Справа № 314/328/21
Провадження № 1-в/314/256/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2021 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

засуджений: 17.06.2014 Василівським районним судом Запорізької області за ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 06.03.2014 по 18.07.2014 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку: 06.03.2014 Кінець строку: 22.10.2022

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», про умовно-дострокове звільнення.

Суд, вислухавши всіх учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений характеризується таким чином. Вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має двадцять три стягнення, які на час розгляду клопотання зняті та погашені. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має одне заохочення. На виробництві установи не працевлаштований через хворобу на туберкульоз. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно. Не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно - технічних навичок. На профілактичному обліку установи не перебуває. Не залучається без оплати до роботи з благоустрою установи, а також поліпшення житлово-побутових умов заужених.

Таким чином, поведінка ОСОБА_3 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він протягом усього строку відбування покарання отримав лише одне заохочення у 2015 року, разом з тим допускав порушення вимог режимі відбування покарання, за що отримував стягнення. Крім того, засуджений не залучається без оплати до роботи з благоустрою установи, а також поліпшення житлово-побутових умова засуджених, не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в програмах диференційованого виховного впливу та не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок.

За вивчених обставин на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

31.05.2021