Справа № 638/8804/21
Провадження № 1-кс/638/1432/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3

в інтересах ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харків скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про незаконне затримання та позбавлення волі в порядку ст.206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про незаконне затримання та позбавлення волі в порядку ст.206 КПК України.

В своїй скарзі ОСОБА_3 просить суд визнати поважними причини пропуску процесуального строку на оскарження дій та бездіяльності слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що перебіг процесуального строку закінчувався на вихідний день (неділю), та поновити процесуальний строк на оскарження.

Визнати затримання та тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мало місце 03.06.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , незаконним.

Надати доручення слідчим про невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_4 .

Свою скаргу обґрунтовує тим, що 03.06.2021року слідчим СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_5 з участю інших, що найменше десяти невідомих осіб одягнених у цивільний одяг було проведено обшук в гаражі, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у власності ОСОБА_4 .

Під час вищевказаного обшуку у ОСОБА_4 було вилучено автотранспортний засіб Tesla Model S сірого кольору, 2016 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , а також Nissan Leaf, 2015 року випуску, червоного кольору на транзитних номерах, які є власністю ОСОБА_4 .

Крім того, в цей же день у ОСОБА_4 були вилучені документи і ключі від вищевказаних автотранспортних засобів, а також ключі від гаражів, в яких перебували транспортні засоби та інші власні речі, які належать ОСОБА_4 на праві власності.

В порушення вимог п.п. 1, 14, 15, 18, ч. З ст. 42 КПК України слідчим під час проведення вищезазначеного обшуку не було повідомлено ОСОБА_4 про його права, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, про його право одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення; користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Зокрема, слідчий по закінченні обшуку не видав ОСОБА_4 жодного документа, з якого б убачалось про проведення слідчим будь-яких слідчих, процесуальних дій у тому числі і вилучення у ОСОБА_4 його власності, а саме автотранспортних засобів: Tesla Model S сірого кольору, 2016 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , а також, Nissan Leaf, 2015 року випуску, червоного кольору на транзитних номерах, а також ключів та документів до автотранспортних засобів.

До прибуття слідчого за вищевказаною адресою до ОСОБА_6 було застосовано затримання, яке полягало у тому, що декілька співробітників заломали ОСОБА_6 руки за його спину, повалили навзніч до полу лицем і одягнули сталеві браслети (кайданки), тримаючи його у такому положенні досить тривалий час, фактично до прибуття слідчого.

Крім того, після прибуття на місце обшуку слідчого і зняття сталевих браслетів (кайданків) з ОСОБА_6 останній все одно був позбавлений можливості вільно пересуватися та постійно знаходився у присутності уповноважених осіб аж до 05 години ранку наступного дня.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 повністю підтримав доводи, викладені в скарзі, просив суд її задовольнити.. ОСОБА_4 підтримав доводи захисника ОСОБА_3 та також просив завольнити скаргу.

Слідчий ОСОБА_5 просив суд відмовити в задоволені скарги, посилаючись на те, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000617 від 22.05.21 за ч.3 ст.289 КК України фактів порушення конституційних прав ОСОБА_4 не було. Під час досудового розслідування останній не затримувався та стосовно нього запобіжний захід не обирався. Особисто ОСОБА_5 в цей день знаходився на своєму робочому місці, та після закінчення робочого дня направився додому. Щодо вимог про надання судом доручення слідчим про невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_4 ОСОБА_5 зазначив, що проведення такого обстеження не входить до компетенції або повноважень слідчих і це не передбчено діючим законодавством.

Суд, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали кримінального провадження, зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту ст.113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Згідно ч.7 ст.115 КПК України при обчислені процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчислені строку годинами і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцами, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Стаття 117 КПК України передбачає, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Як вбачається зі змісту скарги захисника ОСОБА_3 неправомірні, які на думку захисника, дії працівників поліції мали місце 03 червня 2021 року під час проведення слідчих дій за адресою: м. Харків, вул. Северіна Потоцького, 36-в. Вказана дата проведення слідчих дій підтверджується матеріалами кримінального провадження №0000617 від 22.05.21 за ч.3 ст.289 КК України.

