Справа № 308/2963/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/861/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.05.2020 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

встановила:
цим вироком обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 22.12.2018 року, тобто з часу його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 у відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоді у розмірі 17041 грн. 15 коп. та у відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди 50000 грн.

Вирішено питання, пов`язані з речовими доказами.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 22 грудня 2018 року близько 14 годин 00 хвилин, перебуваючи в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх власних дій, їх караність та бажаючи настання їх суспільно-небезпечних наслідків, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, під час сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 , наніс останній 3-4 удари руками стиснутими в кулак в ділянку голови та тіла, після чого умисно скинув її з ліжка, таким чином, що остання вдарилась головою об підлогу, унаслідок чого їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді субарахноїдального крововиливу, субдуральної гематоми, забою речовини головного мозку, синців та саден на шкірних покривах обох верхніх та обох нижніх кінцівок, які надалі призвели до розвитку енцефаломаляції, набряку, набухання та вклинення речовини головного мозку у великий потиличний отвір, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_11 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, та ухвалити новий вирок, яким закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування скарги покликається на те, що суд першої інстанції не вправі був брати до уваги як доказ вини обвинуваченого показання свідка ОСОБА_12 , дані ним на досудовому розслідуванні, оскільки відповідно до ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Зазначає, що протокол слідчого експерименту також є недопустимим доказом, оскільки показання ОСОБА_8 на досудовому розслідуванні під тиском і не були підтверджені у ході судового розгляду. Звертає увагу, що згідно з обвинуваченням ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження кулаком, а у висновку експерта зазначено, що встановити чіткі конструктивні особливості травмуючого предмета чи предметів є неможливим.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в зміненій апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що на його думку, як вбачається з обвинувального акта його підзахисному обвинувачення, яке ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону України, не було пред`явлено. Вважає, що суд не вправі був призначати судовий розгляд обвинувального акта. Зазначає, що в процесі судового розгляду не встановлені будь які докази вчинення обвинуваченим насильницьких дій відносно ОСОБА_11 . Вважає, що взятий до уваги протокол допиту свідка ОСОБА_12 судом першої інстанції, є недопустимим доказом, оскільки такий свідок в порушення ст. 23 КПК України не був допитаний безпосередньо судом. Зазначає, що протокол слідчого експерименту не може бути взятий до уваги, оскільки пояснення зазначені у ньому обвинуваченого ОСОБА_8 дані ним під моральним тиском і не були підтверджені в ходу судового розгляду. Вказує, що показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не підтверджують подію злочину, а тому не можуть бути доказами обвинувачення. Крім того, вказує на суперечності висновку експерта №43 від 22.01.2019 року, згідно з яким не вдалося можливим встановити чіткі конструктивні особливості травмуючого предмету, яким могли бути нанесені тяжкі тілесні ушкодження потерпілій, з обвинувальний актом, відповідно до якого тілесні ушкодження потерпілій нанесені обвинуваченим руками стиснутими в кулак. Зазначає, що ні в обвинувальному акті, ні у вироку суду не містяться роз`яснення доказовості наявності прямого умислу обвинуваченого на завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілій. Вважає необґрунтованим висновок суду по те, що відмова обвинуваченого давати показання у суді свідчить про відсутність у його діях обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, який підтримав апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону не дотримався.

Підставами для скасування вироку суду при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є неповнота судового розгляду , істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції в мотивувальній частині вироку, у зв`язку з визнанням ОСОБА_8 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, зазначено докази на підтвердження встановлених судом обставин, зокрема показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , дані протоколу огляду місця події від 22.12.2018 р., протоколу слідчого експерименту від 05.02.2019 р. та відеозапис його проведення, дані висновку судово-медичної експертизи № 43 від 22.01.2019 р., висновку № 22 від 13.03.2019 р., дані протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння від 22.12.2018 р.
Крім того, в основу вироку, судом першої інстанції покладено дані які містяться в протоколі допиту свідка ОСОБА_12 , який під час досудового розслідування пояснив, що 22.12.2018 року, він разом з ОСОБА_15 та його співмешканкою ОСОБА_16 знаходились в квартирі, що належала ОСОБА_16 по АДРЕСА_2 . З 8 год. 30 хв. всі разом вживали алкогольні напої. Приблизно о 14 год. він пішов спати. Приблизно через 5 хв. ОСОБА_17 та ОСОБА_16 прийшли в кімнату, де він відпочивав і прилягли на інше ліжко. Ппочув, як ОСОБА_17 та ОСОБА_16 сваряться. Також почув звуки схожі на удари кулаками та долонями. Коли повернувся, побачив як ОСОБА_17 скидав ОСОБА_16 на підлогу. Першим поштовхом ОСОБА_17 скинув її верхню частину з ліжка і вона впала і вдарилась головою об підлогу, а з другого поштовху скинув на підлогу її ноги. Тоді побачив, що у ОСОБА_16 в ділянці рота з`явились плями схожі на кров і вона почала важко дихати, хрипіти. Запропонував ОСОБА_18 підкласти їй під голову подушку. Згодом ОСОБА_17 перелякався і побіг на подвір`я викликати швидку. Через декілька хвилин приїхала швидка і він допоміг ОСОБА_18 знести ОСОБА_16 в автомобіль карети швидкої допомоги.
Підставою для оголошення показань свідка послужило те, що згідно з листом Ужгородського ВДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністурства юстиції України від 30.01.2020 р., ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З врахуванням практики Європейського суду з прав людини, у зв`язку зі смертю очевидця злочину - свідка ОСОБА_12 , відповідно до ст. 8 КПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про допустимість показань свідка, як доказу.
Проте, в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 ствердили про те, що на досудовому слідстві свідок ОСОБА_12 допитувався декілька разів і його показання різнились при кожному допиті щодо подій які мали місце 22.12.2018 р.
Зазначена обставина судом першої інстанції не перевірялась, що свідчить про неповноту судового розгляду.
При цьому, колегія суддів вважає, що з врахуванням вимог апеляційної скарги вказані доводи захисника та обвинуваченого, не можуть бути перевірені судом апеляційної інстанції.
Слід зазначити, що вироком суду першої інстанції повністю задоволено позов потерпілого ОСОБА_10 . Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_10 матеріальна шкода спричинена злочином у розмірі 17041 грн. 15 коп. та моральна шкода в сумі 50000 грн.

В матеріалах кримінального провадження наявний цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 . До позову долучені платіжні документи, по частині яких платником зазначена ОСОБА_11 . В обґрунтування вимог стягнення моральної шкоди потерпілим ОСОБА_10 зазначено, що внаслідок смерті його матері ОСОБА_11 він зазнав моральних страждань в результаті яких в нього погіршився зір. Однак, доказів цього ним до позову не представлено.
Задовольняючи цивільний позов в повному обсязі суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув.
Відтак, з врахуванням вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції розглядаючи справу в межах вимог апеляційних скарг вважає, що вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.05.2020 року відносно ОСОБА_8 підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати ухвалу суду апеляційної інстанції, перевірити в судовому засіданні доводи, викладені в апеляційних скаргах, та ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409,412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задоволити. Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задоволити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.05.2020 року відносно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 тримання під вартою залишити без змін до проведення підготовчого судового засідання, але на строк не більше 60 днів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 Маліновська ОСОБА_19 ОСОБА_4