1 із 4 Справа № 308/6686/20
Провадження №1-кп/303/283/21
Номер рядка статистичного звіту 246
Ухвала
23 липня 2021 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі колегії :
головуючої судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретар ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачеві клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Еміноню Туреччини, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина Туреччини, раніше не судимого,
- обвинуваченого за частиною 2 статті 15 - частини 3 статті 305, частиною 3 статті 307 КК України,-
з участю сторін та учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
перекладача ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:
17 грудня 2020 року до суду надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 305, частиною 3 статті 307 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 29 листопада 2019 року.
28 грудня 2020 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому, яке мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вченні особливо тяжких кримінальних правопорушень, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Мотивує свої доводи тим, що в ході досудового розслідування встановлено ряд обставин, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 305, частиною 3 статті 307 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Під час досудового розслідування ОСОБА_6 був оголошений у розшук, оскільки після моменту виявлення 29 листопада 2019 року наркотичного засобу, почав переховуватися від органів досудового розслідування, змінивши місце проживання та засоби мобільного зв`язку. Крім того обвинувачений має декілька паспортів громадянина Туреччини для виїзду за кордон.

2 із 4
Сторона обвинувачення вважає до перебуваючи на волі Той ОСОБА_9 зможе використовувати свої зв`язки, координувати дії особами, які мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання слідству.
Той ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві свідчення.
Прокурор зазначає, що в ході досудового слідства отримано матеріали компетентних органів Туреччини, згідно яких зазначено, що ОСОБА_6 перебуває у національному розшуку Туреччини. Після затримання обвинуваченого та обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обставин які б вказували на те, що заявлені ризики зменшились не отримано.
Крім того, у ході слідства встановлено що обвинувачений вживав заходів, направлених на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Встановлено, що обвинувачений діючи з метою приховання відомостей щодо співучасників вчиненого кримінального правопорушення, будучи обізнаним про невідворотність їх викриття у випадку, якщо вказаний пристрій буде виявлено працівниками правоохоронних органів, знищив належний йому мобільний телефон, з використанням якого він підтримував зв`язок із співучасниками. Обвинувачений знищив електронні документи та переписку в електронній формі, яка містилася на належному йому персональному комп`ютері, що був вилучений в ході обшуку за місцем його затримання.
Отриманими матеріалами, які характеризують особу обвинувачуваного встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до Той ОСОБА_9 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.
У судовому засіданні прокурор, покликається на те, що вказані обставини свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення та ризиків, передбачених частиною 1 пунктами 1, 4,5 статті 177 КПК України, а саме, перебуваючи на волі ОСОБА_6 може переховується від суду розуміючи невідворотність покарання за вчинений ним особливо тяжкий злочин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, прокурор просив задоволити клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , громадянина Туреччини. У разі , якщо суд дійде висновку щодо можливості застосування запобіжного заходу у вигляді застави просив визначити таку в розмірі 100 000 000 гривень
Обвинувачений та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти задоволення клопотання прокурора стосовно продовження апобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зокрема, захисник у судовому засіданні категорично заперечив щодо продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого. Ствердив що ризики, визначені стороною обвинувачення необґрунтовані та не відповідають дійсності. Вказуючи на практику Верховного Суду та рішення Європейського суду з прав людини, просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді застави менше трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб із застосуванням електронних засобів контролю.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши наданий суду обвинувальний акт, суд приходить до наступного.
Частиною 3 статті 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також, суд ураховує вимоги статі 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, статті

3 із 4
12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою.
Згідно вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників судового процесу та інше.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 305, частиною 3 статті 307 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які визначено кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.
Слід зазначити, що при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу, суд враховує суворість можливого призначеного покарання, тільки при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно. Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може оцінюватися з виключно з точки зору тяжкості злочину. Тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства.
При вирішенні питання стосовно продовження строку запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків передбачених пунктами 1,4,5 частини 1 статті 177 КПК України, на які покликався прокурор в обґрунтуванні клопотання про обрання запобіжного заходу на стадії підготовчого судового засідання, а саме ризиків можливості обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наданими суду доказами підтверджується що обвинувачений перебуває у розшуку у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення на території Туреччини, що дає підстави вважати що обвинувачений може переховуватися від суду.
Також колегія погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо наявності ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, шляхом впливу на свідків на викривлення значимих даних для кримінального провадження та вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.
Докази, які б спростовували наявність ризиків передбачених пунктами 1,4,5 частини 1 статті 177 КПК України, стороною захисту не надано.
Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні або продовженні дії запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
Відтак, слід прийти до переконання що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному

4 із 4
кримінальному провадженні.
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання що на даний час ризики, які служили підставою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому строк її тримання під вартою доцільно продовжити по 19 вересня 2021 року.
Керуючись ст.ст. 27, 331 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Еміноню Туреччини, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина Туреччини - по 19 вересня 2021 року включно, без визначення застави.
Ухвала суду в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за частиною 2 статті 15 - частини 3 статті 305, частиною 3 статті 307 КК України призначити на 27 серпня 2021 року о 14 год. 00 хв.

Головуюча ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2