КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого, щодо якого
ухвалено виправдувальний вирок ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000059 стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2019 року ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та виправдано.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 9 та 10 травня 2019 року він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за наступних обставин.

09.05.2019 року о 14 год. 03 хв. ОСОБА_10 , з метою придбання _____________________________________________________
Справа №11-кп/824/662/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1
продуктів харчування прийшов до приміщення магазину № НОМЕР_1 ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м. Фастів, вул. Галафєєва, 43-А, взяв продуктовий кошик та попрямував до торгівельного залу, де вирішив протиправно, незаконно заволодіти чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з полиць торгівельного залу взяв наступні товари: пляшку горілки «Козацька рада класична» об`ємом 0,7 л, вартістю 126,3 грн., упаковку сосисок «Добров молочні» вагою 330 гр., вартістю 55,5 грн., упаковку яловичини «Своя лінія» вагою 0,379 кг, вартістю 63,93 грн., стегно свиняче «Глобино» вагою 1 кг, вартістю 130,55 грн., упаковку ватних паличок «Своя лінія», вартістю 17,6 грн., які сховав до сумки, що мав із собою. Після чого ОСОБА_9 попрямував далі по магазину, беручи інші товари та поміщуючи їх до вищезазначеного кошику.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_10 діючи з корисливим мотивом, з метою таємного викрадення продуктів харчування, попрямував до касової зони, де на товарну лінію виклав лише частину товарів (продукти харчування), які оплатив готівкою, а іншу частину - пляшку горілки «Козацька рада класична» об`ємом 0,7 л, вартістю 126,3 грн., упаковку сосисок «Добров молочні» вагою 330 гр., вартістю 55,5 грн., упаковку яловичини «Своя лінія» вагою 0,379 кг, вартістю 63,93 грн., стегно свиняче «Глобино» вагою 1 кг, вартістю 130,55 грн., упаковку ватних паличок «Своя лінія», вартістю 17,6 грн., яку він, ходячи по магазину, переклав до своєї сумки, що мав із собою, приховуючи від касира, працівників охорони та і інших працівників магазину, проніс повз касову зону, не оплативши його вартість.
Після цього, ОСОБА_10 із викраденим товаром вийшов з приміщення магазину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим наніс ТОВ «АТБ-Маркет» майнової шкоди на загальну суму 393,88 грн.
Продовжуючи реалізувати свої злочинні дії об`єднані єдиним злочинним умислом, ОСОБА_10 , 09.05.2019 року близько 18 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з полиць торгівельного залу наступні товари: дезодорант «Nivea», вартістю 40,9 грн., пляшку горілки «Козацька рада класична» об`ємом 0,5 л, вартістю 179,8 грн., крем-гель для душу «Fa ванільний мед», вартістю 36,9 грн., які сховав до сумки, що мав із собою. Після чого ОСОБА_10 попрямував далі по магазину, беручи інші товари та поміщуючи їх до вищезазначеного кошику.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_10 діючи з корисливим мотивом, з метою таємного викрадення продуктів харчування, попрямував до касової зони, де на товарну лінію виклав лише частину товарів (продукти харчування), які оплатив готівкою, а іншу частину - дезодорант «Nivea», пляшку горілки «Козацька рада класична» об`ємом 0,5 л, вартістю 179,8 грн., крем-гель для душу «Fa ванільний мед», вартістю 36,9 грн., всього товарів на загальну суму 257,6 грн., яку він, ходячи по магазину, переклав до своєї сумки, що мав із собою, приховуючи від касира, працівників охорони та інших працівників магазину, проніс повз касову зону, не оплативши його вартість.
Після цього, ОСОБА_10 , із викраденим товаром вийшов з приміщення магазину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим наніс ТОВ «АТБ-Маркет» майнової шкоди на загальну суму 257,6 грн.
Продовжуючи реалізувати свої злочинні дії, об`єднані єдиним злочинним умислом, ОСОБА_10 , 10.05.2019 року близько 19 год. 37 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з полиць торгівельного залу наступні товари: губку-блиск для взуття «Silver», вартістю 27,3 грн., пляшку горілки «Козацька рада» об`ємом 0,5 л., вартістю 179,8 грн., два дезодоранти «Ахе», вартістю 43,6 грн. кожен, дезодорант «Rexona», вартістю 46,7 грн., набір для гоління «Gillete», вартістю 159,9 грн., які сховав до сумки, що мав із собою. Після чого ОСОБА_10 попрямував далі по магазину, беручи інші товари та поміщуючи їх до вищезазначеного кошику.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 діючи з корисливим мотивом, з метою таємного викрадення продуктів харчування, попрямував до касової зони, де на товарну лінію виклав лише частину товарів (продукти харчування), які оплатив готівкою, а іншу частину - губку-блиск для взуття «Silver», вартістю 27,3 грн., пляшку горілки «Козацька рада» об`ємом 0,5 л., вартістю 179,8 грн., два дезодоранти «Ахе», вартістю 43,6 грн. кожен, дезодорант «Rexona», вартістю 46,7 грн., набір для гоління «Gillete», вартістю 159,9 грн., які він, ходячи по магазину, переклав до своєї сумки, що мав із собою, приховуючи від касира, працівників охорони та інших працівників магазину, проніс повз касову зону, не оплативши його вартість.
Після цього, ОСОБА_10 із викраденим товаром вийшов з приміщення магазину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим наніс ТОВ «АТБ-Маркет» майнової шкоди на загальну суму 500,9 грн.
Внаслідок вчинення вищевказаних протиправних дій ОСОБА_10 завдав ТОВ «АТБ-маркет» майнової шкоди на загальну суму 1 152,38 грн.

Такі дії ОСОБА_12 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд, оцінивши надані сторонами докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про те, що під час розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом того, що ОСОБА_10 вчинив саме той злочин, продовжувану просту крадіжку, яка йому інкримінується, тобто не доведено п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, та визнав його невинуватим і виправдав.

На вказаний вирок суду прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи вирок суду незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 67 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що, визнаючи ОСОБА_12 невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, безпідставно не взявши до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та свій висновок про недоведеність вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_10 , побудував на суперечливих, достатньо не перевірених доказах, яким не дав належної правової оцінки за своїм внутрішнім переконанням.
Зокрема, суд першої інстанції не врахував та не дав належної оцінки зібраним в ході досудового розслідування та дослідженим під час судового провадження доказам, якими підтверджується вина ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а саме: протоколу огляду речей від 15.05.2019 р. за участю ОСОБА_12 , під час якого останній добровільно видав частину предметів, викрадених ним в магазині «АТБ», та заяві представника магазину «АТБ» ОСОБА_13 від 15.05.2019, згідно з якою остання отримала на зберігання частину викрадених речей; постанові про визнання речовими доказами від 16.05.2019 та передачею на зберігання представнику магазину «АТБ» ОСОБА_13 , згідно з якою остання отримала на зберігання частину викрадених речей; диску із відеозаписом, згідно якого безпосередні дії обвинуваченого щодо викрадення речей із магазину не охоплювалися відеозаписами з камер спостереження цього торгівельного залу, але встановлено фактичне перебування ОСОБА_12 і вибір предметів для вчинення крадіжки; показанням обвинуваченого ОСОБА_12 під час судового розгляду, який на запитання суду надав відповідь, що хотів викрасти все те, що викрав, бо воно йому було необхідне, у зв`язку з тим, що йому був необхідний набор продуктів для того, щоб поїхати з сім`єю та друзями на пікнік, тому, оскільки коштів для придбання продуктів не вистачало, обвинувачений вирішив прийти декілька разів до магазину «АТБ» і взяти частинами необхідні йому товари, оскільки боявся бути поміченим охороною та працівниками магазину, при цьому обвинувачений ОСОБА_10 визнав свою вину в повному обсязі під час досудового розслідування та судового розгляду.

