Справа № 357/4441/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року слідчий cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого ВРЗС СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області капрала поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000818 від 25.04.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

26 квітня 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого ВРЗС СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області капрала поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000818 від 25.04.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України.

Встановлені досудовим розслідування фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення згідно поданого клопотання:

25.04.2021 року по телефону до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від надійшло повідомлення від лікаря Рублевського про те, що до Білоцерківської МЛ-2 було доставлено ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 з проникаючим пораненням черевної порожнини. Вказані тілесні ушкодження спричинив наглядно знайомий в продуктовому магазині в с. Михайлівка, Білоцерківського району.

25.04.2021 року в ході проведення огляду місця події, в туалеті, що знаходився за магазином, за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено складний ніж ,який було поміщено до паперового конверту.

25.04.2021 року в ході проведення огляду місця події, а саме, санітарної палати №21 Білоцерківської міської лікарні № 2, що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Семашко, 9, було виявлено та вилучено футболку темно-синього кольору з плямами речовини бурого кольору.

25.04.2021 року в порядку ст. 93 КПК України від ОСОБА_6 було отримано куртку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, схожу на кров, яку упаковано в картонну коробку.

Складним ножем користується та він належить ОСОБА_7 , футболка та куртка належить та ними користується потерпілий ОСОБА_5 .

Відомості по даному факту внесені до ЄРДР за № №0000818, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 124 КК України розпочато досудове розслідування.

26.04.2021 вищевказані речі постановою слідчого були визнані речовими доказами в порядку ч.1 ст. 98 КПК України.

Обґрунтування вимог клопотання:

У відповідності до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

У відповідності до ст.168 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч 11 ст. 170 КПК України підставою накладення арешту є: заборона або обмеження користування, розпорядження майном, можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На підставі вищевикладеного, зважаючи на те, що в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що складний ніж, футболка з плямами речовини бурого кольору та куртка з плямами речовини бурого кольору є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, враховуючи необхідність проведення ряду слідчих дій та проведення судових експертиз для встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадження.

Відомості про участь сторін при розгляді клопотання та фіксування судового процесу:

Слідчий ВРЗС СВ Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, подане клопотання підтримав у повному обсязі.

Власники вилучених речей ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином, ОСОБА_7 подав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечив.

Зважаючи на вимоги ст.172 КПК України слідчий суддя вважає можливим розглядати клопотання у відсутність вказаних осіб, оскільки неприбуття в судове засідання без поважних причин або неповідомлення про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Правове обґрунтування рішення:

Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч.5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч.1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.6 статті 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Огляд та тимчасове вилучення майна, про арешт якого ставиться питання в клопотанні, проведено слідчими 25.04.2021 року, наступним робочим днем після вилучення майна є 26.04.2021 року, а отже слідчим дотримано строки подання клопотання, розгляд якого проводиться слідчим суддею в межах термінів, встановлених нормами ст.171, 172, 173 КПК України.

Згідно із пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

правову підставу для арешту майна;

можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4частини другої статті 170цього Кодексу);

можливість спеціальної конфіскації майна(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170цього Кодексу);

розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170цього Кодексу);

розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Крім того, відповідно до ч.3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ході огляду місця події від 25.04.2021 року, є збереження речових доказів та запобігання їх знищенню, перетворенню, відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування. Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та речами які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та яке може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Також встановлено, що на даному етапі досудового розслідування, яке тільки розпочалось, необхідно буде провести ряд слідчих дій, в тому числі судові експертизи з вказаними речовими доказами.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді, суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно доч.4 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, в судовому засіданні слідчим суддею поза розумним сумнівом встановлено наявність обґрунтованих фактів щодо вчинення кримінального правопорушення та необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду майно шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого максимального заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати тимчасово вилучене під час огляду місця події майно доказом в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Окремо, слідчий суддя зазначає, що в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на речовий доказ - куртку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, слід відмовити, оскільки остання не є тимчасово вилученим майном в розумінні ст.167-168 КПК України, так як відсутні будь-які процесуальні документи у виді протоколів огляду чи обшуку щодо її вилучення. З наданих органом досудового розслідування матеріалів до клопотання, вбачається наявність заяви громадянки ОСОБА_6 про добровільне долучення до матеріалів кримінального провадження куртки чорного кольору з наявними на ній пошкодженнями, в той же час слідчий просить накласти арешт на куртку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, вказана суперечність позбавляє можливості слідчого суддю встановити факт походження в матеріалах провадження такого доказу, на який просить накласти арешт.

Звертаю увагу, що джерела доказів у кримінальному провадженні визначаються положеннями ст. 84 КПК України, а саме вказано, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

25.04.2021 органом досудового розслідування, як вбачається із тексту клопотання було отримано в порядку ст.93 КПК України від ОСОБА_6 куртку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, схожу на кров, яку упаковано в картонну коробку. 26.04.2021 року постановою слідчого вказана куртка визнана речовим доказом та приєднана до матеріалів кримінального провадження №000593.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України, речовий доказ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

На переконання слідчого судді, у зв`язку з тим, що законодавець розмежовує механізм отримання та вилучення речових доказів, законом не передбачено обов`язкову вимогу щодо накладення арешту на докази, які були надані стороною добровільно, вже оглянуті, опечатані та вилучені слідчим для приєднання до матеріалів кримінального провадження для подальшого їх використання, а відтак в цій частині є також недоведеним відповідне обґрунтування необхідності арешту речового доказу в частині запобігання можливості його приховування, пошкодження, втрати, знищення або відчуження, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Керуючись статтями 2, 7, 16, 98, 107, 131-132, 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого ВРЗС СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області капрала поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000818 від 25.04.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме складний ніж та футболку темно-синього кольору з плямами речовини бурого кольору, які були вилучені на підставі протоколів огляду від 25.04.2021 року, який полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування вказаним майном для власників та інших осіб.

В іншій частині клопотання відмовити.

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження дозволити користування та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим ВРЗС СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області капралом поліції ОСОБА_3 , на якого покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт та забезпечення його схоронності.

Ухвала підлягає виконанню з урахуванням вимог постанови КМУ № 1104 від 19 грудня 2012 року про «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_1