Таким чином, передбачений ч.1 ст.304 КПК України останній день строку оскарження дій слідчого припав на вихідний день. Скарга захисника ОСОБА_3 подана в перший робочий день - 14 червня 2021 року. Отже, строк на подання скарги захисником не пропущений, тому клопотання про поновлення строку суд залишає без розгляду.

З приводу доводів захисника щодо незаконності затримання та тримання під вартою ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Скарга захисника ОСОБА_3 подана, як зазначено, в порядку ст.ст.206,208 КПК України.

Суд зауважує, що на відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303-308 КПК України, ст. 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

Вивченням матеріалів кримінального провадження №0000617 від 22.05.21 за ч.3 ст.289 КК України встановлено, що протокол про затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час подій 03.06.2021 та 04.06.2021 не складався. Дії щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 не здійснювалися. Станом на час проведення слідчих дій повідомлення про підозру ОСОБА_4 не вручено.

Також, враховуючи, що ОСОБА_4 приймав участь під час розгляду скарги, підстави для застосування судом процесуального механізму, передбаченого статтею 206 КПК, в частині звільнення позбавленої свободи особи відсутні.

В частині визнання незаконним затримання та тримання під вартою ОСОБА_4 суд зазначає, що вказаний вище процесуальний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно ч.1 ст.208 КПК України уповноважена службова особа має право без ували слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках, зазначених в цій частині.

Вимогами ч.5 ст.208 КПК України передбачено, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 КПК України, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 КПК України; підстави затримання; результати особистого обшуку, клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Захисником не надано об`єктивних і достатніх доказів незаконного затримання ОСОБА_4 або тримання його під вартою в органі державної влади або державній установі, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб. В матеріалах кримінального провадження №0000617, які були оглянуті судом під час судового засідання, містяться заяви ОСОБА_4 , в яких зазначено, що огляд гаражів та автомобілів, іншого майна здійснено з дозволу власника цього майна, а саме ОСОБА_4 .. В протоколах огляду місця події також зазначено, що огляд проводився в присутності власника, про що свідчить підпис особи власника ОСОБА_4 ..

Таким чином, суд позбавлений можливості дати оцінку доводам захисника щодо незаконності затримання та тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки вони не підтверджуються дослідженими матеріалами справи та спростовуються матеріалами кримінального провадження. В той же час, в цій частині суд роз`яснює захиснику ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право звернутись в порядку ст.214 КПК України до компетентного правоохоронного органу з відповідним зверненням про можливе вчинення працівниками поліції кримінального правопорушення.

З приводу вимог захисника ОСОБА_3 щодо доручення слідчим здійснити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Діючими процесуальними нормами передбачено оскарження рішень, дій чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, в результаті якого слідчий суддя ухвалою може, в тому числі, зобов`язати орган досудового розслідування або прокурора вчинити певну дію.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним кодексом строк; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчог, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 КПК України.

Частиною другою статті 303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Таким чином, вимоги захисника про надання доручення слідчим про невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_4 не може бути предметом розгляду слідчим суддею згідно з вимогами статті 303 КПК України. Також, ці вимоги не можуть бути розглянуті судом і в порядку ст.206 КПК України, оскільки норми цієї статті не передбачають обов`язок суду надавати доручення слідчим проводити судово-медичне обстеження особи.

Враховуючи, що відсутні підстави для задоволення вимог скарги в частині визнання незаконним затримання та тримання під вартою, суд дійшов висновку, з урахуванням вищенаведеного, про необхідність відмови у задоволенні вимог в іншій частині скарги.

Керуючись ст.ст. 303,307, 206, 208 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Скаргу в частині вимог щодо поновлення процесуального строку на оскарження залишити без розгляду.

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 в частині вимог щодо визнання незаконними затримання та тримання під вартою ОСОБА_4 та надання доручення слідчим про невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1