№566/181/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області кримінальне провадження №0000098, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 листопада 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженеця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, працюючого двірником Хорупанської ЗОШ, інваліда ІІІ групи, на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку не має, не військовозобов`язаного, не депутата, раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 у 2020 році (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), в невстановленому місці, на виконання попередньої домовленості з невстановленою досудовим розслідуванням особою, в порушення Постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», придбав підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане територіальним сервісним центром № 5642 від 14 листопада 2019 року на своє ім`я, з недостовірними відомостями про право на керування транспортними засобами категорії «В» з метою подальшого його використання.

В подальшому, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14 листопада 2019 року територіальним сервісним центром № 5642 йому не видавалось та було отримано від невстановленої особи, усвідомлюючи фактичну неможливість керування транспортними засобами відповідної категорії, умисно використав це посвідчення за наступних обставин.

Так, 08 листопада 2020 року, приблизно 02 год. 10 хв., ОСОБА_4 , рухаючись за кермом автомобіля марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був зупинений на вулиці І.Франка в смт.Млинів Рівненської області працівниками групи реагування патрульної поліції Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, та достовірно знаючи про те, що не має права керування даним транспортним засобом, а вказане посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14.11.2019 є підробленим, використав його, а саме пред`явив на законну вимогу працівнику поліції ОСОБА_8 .

08 листопада 2020 року, в період з 02 год 50 хв по 03. год. 15 хв., працівниками поліції припинено факт використання ОСОБА_4 підробленого посвідчення, шляхом його вилучення до Млинівського ВП Лубенського ВП ГУНП в Рівненській області.

Згідно висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/118- 20/11209ТД/566 від 15.12.2020, бланк посвідчення водія з серійним номером документу НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України по способах друку та елементах друку.

Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи допитаний в судовому засіданні в присутності законного представника - ОСОБА_6 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358КК України визнав повністю і дав суду показання про те, що на водія він не навчався. В інтернеті побачив оголошення, що можуть виготовити посвідчення водія за 5000грн. В м. Дубно на автовокзалі, передав незнайомій, для нього, особі свої фотографії та 5000грн. Цей незнайомий чоловік повідомив йому, обвинуваченому, що посвідчення водія буде виготовлено на протязі місяця. Він особисто використовував посвідчення водія, але не часто. Його затримали праціники поліції та вилучили посвідчення водія.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 фактичні обставини кримінального провадження не оспорювала і пояснила, що будь-який тиск на її сина під час допиту в судовому засіданні не чинився.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України підтверджується протоколом огляду місця події від 08 листопада 2020 року, проведеного з дотриманням вимог кримінального процесуального закону,за участю ОСОБА_4 з якого вбачається, що місцем огляду є службовий кабінет СВ Млинівського ВП в смт. Млинів по вул. Поліщука,2. Об`єктом огляду є посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 . Посвідчення немає голографічного захисту. На ньому є фото хлопця та напис: 14.11.2019; ТСЦ 5642, TSC 5642, КВЕ 448291. в посвідченні відкрита категорія «В». Як заявив ОСОБА_4 дане посвідчення купив без здачі будь-яких іспитів.

Посвідчення водія вилучено та поміщено у сейфпакет НПУ №SUD1029787.

Протокол всім учасникам зачитано вголос, заяв та зауважень не надійшло

(а.с.17-18 к/п №0000098)
До протоколу долучено копію посвідчення водія серії «КВЕ» № НОМЕР_3 на ОСОБА_4 та копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

(а.с.19-20 к/п №0000098)
Згідно висновку експерта від 15 грудня 2020 №СЕ-19/118-20/11209ТД/566 за результатами судової технічної експертизи документів з експертними спеціальностями 2.1 «Дослідження реквізитів документів», 2.3 «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів» бланк посвідчення водія з серійним номером документу НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України по способах друку та елементах захисту.

Наданий для проведення експертизи бланк посвідчення водія з серійним номером документу НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_4 , виконаний за допомогою пристрою з термосублімаційним способом нанесення зображення.

(а.с.32-34 к/п №0000098)
Як вбачається інформації Територіального сервісного центру № 5642 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області (філія ГСЦ МВС) від 26 грудня 2020 року №31/17/5642-538 згідно Єдиного державного реєстру МВС, посвідчення водія НОМЕР_1 , видавалося на гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія, згідно Єдиного державного реєстру МВС, станом на 26 грудня 2020 року не видавалось.

(а.с.40 к/п №0000098)
Дії обвинуваченого ОСОБА_11 слід кваліфікувати за ч.4 ст.358КК України, як умисні, що виразились у використанні завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_12 судом не встановлено.

З висновку судово-психіатричного експерта №204/20 від 14 грудня 2020 року ОСОБА_4 в момент вчинення інкримінованого йому злочину страждав на психічне захворювання Легку розумову відсталість (F70 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), що позбавляло його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
ОСОБА_4 під час вчинення інкримінованих йому дій у тимчасовому хворобливому стані/сутінкові розлади свідомості, паталогічний афект, паталогічне сп`яніння та ін./ не знаходився.
ОСОБА_4 в даний час страждає на Легку розумову відсталість(F70 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
(а.с.63-66 к/п №0000098)
За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 є обмежено осудним.

Відповідно до вимог ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 504 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Застосування ст. 20 КК України дає змогу індивідуалізувати кримінальну відповідальність особи та призначення покарання, враховуючи її особливий психічний стан під час вчинення злочину. Це відповідає принципам справедливості та гуманності, а також сприяє вирішенню завдань КК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ психічні розлади - це розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті. Такою класифікацією є Міжнародна статистична класифікація хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду, яка застосовується в Україні з 01.01.1999 згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1998 № 297 «Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду».

Поняття «психічний розлад» охоплює всі види можливої психічної патології, а не виділяє конкретні види захворювання. Класифікувати психічні розлади можна лише на підставі спеціальних знань у галузі психіатрії.

У відповідності до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч.2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Визнання судом особи обмежено осудною тягне кримінально-правові наслідки. Це випливає з ч. 2 ст. 20 КК, згідно з якою «визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання».

Обмежена осудність не може обтяжувати покарання у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 3 ст. 67 КК суд, призначаючи покарання, не має права визнати такими, що його обтяжують, обставини, які не передбачені в ч. 1 цієї статті.

Таким чином, обмежену осудність необхідно враховувати при призначенні покарання тільки з метою його пом`якшення.

Обмежено осудна особа є суб`єктом злочину, а психічний розлад, який наявний у цієї особи, не виключає можливості притягнення її до кримінальної відповідальності та призначення покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 20 КК наслідком визнання судом особи обмежено осудною є можливість призначення їй примусових заходів медичного характеру (ст. 94 КК України).

У абзаці 2 п.3 постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» міститься роз`яснення, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку судово-психіатричних експертів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, що зумовлює її обмежену осудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

У висновку судово-психіатричного експерта №204/20 від 14 грудня 2020 року чітко вказано, що обвинувачений в момент вчинення кримінального правопорушення і на даний час страждає на Легку розумову відсталість, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування примусових заходів медичного характеру.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає міру покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

У відповідності до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України є проступком.

Суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинувачуваного обставин та характеризуючі дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який за ст.12 КК України відносяться до категорії проступків, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає можливим визначити покарання обвинуваченому у виді штрафу у мінімальному розмірі, відповідно до ч. 2 ст. 20 КК України.

У відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Постановою про визнання та приєднання речових доказів від 08 листопада 2020 року посвідчення водія серії «КВЕ» № НОМЕР_3 від 14 листопада 2019 року, що вилучене під час огляду місця події в Млинівському відділенні поліції 08 листопада 2020 року, поміщено у сейфпакет Національна поліція України з індивідуальним номером «SUD1029787» визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000098.

(а.с. 21-22 кримінального провадження № 0000098)
Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2020 року накладено арешт без права користування, розпорядження та відчуження на майно, а саме на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 14 листопада 2019 року ТСЦ 5642, на ім`я ОСОБА_4 , визначивши його місце зберігання у Млинівському ВП за адресою: смт. Млинів, вул.. Поліщука,2 Рівненської області.

(а.с.25-26к/п № 0000098)
У відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
У відповідності до ч.1 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході досудового розслідування було проведено судово технічну експертизу документів, що об`єктивно підтверджується довідкою про витрати на проведення судової експертизи від 15 грудня 2020 року в сумі 1961,4 грн.

(а.с.36 к/п № 00000052)

Частиною 2 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Разом з тим, частиною 1 ст.119 КПК України передбачено що суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Суд, з врахуванням вимог ст.119 КПК України, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 являється обмежено осудним і являється інвалідом третьої групи та продовжує перебувати на "Д" обліку в лікаря психіатра, вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від оплати процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судово технічної експертизи документів, від 15 грудня 2020 року в сумі 1961,4 грн., і віднести їх на рахунок коштів державного бюджету України.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 не приймалось.

На підставі наведенного,
керуючись ст. ст.349, 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України
с у д ,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358КК України, і призначити йому міру покарання у виді штрафу у розмірі тридцяит неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Речові докази по справі:
- посвідчення водія серії «КВЕ» № НОМЕР_3 від 14 листопада 2019 року залишити при матеріалах кримінального провадження.

Звільнити ОСОБА_7 від оплати процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової технічної експертизи документів від 15 грудня 2020 року в сумі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) гривня 40 копійок.
Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1