Разом з тим, роз`яснивши під час судового розгляду відповідно до ст. 348 КПК України обвинуваченому ОСОБА_14 суть пред`явленого йому обвинувачення, з`ясувавши, що він повністю визнає свою вину та бажає давати показання, а учасники судового провадження не оспорюють зібрані під час досудового розслідування докази щодо тих обставин, які інкриміновані обвинуваченому, суд, за клопотанням сторони обвинувачення, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України постановив застосувати скорочений порядок дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням документів, які характеризують його особистість, який під час допиту у судовому засіданні вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, однак, після цього суд поставив під сумнів показання обвинуваченого та безпідставно змінив порядок і обсяг дослідження доказів, постановивши застосувати повний порядок дослідження доказів, не взявши до уваги показання допитаного у суді обвинуваченого ОСОБА_12 , який, до того ж, під час судового розгляду надав суду копію квитанції про відшкодування завданих матеріальних збитків ТОВ «АТБ-Маркет» на загальну суму 982 грн. 90 коп., що свідчить про те, що ОСОБА_10 усвідомив вчинене ним кримінальне правопорушення.
Крім того, судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а саме судом при ухваленні оскаржуваного вироку не було дотримано вимог ст. 366, ч. 2 ст. 367 КПК України.
Зокрема, зазначає, що 21.06.2019 року о 12 год. 42 хв. після останнього слова ОСОБА_12 головуючий суддя оголосив про вихід до нарадчої кімнати, однак, 21.06.2019 року о 14 год. 06 хв. головуючий суддя оголосив про поновлення судового розгляду з метою з`ясування розбіжностей виявлених у реєстрі досудового розслідування, але по суті суддею розпочато судовий розгляд та повторно досліджено докази, у зв`язку з чим суддею було порушено таємницю нарадчої кімнати, а тому судове рішення не може вважатись законним та обґрунтованим.

Поміж іншого, зазначає, що підготовче судове засідання у порушення норм ст. 314 КПК України проведено за відсутності представника потерпілого.
Таким чином, вищевказане свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 411 КПК України, про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України, а також про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також обвинуваченого, який поклався на розсуд суду у вирішенні апеляційної скарги прокурора, повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, в межах заявлених сторонами клопотань, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому, положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, при вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

Цих вимог закону, як вважає колегія суддів, суд першої інстанції дотримався.

Як убачається з вироку, в ньому викладено формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_9 і визнаного судом недоведеним, а також підстави виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, на противагу твердженням апелянта, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено ОСОБА_9 обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них і їх сукупності у взаємозв`язку.

Так, з обвинувального акта слідує, що ОСОБА_9 висунуто обвинувачення в тому, що протягом 9 та 10 травня 2019 року він, перебуваючи в приміщенні магазину № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 09.05.2019 року о 14 год. 03 хв. та о 18 год. відповідно, та 10.05.2019 року о 19 год. 37 хв., вчинив таємне викрадення майна ТОВ "АТБ-маркет" на загальну суму 1152 грн. 38 коп., тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, як продовжуваного кримінального правопорушення, що було об`єднано єдиним кримінально протиправним наміром.

