підстав, оскільки колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо продовження строку дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого.

Так, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 триває, питання про доведеність вини останнього судом першої інстанції не вирішено, а тому доводи апелянта не є предметом розгляду у даному апеляційному провадженні та відповідно до ст. 392 КПК України можуть бути зазначені в апеляційній скарзі при оскарженні судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 02.02.2021, якою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 02.04.2021, включно - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .