В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/126/21
02 березня 2021 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани матеріали кримінального провадження № 0000008, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2021 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Качанівка Підволочиського району Тернопільської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , з повною загального середньою освітою, одруженого, непрацюючого, на утриманні двоє малолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, громадянина України, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ,за що передбачена кримінальна відповідальність ч. 4 ст.358 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у липні 2018 року, у невстановленої слідством особи, за допомогою логістичної компанії «Нова пошта», шляхом експрес доставки документа отримав у відділенні компанії посвідчення водія серії НОМЕР_1 на його ім`я, достовірно знаючи, що документ підроблений.

12 січня 2021 року працівники СРПП Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , під час несення служби по нагляду за дорожнім рухом на автодорозі Н-09 сполученням Львів - Мукачево, неподалік АЗС «ANР», що в с. Підгір`я, Богородчанської територіальної громади, Івано-Франківського району зупинили автомобіль «Volkswagen Touran» на іноземній реєстрації, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який, завідомо знаючи, що посвідчення водія, яке видано на його ім`я є підробленим, використав його та пред`явив працівникам поліції.

При перевірці посвідчення водія серії НОМЕР_1 було виявлено, що воно не відповідає вимогам бланка посвідчення. Згідно висновку експерта № СЕ-19/109-21/443-ТД від 15 січня 2021 року бланк посвідчення водія за способом нанесення зображення та первинними елементами захисту не відповідає бланкам посвідчень водія, які знаходяться у офіційному обігу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в вчиненому проступку, передбаченому ч.4 ст.358 КК України визнав та підтвердив, що у липні 2018 року, у невстановленої слідством особи, за допомогою логістичної компанії «Нова пошта», шляхом експрес доставки документа, у відділенні компанії отримав на своє ім`я підроблений документ - посвідчення водія. 12 січня 2021 року працівниками СРПП Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області під час несення служби по нагляду за дорожнім рухом на автодорозі в с. Підгір`я, неподалік АЗС «ANР» Богородчанського територіальної громади, Івано-Франківського району був зупинений автомобіль «Volkswagen Touran» на іноземній реєстрації, яким він керував. Знаючи, що посвідчення водія, яке видано на його ім`я є підробленим, він використав його та пред`явив працівникам поліції.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, врахувавши, що учасники судового провадження не заперечують проти цього, правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України, оскільки ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ - посвідчення водія.

Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі.

При призначенні покарання судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У відповідності до положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справах «Бакланов проти Росії» та «Фрізен проти Росії» Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує позитивну характеристику на ОСОБА_4 по місцю проживання, його майновий стан, що він має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах лікувальних закладів не перебуває, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

За наведених обставин, даних про особу обвинуваченого та його матеріальний стан суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст.50, 65 КК України, ст.ст.100, 349, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Речовий доказ: бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , який знаходиться в обласній оперативно-пошуковій колекції Івано-Франківського НДЕКЦ МВС, залишити для колекції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1961,40 грн витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1