Справа № 201/6205/21
Провадження № 1-кс/201/1975/2021
УХВАЛА
Іменем України

24 червня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю дізнавача СД ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417 від 20.06.2021 року за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що 20.06.2021 року до ВП №5 ДРУП надійшов рапорт від співробітників УПП в Дніпропетровській області, про те що 20.06.2021 року приблизно о 00:07 год. біля домоволодіння № 59 розташованого по пр.Гагаріна, м.Дніпро, був зупинений автомобіль марки "Audi" A4 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та під час перевірки технічного паспорту виявлено ознаки підробки.

20.06.2021 відомості за даним фактом зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

28.04.2021 під час огляду було влучено транспортний засіб автомобіль марки "Audi" A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , ключ від автомобілю та технічний паспорт транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

У зв`язку з необхідністю з`ясувати обставини, що мають значення для кримінального провадження та необхідністю проведення судової трасологічної експертизи для встановлення чи підлягав змінам номер кузова та чи можливо встановити первинний номер, а також проведення судово-технічної експертизи документів для встановлення відповідності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу офіційному бланку, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тимчасово вилученого майна та збереження речових доказів прокурор просив накласти арешт на вищевказані вилучені речі.

В судовому засіданні дізнавач СД ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області підтримав клопотання та просив його задовольнити, дав пояснення, які відповідають обставинам, викладеним у клопотанні.
Особа, у якої вилучено майно, ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, у задоволенні клопотання просив відмовити, наголошено, що автомобіль та ключі від нього не мають відношення до кримінального провадження, відомості за яким внесені до ЄРДР за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Крім того, з клопотання неможливо встановити які саме ознаки підробки має свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
На підставі ст.107 КПК України здійснювалось фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та додані до нього документи, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 20.06.2021 року до ВП №5 ДРУП надійшов рапорт від співробітників УПП в Дніпропетровській області, про те що 20.06.2021 року приблизно о 00:07 год. біля домоволодіння № 59 розташованого по пр.Гагаріна, м.Дніпро, був зупинений автомобіль марки "Audi" A4 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та під час перевірки технічного паспорту виявлено ознаки підробки.

20.06.2021 року відомості за даним фактом зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

28.04.2021 під час огляду було влучено транспортний засіб автомобіль марки "Audi" A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , ключ від автомобілю та технічний паспорт транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

Постановою дізнавача від 20.06.2021 року автомобіль марки "Audi" A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , ключ від автомобілю та технічний паспорт транспортного засобу серія НОМЕР_3 визнано речовим доказом.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме було знаряддям злочину та зберегло на собі його сліди.

Приймаючи до уваги, що зазначене у клопотанні свідоцтво про реєстрацію ТЗ зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, тобто є речовим доказом, а тому з метою збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, з метою забезпечення проведення судово-технічної експертизи документів для встановлення відповідності свідоцтва про реєстрацію ТЗ офіційному бланку, на вилучене свідоцтво про реєстрацію ТЗ необхідно накласти арешт.

Отже, з матеріалів кримінального провадження вбачається правова підстава та достатність доказів для накладення арешту на тимчасово вилучене 20.06.2021 року свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки "Audi" A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , і дізнавачем доведено необхідність такого арешту.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою збереження речових доказів застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вилученого в ході огляду майна (свідоцтва про реєстрацію ТЗ) шляхом заборони будь-яким особам користування, володіння та розпорядження є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, зокрема, привести до його знищення.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання неправомірного вибуття майна з власності та забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Тому клопотання дізнавача в частині накладання арешту шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування до скасування у встановленому КПК України порядку на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) підлягає задоволенню.

Що стосується вимог клопотання в частині накладання арешту шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування автомобілем та ключами від нього слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи: (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є притаманний всім статтям Конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2, 3 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який ідеться в клопотанні, або може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням.

Як вбачається з матеріалів клопотання, досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000417 від 20.06.2021 року здійснюється за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (використання завідомо підробленого документа).