Встановивши, що беззаперечних та переконливих доказів ви ОСОБА_9 ієнка О.А. не здобуто, а обсяг пред`явленого йому обвинувачення не знайшов свого підтвердження, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дійшов обгрунтованого висновку про виправдання останнього в зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Так, кримінально-караним діянням, передбаченим ч. 1 ст. 185 КК України, є таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При цьому, відповідно до ст. 32 КК України, вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, визнається повторністю кримінальних правопорушень, і така (повторність) відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.
Отже, при продовжуваному кримінальному правопорушенні особа має єдиний кримінально протиправний намір, що охоплює заздалегідь поставлену загальну мету і єдиний умисел та об`єднує вчинені нею всі тотожні діяння, а, якщо особа, вчиняючи крадіжки, не мала наміру на викрадення певної кількості майна, а кожна крадіжка була самостійним епізодом, то в таких випадках у діях особи буде повторність, а не одиничний продовжуваний злочин.
Як убачається з матеріалів провадження, суд у вироку досить детально виклав всі досліджені докази, яким надав відповідну оцінку, та у колегії суддів відсутні підстави вважати, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, як про це зазначає в апеляційній скарзі прокурор.
Так, судом першої інстанції було допитано обвинуваченого ОСОБА_9 ієнка О.А., який вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що 9 травня 2019 року він зайшов до магазину АТБ, взяв кошик, набрав товарів, за частину з яких розплатився, а частину поклав до сумки та виніс з магазину, не оплачуючи їх. Цього ж дня, близько 18 години він знову прийшов до магазину АТБ та в цей же спосіб взяв товар, за частину якого розрахувався, а за частину, яку поклав до сумки ні. Наступного дня близько, 10 травня 2019 року, він втретє прийшов в магазин АТБ, де знову ж таки взяв товар, за частину якого розрахувався, а за іншу частину, яку поклав у сумку ні. Потім 15 травня 2019 року він знову прийшов до АТБ, взяв товар, оплатив товар на касі, а при виході з магазину АТБ його затримала охорона, й він запропонував оплатити товар. При цьому пояснити в чому саме полягав єдиний умисел, яким він керувався під час вчинення інкримінованих йому дій, не може, а хотів викрасти все те, що викрав, бо воно йому було необхідне. Під час повторного допиту пояснив, що йому необхідний був набір продуктів для того, щоб поїхати з сім`єю та друзями на пікнік. Тому, оскільки коштів для його придбання у нього не вистачало, він вирішив прийти декілька разів до магазину АТБ і взяти частинами необхідні йому товари, оскільки боявся бути поміченим охороною та працівниками магазину.У вчиненому розкаюється, дуже шкодує про свою поведінку та повідомив, що частину продуктів він повернув працівникам поліції, а за частину розрахувався в магазині вже після того, як справу щодо нього передано до суду, тобто таким чином він повністю оплатив викрадений ним товар.
Проаналізувавши такі показання обвинуваченого та досліджені письмові докази, як то: згідно з якою він вказує, що добровільно видає предмети, викрадені ним в АТБ по вулиці Галафеєва дезодоранти АХЕ дві штуки, вушні палички, дезодорант Rexona, гель для душу Fa, гель для гоління Gillete, які просить долучити до матеріалів провадження (а.п. 35); протокол огляду місця події від 15.05.2019 р. з ОСОБА_12 ієнка O.A., під час якого в кабінеті №8 у приміщенні ВП на ст. Фастів ГУНП в Київській області по вул. Шев ОСОБА_9 ієнко О.А. добровільно видав частину речей, викрадених ним у магазині АТБ по вул. Галафеєва, а саме: ватні палички «Своя лінія», дезодоранти АХЕ, дезодорант Rexona, гель для душу Fa, гель для гоління Gillete Mach3 (а.п. 30-33); постанову про визнання речовими доказами від 16.05.2019 та передачу їх на зберігання представнику магаз ОСОБА_13 ській Н.М., та заява ОСОБА_13 ької Н.М. про отримання на зберігання речей, що визнані речовими доказами (а.п. 34, 41), а також диск із відеозаписом (а.п. 42), що також були досліджені і під час апеляційного розгляду, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги такі визнавальні показання обвинуваченого, як такі, що лише частково узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, однак не узгоджуються з іншими доказами та обставинами, що були встановлені судом.

Так, за ОСОБА_9 ієнку О.А. обвинуваченням, останній вчиняв інкриміновану йому продовжувану крадіжку у наступний спосіб: ходив по магазину, брав товари, викрадення яких йому інкримінується, перекладав їх до своєї сумки, що мав із собою, приховуючи від касира, працівників охорони та інших працівників магазину, проносив повз касову зону, інші товари він брав і клав у кошик, а з викраденим товаром виходив з приміщення магазину і розпоряджався ним на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до переглянутого, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, диску з відеозаписами (а.п. 42), чоловік, схожий на ОСОБА_9 ієнка О.А., дійсно заходив до магазину 9 та 10 травня 2019 року у час, який йому інкриміновано як час вчинення злочину.
Водночас, з відеозаписів видно, що цей чоловік, схожий на обвин ОСОБА_9 ієнка О.А., йде одягнутий у чорний одяг куртку та штани, в руках він нічого не має, лише пластиковий синій кошик та маленьку нагрудну сумочку, і ходить не сам, а поряд з ним завжди ходить жінка з червоною сумкою, вони разом оглядають товари, передають їх один одному та жінка періодично шпортається в сумці та кладе в неї товар.
Також на всіх відеозаписах чітко зафіксовано, що чоловік, схожий на ОСОБА_9 ієнка О.А., проходячи повз касову зону, стоїть, чекаючи своєї черги та не має в руках будь-якої сумки, яку б він приховував від касира чи охорони. При цьому, цей чоловік щоразу, проходячи повз касу, оплачує товар, який проходив по касовій стрічці, і у двох випадках цей чоловік кладе його в білий пакет, який перед цим розтрушує і видно, що в тому пакеті нічого іншого не має.
Отже, на жодному з відеофайлів не має доказів того, що чоловік, ОСОБА_9 ієнка О.А., саме у спосіб, вказаний в обвинувальному акті, викрадає з магазину АТБ товари, перелік яких наведено в обвинувальному акті.

Водночас, як правильно вказав суд першої інстанції, в обвинувальному акті взагалі і не конкретизовано обвинувачення у вчиненні саме продовжуваного злочину, об`єднаного єдиним кримінально протиправним наміром.

При цьому й сам обвинувачений не зміг пояснити в чому саме полягав єдиний умисел, яким він керувався під час вчинення інкримінованих йому дій, а наявність такого, як зумовленого необхідністю набору продуктів для того, щоб поїхати з сім`єю та друзями на пікнік, для придбання якого у нього не вистачало коштів, тому він вирішив прийти декілька разів до магазину АТБ і взяти частинами необхідні йому товари, є непереконливим, адже в даном ОСОБА_9 ієнку О.А. інкримінується викрадання не лише продуктів харчування, а й засобів гігієни, догляду за тілом та ін., і не в одиничній кількості, що не свідчить про вчинення декілька епізодів кримінального правопорушення, як об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.
Тому лише вказівка в обвинувальному акті про те, що особа, керуючись єдиним кримінально протиправним наміром вчиняє декілька епізодів злочину, без деталізації того, в чому такий єдиний кримінально протиправний намір полягав, не може свідчити про наявність єдиного кримінально протиправного наміру та про дотримання вимог щодо конкретності обвинувачення.

Поряд з цим під час досудового розслідування не було надано жодної оцінки і тій обставині, що на відео чітко зафіксовано, що чоловік, схожий на обвину ОСОБА_9 ієнка О.А., ходить по магазину не один, а поряд з ним завжди ходить жінка з червоною сумкою, котра, я ОСОБА_9 ієнко О.А. під час апеляційного розгляду, є його дружиною.

А відтак, на противагу твердженням апелянта та позиції прокурора в апеляційному суді, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що визнавальні показання обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення не узгоджуються з іншими доказами та встановленими судом обставинами, та обґрунтовано не взяв їх до уваги, як і вищенаведені письмові докази, що засвідчують факт добровільно ОСОБА_9 єнком О.А. частини викраденого з магазину товару, а також і оплати іншої частини викраденого товару, що не був повернутий, згідно дослідженого і під час апеляційного розгляду фіскального чеку п ОСОБА_9 єнком О.А. 08.06.2019 року магазину "Продукти 994" за товари та продукти харчування грошових коштів в сумі 982 грн.90 коп. (а.п. 119), адже ними не доводиться того, що саме Матвієнко О.А. вчинив саме те кримінальне правопорушення - продовжувану крадіжку, яка йому інкримінована.

