Справа № 308/4527/13-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород об`єднане кримінальне провадження №308/4527/13-к внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 та № 0000115 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Виноградово Закарпатської області , громадянки України, українки, з вищою освітою, розлученої, тимчасово не працюючої, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358 ч. 2, 358 ч. 3, 190 ч. 4, 209 ч. 1 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки Іршавського району Закарпатської області, с. Чорний потік, українки, громадянки України, з вищою освітою, працюючої приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу на час вчинення кримінального правопорушення, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 27 ч. 5 - 190 ч. 4, 358 ч. 2, 358 ч. 3 КК України
за участі сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення :
прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ОСОБА_9
захисників ОСОБА_5 - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2005 року в невстановлений досудовий слідством час, ОСОБА_5 , перебуваючи в середині приміщення офісу нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , що за адресою АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого отримання у власність квартири АДРЕСА_4 , яка згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_12 від 25 січня 2001 року належить - ОСОБА_13 , підробила довіреність серії ВСА №383308 від 18 лютого 2005 року, в якій власноручно здійснила рукописний текст від імені Берчені ОСОБА_14 , згідно з якою ніби - то, Берчені ОСОБА_15 , уповноважила її - Берчені ОСОБА_16 , подарувати або продати за ціною та на умовах на її розсуд належну їй на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_12 від 25 січня 2001 року квартиру АДРЕСА_4 , представляти її інтереси у відповідних підприємствах, установах та організаціях, в тому числі у відповідному органі приватизації при приватизації вище вказаної квартири, подавати від її імені заяви у відповідні установи та організації, одержувати всі необхідні для укладення договору купівлі - продажу довідки та інші документи, в тому числі свідоцтво про право власності на вище вказану квартиру у відповідній державній адміністрації, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно в Ужгородському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, розписуватись за неї, представляти її інтереси в органах нотаріату при підписанні договору купівлі - продажу або договору дарування, підписати договір купівлі - продажу, договір дарування вищевказаної квартири від її імені, отримати належні їй гроші за продану квартиру, а також: виконувати всі дії та формальності, пов`язані з цією довіреністю, за попередньою змовою із ОСОБА_6 оформила 19 лютого 2005 року в середині приміщення офісу нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , що за адресою АДРЕСА_3 попередній договір купівлі - продажу квартири із покупцем ОСОБА_17 , яка не знала та не могла знати, що дана довіреність є підробленою, і що ОСОБА_5 , не є законним набувачем вказаної вище квартири, хоча в дійсності законним власником даної квартири була ОСОБА_13 , яка у вказаний період часу знаходилась за межами території України, а саме в США.
У подальшому, 19 травня 2005 року ОСОБА_5 , з метою незаконної наживи, у зв`язку із продажем квартири АДРЕСА_4 , яка в дійсності належить потерпілій ОСОБА_13 , на підставі заздалегідь підробленої довіреності серії ВСА №383308 від 18 лютого 2005 року, в якій власноручно здійснила рукописний текст від імені ОСОБА_13 , знаходячись в середині приміщенні нотаріуса - офісу нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу - ОСОБА_18 , що за адресою АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих спонукань, уклала договір купівлі - продажу квартири із покупцем ОСОБА_17 за 27865 гривень 00 копійок, які не маючи наміру повертати, привласнила та використала на власні потреби.
Підробка ОСОБА_5 довіреності серії ВСА №383308 від 18 лютого 2005 року підтверджується висновком експерта Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз за № 3281 від 15 жовтня 2012 року, згідно якого зображення рукописного запису у вигляді « ОСОБА_13 », яке розташоване на копії довіреності від 18.05.2005 року, що виконана на бланку ВСА №383308 та чотирьох копіях довіреностей від 18.02.2005 року, що виконані на бланках ВСА №383308 виконані Берчені ОСОБА_19 .
Згідно висновку експерта фізичної особи підприємця, експерта оцінювача ОСОБА_20 , за №59/01/13 від 29 січня 2013 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 , станом цін на 19 травня 2005 рік, становить 155 540 гривень 00 копійок.