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що автомобіль, ключі від нього і свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) є знаряддям кримінального правопорушення, тобто вказане майно має відношення до даного кримінального провадження, а його дослідження є необхідним для повного, швидкого, якісного проведення досудового розслідування, внаслідок чого необхідно накласти арешт на зазначене вище майно.

Отже згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких дізнавачем (слідчим, прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Таким чином, у клопотанні прокурора належним чином розкрито, яке відношення зазначене майно має саме до цього кримінального провадження, у зв`язку з чим процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна як речового доказу є визначеним відповідно до вимог ст. 98 КПК України, оскільки постановою дізнавача від 20.06.2021 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Дізнавач довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, може бути виконане.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що автомобіль та невід`ємні його частини - свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) і ключі від нього можуть бути використані як речовий доказ у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 4 статті 173 КПК, у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Згідно із ст. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З урахуванням презумпції невинуватості, навіть наявність у особи процесуального статусу підозрюваного не означає обов`язкового і однозначного постановлення щодо неї обвинувального вироку. Відтак, навіть можливе застосування в майбутньому конфіскації автомобіля як виду покарання не пропорційне обмеженню права користування підозрюваним цим майном на стадії досудового розслідування.

На переконання слідчого судді, будь-які умисні зміни технічного стану автомобіля включаються в поняття «розпорядження» - правомірності власника.

Зважаючи на встановлену наявність у автомобіля та невід`ємних до нього частин (свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт) і ключів) ознак речового доказу, завдання кримінального провадження і мета арешту не вимагають його недоторканості і збереження безпосередньо в тому стані, в якому він був виявлений під час вчинення кримінального правопорушення. Тобто звичайне зношення майна в природніх умовах не зашкодить його використанню з визначеною метою.

При прийнятті рішення слідчий суддя враховує і те, що володілець автомобіля вільно користувався ним. Але на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено. Автомобіль, ключі і свідоцтво про реєстрацію визнані у кримінальному провадженні речовими доказами. Призначена судово-технічна експертиза свідоцтва про реєстрацію автомобіля. Також необхідно провести судову трасологічну експертизу для встановлення чи підлягав змінам номер кузова/двигуна та чи можливо встановити первинний номер.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази можуть бути передані законному володільцю на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Автомобіль опечатаний слідчим, але зберігається під відкритим небом, біля будівлі ВП №5 ДРУП ГУНП, умови для гарантування його збереження відсутні.

Тому, зважаючи на відсутність даних щодо порушених інших кримінальних проваджень, в яких фігурує вказаний автомобіль, а також того, що в рамках даного кримінального провадження не всі слідчі дії з вказаним автомобілем проведені, з урахуванням особи ОСОБА_4 , відсутності даних щодо можливої причетності його до злочину (проступку) та даних щодо повідомлення йому про підозру у вчиненні злочину (проступку), слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на автомобіль і ключі від нього шляхом позбавлення права на відчуження і вважає за можливе передати автомобіль йому на відповідальне зберігання до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування до скасування у встановленому КПК України порядку на наступне майно:

-Технічний паспорт транспортного засобу НОМЕР_3 марки Audi А4, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження до скасування у встановленому КПК України порядку на наступне майно:

-Автомобіль марки Audi А4, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_2 ;

-ключ від вказаного транспортного засобу;

У задоволенні клопотання у іншій частині відмовити.

Зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування, прокурора у кримінальному провадженні або іншу уповноважену особу негайно передати автомобіль марки Audi А4, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_2 , ключ від вказаного транспортного засобу на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Зобов`язати ОСОБА_4 надавати доступ до автомобіля за першою вимогою для проведення слідчих дій.

Слідчому/дізнавачу ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області попередити ОСОБА_4 під розпис про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України в разі вчинення будь-яких незаконних дій щодо арештованого автомобіля.

У відповідності до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особами, що були відсутні при її проголошенні, в той же строк з моменту отримання її копії. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Підстави для скасування арешту майна визначені в ст. 174 КПК України.

Повний текст ухвали оголошений 24.06.2021 року о 18-45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1