Справа № 463/3229/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/464/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року про відмову у задоволенні скарги,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, зобовязання до вчинення дій.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року, скасувати вказану ухвалу, згідно якої відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, зобов`язання до вчинення дій. Визнати протиправним невнесення працівниками ТУ ДБР, розташованого у м.Львові відповідних відомостей на підставі заяви про вчинене кримінальне правопорушення від за вих.№74 від 04.03.2021 року до ЄРДР. Зобов`язати ТУ ДБР, розташованого у м.Львові внести відповідні відмості на підставі його заяви про вчинене кримінальне правопорушення за вих.№74 від 04.03.2021 року до ЄРДР.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, оскільки слідчий суддя зобов`язаний був застосувати норми Конституції України, як норми прямої дії і захистити його права гарантовані п.1 ч.2 ст. 56 КПК України, а також слідчий суддя зобов`язаний був захистити його права передбачені ст.40 Конституції України, ст.56 КПК України.

Вказує, що оскаржуваною ухвалою слідчий суддя порушив норми процесуального права, а саме вимоги ст.ст.1, 2 КПК України.

Зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст.ст. 55, 56, 214 КПК України. З моменту подання ним заяви про вчинення злочину він набув статусу потерпілого; на підставі п. 1 ч. 2 ст. 56 КПК слідчий суддя зобов`язаний був задоволити його скаргу, а працівники ТУ ДБР, розташованого у м. Львові зареєструвати його заяву про злочин та визнати його потерпілим.

Наголошує, що ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 26 березня 2021 року не відповідає фактичним обставинам справи, а висновки суду не підтверджуються доказами.

В ухвалі слідчий суддя не вказав докази, які підтверджують, що його заява за вих.№74 від 04.03.2021 не є повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення і, що працівники ТУ ДБР, розташованого у м. Львові мали право не вносити дані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Працівники ТУ ДБР, розташованого у м. Львові на виконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язані були після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення за вих.№74 від 04.03.2021 внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та визнати його потерпілим, чого зроблено не було.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року покликається на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки апелянт не був присутнім при оголошенні оскаржуваної ухвали, і отримавши 10.04.2021 року рекомендованим листом ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року фізично не мав можливості виконати вимоги ухвали щодо апеляційного оскарження, так як зміст вказаної ухвали став відомий йому тільки 10.04.2021 року.

В судове засідання скаржник не з`явився, в апеляційній скарзі зазначив, що її розгляд просить проводити у його відсутності. Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце його проведення, про причини неявки не повідомив. З урахуванням наведеного та положень ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі осіб, які без поважних причин не з`явились до суду.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що в її задоволенні слід відмовити.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року про відмову у задоволенні скарги, то матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження, а відтак колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити.

З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р(ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18), яким положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 04 березня 2021 року ОСОБА_6 на адресу Державного бюро розслідувань подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, ст. 366 КК України, які вчинив, на думку заявника, суддя Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_7 .

З долученої відповіді Державного бюро розслідувань від 04 березня 2021 року вбачається, що заява про вчинення злочинів була скерована до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, за належністю.

Крім того, з поданої скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 фактично не погоджується із винесеним суддею Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_7 додаткового рішенням у справі №454/1101/16-ц від 11 квітня 2017 року.

За результатом судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні, обґрунтовуючи своє рішення тим, що відсутні підстави для задоволення скарги про зобов`язання слідчого ТУ ДБР у м. Львові внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_6 від 04 березня 2021 року, у відповідності до ст. 214 КПК України.

Крім того, слідчим суддею взято до уваги також те, що доводи заявника фактично зводяться до не згоди з додаткови рішення,яке ухвали вказаний суддя, згідно якого з фермерського товариства,яке йому належить було стягнуто судовий збір в розмірі 15 000 гривень, сама по собі незгода з даними судовими рішеннями - не є підставою для внесення в ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Погоджується з таким висновком слідчого судді і колегія суддів, оскільки, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_6 про кримінальні правопорушення, такі зводяться до незгоди із прийнятим суддею рішенням у справі, а тому такі не можуть бути підставою для скасування рішення слідчого судді.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи матеріали скарги, приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки слідчого судді з приводу скарги ОСОБА_6 є обґрунтованими належним чином та суд апеляційної інстанції не вбачає жодних підстав не погоджуватися із зазначеними висновками.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що ухвала слідчого судді, якою було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 , є законною, обґрунтованою та вмотивованою, і висновки викладені в ній відповідають матеріалам справи, і не вбачається жодних законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 26 березня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року про відмову в задоволенні скарги в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, зобовязання до вчинення дій, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді