Провадження №1-кс/369/89/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2021 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Фінансова компанія» АЛЬКОР ІНВЕС» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001613 від 03.04.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Фінансова компанія» АЛЬКОР ІНВЕС» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001613 від 03.04.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України.
Як на підставу звернення зі скаргою зазначає, що в рамках зазначеного кримінального провадження накладено арешт, на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 №369/5073/19 від 18.04.2021 року на трикімнатну квартиру, загальною площею 82,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження.
Заявник вважає, що майно арештовано в супереч вимогам чинного законодавства та просить слідчого суддю скасувати арешт накладений на трикімнатну квартиру, загальною площею 82,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження.
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Фінансова компанія» АЛЬКОР ІНВЕС» не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. До канцелярії суду подав заява про розгляд клопотання без його участі.

Уповноважена особа Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області в судове засідання не з`явилася, відсутність якої не є перешкодою для розгляду клопотання.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0001613 від 03.04.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 №369/5073/19 від 18.04.2021 року у кримінальному провадженні за №0001613 від 03.04.2019 року було накладено арешт на трикімнатну квартиру, загальною площею 82,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження.
Згідно вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).
Тому слідчий суддя вважає, що при зазначених обставинах, під час звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна відповідно до ст. 170, 174 КПК України, майно зазначене у клопотанні не є належним об`єктом заходів забезпечення кримінального провадження. З поданих заявником доказів вбачається, що в матеріалах кримінального провадження в рамках якого накладено арешт відсутня об`єктивна необхідність в подальшому застосуванні заходів забезпечення у вигляді арешту на земельну ділянку.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Однак, слідчий суддя бере до уваги той факт, що вказана вимога, щодо скасування арешту накладеного на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 №369/5073/19 від 18.04.2021 року на трикімнатну квартиру, загальною площею 82,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження, вже розглянута слідчим суддею в рамках справа №369/15892/20 та арешт накладений на вищевказане майно скасовано, слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні вимог даного клопотання відмовити.
Керуючись ст.ст. 131, 174 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Фінансова компанія» АЛЬКОР ІНВЕС» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001613 від 03.04.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1