В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2021 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 02 грудня 2019 року за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бориспіль, Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , з повною базовою загальною середньою освітою, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.164 КК України;
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,
законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 2-1519/2006 від 28.07.2006 ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати кошти (аліменти) на ім`я ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2006, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Знаючи про необхідність сплати аліментів ОСОБА_3 в період часу з 01.08.2020 по 01.02.2021, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання сина (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, не сплачував аліменти, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, передбачене ст. 51 Конституції України.
Не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, ОСОБА_3 на роботу не влаштувався, на обліку в Жмеринській міськрайонній філії Вінницького обласного центру зайнятості не перебуває, маючи доходи з неофіційних заробітків, їх не декларував та не декларує, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та аліменти на утримання дитини не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто добровільно рішення суду не виконував і таким чином умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів за вказаний період у розмірі 14 620 (чотирнадцять тисяч шістсот двадцять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.
Окрім того, з моменту виникнення зобов`язання сплачувати аліменти, а саме з 12.07.2006 по 01.02.2021 ОСОБА_3 допустив заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 257 455 (двісті п`ятдесят сім тисяч чотириста п`ятдесят п`ять ) гривень 27 (двадцять сім) копійок.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому звинуваченні визнав, щиро покаявся, і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним кримінального проступку, пояснивши, що дійсно в період з 01.08.2020 по 01.02.2021 неофіційно працював, отримував дохід, але свідомо не сплачував аліменти на сина певний проміжок часу через непорозуміння з колишньою дружиною, тобто матір`ю сина. З часом одружився, з`явилася нова сім`я, четверо дітей, що стало підставою для подальшої несплати аліментів та виникла така велика заборгованість. Докази його вини, добуті досудовим слідством, визнає повністю і не оспорює.
Потерпілий ОСОБА_5 повідомив суд, що із обвинуваченим в своєму житті практичного ніколи не спілкувався, та не вважає його батьком. Дійсно знає про заборгованість по нарахуванню аліментів, просив покарати обвинуваченого суворо.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , повідомила суд, що обвинувачений знав дійсно про заборгованість, однак жодним чином не намагався її погасити. Будь якої додаткової фінансової допомоги дитині не надавав. Просила суд суворо покарати обвинуваченого.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому проступку, який передбачений ч.1 ст.164 КК України і викладений в обвинувальному акті від 04.02.2021 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , показання обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 , законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_5 та законному представнику потерпілого ОСОБА_6 , що при таких обставинах вони позбавляєюся права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статті 69 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості кримінального проступку, вчиненого обвинуваченим, особи винуватого, відсутності обставин, що обтяжують покарання та наявності які пом`якшують, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 164 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 на обліку в психіатра та на обліку в нарколога не значиться, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, має на утримані трьох неповнолітніх дітей, вибачився перед потерпілим, ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Окрім того, з урахуванням обставин справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думки прокурора, суд доходить висновку, що доцільним є застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком на один рік та покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених пунктами 1, 2 ч. 1 пунктом 2 ч.3 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів або кримінальних проступків, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
Цивільний позов не заявлено, процесуальних витрат та речових доказів у провадженні немає.
Підстав для обрання запобіжного заходу немає.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 373-376, 381-382 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1