ОСОБА_6 будучи, згідно свідоцтва про заняття нотаріальною діяльністю від 03.09.1999 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу на якого, відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1,2 ст. 5 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року (із змінами та доповненнями, внесеними Законами України від 24.03.98, від 11.05.2000, від 19.10.2000, від 10.01.2002, від 15.05,2003, від 19.06.2003 від 18.11.2003 року), державою покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені законом з метою надання їм юридичної вірогідності; здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду, в приміщенні офісу нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу, що розташована за адресою м. Ужгород, вул. Жупанатська 13/1, умисно, за попереднім зговором, діючи на прохання та в інтересах ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. 43 Закону України «Про нотаріат», п. 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, за відсутності учасника вчинення нотаріальної дії - ОСОБА_13 . 18 лютого 2005 року незаконно нотаріально посвідчила довіреність на спеціальному бланку ВСА № 383308, та внесла в реєстр за № 378, згідно якої громадянка Берчені ОСОБА_15 нібито уповноважила свою доньку ОСОБА_5 подарувати або продати за ціною та в умовах на її розсуд належну ОСОБА_13 , на підставі договору дарування, квартиру АДРЕСА_4 .
Однак ОСОБА_13 такого доручення не надавала, даної довіреності не підписувала, під час вчинення даної нотаріальної дії перебувала за межами України.
При цьому ОСОБА_6 , при складанні бланку довіреності серії ВСА № 383308 в якості документа, згідно якого нею встановлено особу довірителя - ОСОБА_13 , вказала паспорт серії НОМЕР_1 виданого Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області 06.08.1997 на ім`я ОСОБА_13 , мешканки, згідно реєстрації паспорта АДРЕСА_5 .
Однак, згідно офіційних даних наданих Управлінням у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Закарпатській області від 28.09.2011 року № 19/4936, на момент оформлення довіреності 18.02.2005 року, громадянка Берчені ОСОБА_15 була документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 виданим 13.02.2001 року взамін втраченого паспорту серії НОМЕР_1 , при цьому, на момент дії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , діюча реєстрація в паспорті була вказана за адресою АДРЕСА_6 , а точні паспортні дані ОСОБА_13 згідно діючого паспорта зазначені як « ОСОБА_21 » а не « ОСОБА_22 », як було зазначено нотаріусом ОСОБА_6 ..
Тобто відомості про паспортні дані громадянки ОСОБА_13 внесені приватним нотаріусом ОСОБА_6 в довіреність серії ВСА № 383308 не відповідали дійсності.
Окрім того, згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 3281 від 15.10.2012 року: «підписи від імені Берчені ОСОБА_14 , котрі розташовані на довіреності від 18.02.2005 року, що виконана на бланку ВСА № 383308, яка вилучена під час виїмки 22.09.2011 року у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_6 та завірена приватним нотаріусом ОСОБА_6 дещо вище графи «підпис», чотирьох копіях довіреностей від 18.02.2005 року., що виконані на бланках ВСА № 383308, які вилучені 28.09.2011 року у приватного нотаріуса ОСОБА_6 , 72 аркуші за № 378 в оригіналі реєстру для реєстрації нотаріальних дій (справа № 2-27), в графі розписка в одержанні нотаріально оформленого документу, який вилучений 06.08.2012 в приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_6 - виконано однією особою, проте не ОСОБА_13 , а іншою особою. Зображення рукописного запису « ОСОБА_13 » яке розташоване на копії довіреності від 18.02.2005, що виконана на бланку ВСА № 383308, яка вилучена під час виїмки 22.09.2011 у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_6 та завірена приватним нотаріусом ОСОБА_6 , на чотирьох копіях довіреностей від 18.02.2005, що виконані на бланках ВСА № 383308, які вилучені 28.09.2011 у приватного нотаріуса ОСОБА_6 - виконані ОСОБА_5 ».
Тим самим встановлена достатність доказів для підозри громадянки ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 ч.2 КК України в редакції статті, яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року до кримінального кодексу України редакції 2001 року, а саме: «підроблення документа який посвідчується приватним нотаріусом, який має право посвідчувати такий документ і який надає право, з метою його використання як підроблювачем так і іншою особою, вчинене за попереднім зговором групою осіб».
В подальшому, використовуючи завідомо підроблену та посвідчену 18.02.2005 довіреність серії ВСА № 383308 за реєстраційним № 378, 19.02.2005, в приміщенні приватної нотаріальної контори що розташована за адресою м. Ужгород вул. Жупанатська 13/1, приватний нотаріус ОСОБА_6 склала та нотаріально посвідчила попередній договір купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_17 , а згодом, 19.05.2005 року, договір купівлі-продажу квартири під АДРЕСА_4 , що в свою чергу надало покупцю ОСОБА_17 право власності на вищевказану квартиру і позбавило права власності на неї діючого власника квартири - ОСОБА_13 , чим було завдано останній матеріальну шкоду на загальну суму 155 540,00 грн., яка є ринковою вартістю квартири станом на 19.05.2005 року згідно висновку експерта № 59/01/13 від 29.01.2013 р.
Вказана справа надійшла до суду з обвинувальними актами.
Кримінальна справа № 308/4527/13-к перебувала на розгляді різних суддів Ужгородського міськрайонного суду.
Ухвалою колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_23 , суддів ОСОБА_24 , ОСОБА_3 від 08.09.2014 року кримінальне провадження за №308/4527/13-к про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190, ч.1 ст. 209 КК України, та кримінальне провадження №308/7004/14-к про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27 - ч.4 ст.190, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України об`єднано в одне провадження з присвоєнням об`єднаним справам №308/4527/13-к.