Зважаючи на ці обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, здійснивши судовий розгляд, відповідно до ст. 337 КПК України, лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дійшов правильного висновку, що стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сум ОСОБА_9 саме Матвієнко О.А. вчинив саме те кримінальне правопорушення - продовжувану крадіжку (ч. 1 ст. 185 КК України), яка йому інкримінована.
З огляду на вищевикладене та те, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, рішен ОСОБА_9 дання Матвієнка О.А. у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, вчинене обвинуваченим, суд першої інстанції прийняв законно та обґрунтовано, надавши належну оцінку, як окремим доказам, так і їх сукупності, здійснивши при цьому детальний аналіз і належну юридичну оцінку дослідженим доказам, а твердження в апеляційній скарзі прокурора про протилежне - безпідставні.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду справи судом першої інстанції, які могли би вплинути на правильність висновків суду або б мали наслідком безумовне скасування вироку, колегією суддів не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.
Виправдувальний вирок суду першої інстанції за своїм змістом відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Що стосується посилань прокурора на порушення судом першої інстанції вимог ст. 366, ч. 2 ст. 367 КПК України, а саме таємниці нарадчої кімнати, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки, як слідує з журналу судового засідання від 21.06.2019 року та його звукозапису, дійсно о 12 год. 42 хв. суд видалився до нарадчої кімнати, але о 14 год. 06 хв. по виходу з нарадчої кімнати судом було відновлено з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірку їх доказами, після яких відкрито судові дебати з приводу додатково досліджених обставин і надано останнє слово обвинуваченому, та суд видалився до нарадчої кімнати, по виходу з якої оголосив вирок.

Отже, на переконання колегії суддів, постановлення оскаржуваного вироку здійснювалось судом в нарадчій кімнаті, відповідно до правил, передбачених ст. 367 КПК України, а відновлення судом при виході з нарадчої кімнати судового розгляду для з`ясування будь-якого питання, що має значення для провадження, не лише не свідчить про порушення таємниці нарадчої кімнати, але й не є тим істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке б в даному випадку мало наслідком скасування ухваленого виправдувального вироку.

Також, на переконання колегії суддів,твердження прокурора про порушення прав потерпілого, оскількипідготовче судове засідання було проведено за відсутності представника потерпілого, є надуманими.

Так, з матеріалів провадження слідує, що на повідомлення суду першої інстанції про призначення на 12 год. 13.06.2019 року підготовчого судового засідання у кримінальному провадженн ОСОБА_9 ченню Матвієнка О.А. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, представником потерпілог ОСОБА_15 ТБ-маркет" Яковенком К.Л. 10.06.2019 року на адресу суду було направлено заяву про проведення підготовчого та судових засідань без його участі (а.п. 18), зважаючи на що та думку учасників судового п ОСОБА_16 в т.ч. прокурора Свирипи В.А., які не заперечували проти розгляду справи у відсутність представника потерпілого, суд постановив відповідне рішення про проведення підготовчого судового засідання за наявної явки учасників судового процесу.

За таких обставин, підстав вважати, що під час судового розгляду було допущено порушення процесуального права та обмеження прав потерпілого, у колегії суддів не має.
З огляду на наведене, підстав для скасування виправдувального вироку та постановлення об ОСОБА_9 ироку стосовно Матвієнка О.А., про що просив прокурор у провадженні в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, а тому вона задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні залишити без задоволення, а вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 червня ОСОБА_9 Матвієнка Олега Анатолійовича - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

__________________ _____________________ ___________________
Горб І.М. ОСОБА_2 Балацьк ОСОБА_3 Сілкова І.М.