Відповідно до Розпорядження керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №523 від 16.09.2016 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, матеріали справи підлягають повторному автоматизованому перерозподілу у звязку з тим, що суддя ОСОБА_23 звільнений з посади судді Ужгородського міськрайонного суду.
Ухвалою колегії суддів у складі головуючої судді ОСОБА_25 , суддів ОСОБА_26 , ОСОБА_3 від 19.09.2016 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358 ч. 1, 358 ч. 4, 190 ч. 4, 209 ч. 1 КК України та про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 27 ч. 5 - 190 ч. 4, 358 ч. 2, 358 ч. 3 КК України.
Відповідно до Розпорядження керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №307 від 30.05.2017 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, матеріали справи підлягають повторному автоматизованому перерозподілу у звязку з тим, що ухвалою суду від 26.05.2017 року було задоволено заяву про самовідвід судді ОСОБА_27 .
Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями , головуючим суддею визначено ОСОБА_1 .
Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 кваліфіковано як підроблення документа який видається та посвідчуєгься приватним нотаріусом, який має право посвідчувати такий документ і який надає право, з метою його використання як підроблювачем так і іншою особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.358 КК України в редакції статті, яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року до кримінального кодексу України редакції 2001 року; як використання завідомо підробленого документу тобто вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.358 КК України в редакції статті, яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року до кримінального кодексу України редакції 2001 року; шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах тобто вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.190 КК України, та як легалізація ( відмивання) доходів одержаних злочинним шляхом, а саме вчинення правочину з майном одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації ( відмиванню доходів) , а так само набуття, володіння, використання, коштів одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння що передувало легалізації ( відмиванню доходів), тобто вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.209 КК України.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_6 кваліфіковано як підроблення документа який посвідчується приватним нотаріусом, який має право посвідчувати такий документ і який надає право, з метою його використання як підроблювачем так і іншою особою, вчинене за попереднім зговором групою осіб тобто вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.358 КК України в редакції статті, яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року до кримінального кодексу України редакції 2001 року; як використання завідомо підробленого документа, тобто вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.358 КК України в редакції статті, яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року до кримінального кодексу України редакції 2001 року та пособництво у шахрайстві вчиненому в особливо великих розмірах тобто вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України.
На адресу суду 09.12.2020 року від захисника ОСОБА_6 ОСОБА_9 надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_28 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Захисник ОСОБА_6 ОСОБА_9 звернулася до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, посилаючись на те, що з моменту вчинення злочину у якому обвинувачується ОСОБА_6 минуло 15 років 10 місяців та 7 днів, а відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення особливо тяжкого злочину за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, якщо з дня вчинення нею і до набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років, а тому вважає що наявні всі підстави щодо звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України. Зазначила , що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин передбачених ч.1 ст. 49 КК України, незалежно від визнання ОСОБА_28 вини.
Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала клопотання захисника, просила суд звільнити її від кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження за її обвинуваченням. Надала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні заявила клопотання,яке надала у письмовій формі та просила суд звільнити її від кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження за її обвинуваченням .
Захисники ОСОБА_5 - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судовому засіданні також просили закрити кримінальне провадження та звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурори в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, за ст.ст. 27 ч. 5 - 190 ч. 4, 358 ч. 2, 358 ч. 3 КК України, та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, за ст.ст. 358 ч. 2, 358 ч. 3, 190 ч. 4, 209 ч. 1 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття даного кримінального провадження.

Представник потерпілої ОСОБА_13 ОСОБА_29 в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява про проведення підготовчого засідання без участі сторони потерпілої.

Суд, заслухавши клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_9 та обвинувачену ОСОБА_6 , захисників обвинуваченої ОСОБА_5 - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обвинувачену ОСОБА_5 , думку прокурорів, вважає, що клопотання обвинувачених підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічне положення містить ч. 1 ст.285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, лише за умови, якщо особою вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років-у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України визнається благополучне закінчення певних строків давності з дня вчинення злочину до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа засуджена за вчинений нею злочин певної тяжкості.
Благополучним визнається таке закінчення зазначених строків давності, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:
- не ухилялася від слідства або суду;
- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.
Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання прозвільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена Колегією суддів Ксаційного кримінального суду Верховного суду у постанові від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого :

- ст. 27 ч. 5 - 190 ч. 4 КК України який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином і санкція якого передбачає позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна,

- ст. 358 ч. 2 КК України ( в редакції статті 2001 року , яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року до КК України) який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості і санкція якого передбачала обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

На час постановлення ухвали діяння передбачене ст. 358 ч. 2 КК України є кримінальним проступком і санкція якого передбачає штраф до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

- ст. 358 ч. 3 КК України ( в редакції статті 2001 року , яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року до КК України) який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості на час вчинення діяння і санкція якого передбачала штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Окрім цього, як встановлено судом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ст. 190 ч. 4 КК України який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином і санкція якого передбачає позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна,

- ст. 358 ч. 2 КК України ( в редакції статті 2001 року , яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року до КК України) який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості і санкція якого передбачала обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

На час постановлення ухвали діяння передбачене ст. 358 ч. 2 КК України є кримінальним проступком і санкція якого передбачає штраф до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

- ст. 358 ч. 3 КК України ( в редакції статті 2001 року , яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року до КК України) який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості на час вчинення діяння і санкція якого передбачала штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років..

- ст. 209 ч. 1 КК України який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином і санкція якого передбачає позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України, злочинність і каранність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були вчинені 18 лютого 2005 року та 19 травня 2005 року з цього часу минуло більше пятнадцять років, перебіг строків давності не переривався і не зупинявся, обвинувачені не ухилялися від суду, тобто є всі підстави для звільнення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі п.п. 2, 4, 5 ч.1 ст. 49 КК України.

Таким чином на даний момент строк давності за вказані кримінальні правопорушення є таким, що минув, а тому у суду відсутні підстави щодо відмови в задоволенні заявлених клопотань.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Обставин, які би виключали звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності судом не встановлено.
За таких обставин, суд, за наявності згоди ОСОБА_5 , приходить до висновку про необхідність звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.ст. 358 ч. 2, 358 ч. 3, ( в редакції статті 2001 року , яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року до КК України) 190 ч. 4, 209 ч. 1 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
За таких обставин, суд, за наявності згоди ОСОБА_6 , приходить до висновку про необхідність звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.ст. 27 ч. 5 - 190 ч. 4, 358 ч. 2, 358 ч. 3 КК України ( в редакції статті 2001 року , яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року до КК України), у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
Разом з тим , звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної внаслідок кримінального правопорушення шкоди в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена Колегією суддів Ксаційного кримінального суду Верховного суду у постанові від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к.

Що стосується цивільного позову, слід зазначити наступне.

Ст. 129 КПК України передбачено вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні, а саме: ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому; у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові; у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч.1 ст.326 КПК України, суд залишає позов без розгляду.

Тобто КПК України не передбачено вирішення цивільного позову одночасно із вирішенням питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, а відтак цивільний позов ОСОБА_13 про відшкодування шкоди слід залишити без розгляду, що не позбавляє позивача можливості і права звернутися до суду з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не обиралась.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.cт. 12, 49 КК України, п. 2 ч. 2 ст. 284, ст. 285 288, 369-371, КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката - ОСОБА_9 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від кримінальної відповідальності за вчинені нею кримінальні правопорушення передбачені ст.ст. 27 ч. 5 - 190 ч. 4, 358 ч. 2, 358 ч. 3 КК України ( в редакції статті 2001 року , яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року до КК України), на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисників адвокатів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинені нею кримінальні правопорушення передбачені ст.ст. 358 ч. 2, 358 ч.3 КК України ( в редакції статті 2001 року , яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року до КК України), 190 ч. 4, 209 ч. 1 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Обєднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 та № 0000115 стосовно ОСОБА_6 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 27 ч. 5 - 190 ч. 4, 358 ч. 2, 358 ч. 3 КК України та ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень , передбачених ст.ст. 358 ч. 2, 358 ч. 3, 190 ч. 4, 209 ч. 1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності провадженням закрити.
Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу право звернення з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 не обирати.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 не обирати

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 1820,61 гривень за проведення судових експертиз.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 1820,61 гривень за проведення судових експертиз.

Речові докази :
- завірену копію довіреності від 18.02.2012 року на 1 аркуші та копію з реєстру правочинів на 2 аркушах,

- 4 копії довіреності від 18.02.2005 року,

- Реєстр для реєстрації нотаріальних дій, справа №2-27, Том №1 на 202 аркушах - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
- Інвентаризаційну справу №2175 на 27 аркушах на будинок АДРЕСА_5 - повернути до БТІ м. Ужгород.

Копію ухвали учасникам кримінального провадження вручити негайно після її проголошення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає закон-ної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча Суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3