Ухвала Іменем України
12 травня 2021 року м. Київ
справа № 220/1489/17 провадження № 51-8601ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2021 року щодо ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,
встановив:

За вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області

від 10 серпня 2020 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Хмельницької області та жителя АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Новосілка Донецької області та жителя

АДРЕСА_2 ,
засуджено за ч. 2 ст. 189 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки кожного.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнено кожного від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено певні обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2021 року вирок щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скасовано. Кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) у зв`язку з відсутністю в їхніх діях складу цього кримінального правопорушення.

За вироком суду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 13 липня 2017 року приблизно о 23:00, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , в грубій формі почали вимагати у ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 4000 доларів США, внаслідок чого вона, повідомивши, що в неї наразі відсутня вказана сума грошових коштів, пообіцяла знайти їх у найкоротший строк. 19 липня 2017 року, близько 20:40 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи за цією ж адресою, продовжили вимагати в ОСОБА_6 грошові кошти, а 24 липня 2017 року приблизно о 19:00 за вищевказаною адресою потерпіла передала ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 16 800 грн, але останні були затримані працівниками правоохоронних органів.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та призначення нового розгляду в цьому суді. Стверджує про необґрунтованість виправдання останніх за ч. 2 ст. 189 КК України, оскільки судом виключено погрозу вбивством та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень з переліку кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.

Відповідно до диспозиції ст. 189 КК України, викладеній у ч. 1 цієї норми вимагання це вимога передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці.

Згідно з ч. 2 ст. 189 КК Україниоднією з кваліфікуючих ознак вимагання є вчинення його за попередньою змовою групою осіб.

Як убачається з копії вироку, матеріали негласних слідчих (розшукових) дій визнано судом першої інстанції недопустимими доказами. У зв`язку з цим суд виключив з кваліфікації дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такі ознаки об`єктивної сторони вимагання, як погроза вбивством та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
Оскільки інших ознак в обвинуваченні зазначено не було, то на них не послався і суд. При цьому за відсутності будь-яких ознак об`єктивної сторони вказаного злочину суд першої інстанції помилково вважав, що наявна кваліфікуюча ознака вчинення вимагання за попередньою змовою групою осіб є достатньою для визнання засуджених винними.
Переглядаючи кримінальне провадження тільки за апеляційною скаргою сторони захисту, апеляційний суд виправив цю помилку та обґрунтовано послався на те, що за відсутності ознак об`єктивної сторони вимагання рішення суду є незаконним, а тому обґрунтовано скасував його та закрив кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПКУкраїни, оскільки в діянні немає складу кримінального правопорушення.
У зв`язку з тим, що прокурором вирок суду в апеляційному порядку не було оскаржено, суд апеляційної інстанції не мав права погіршити становище засуджених та встановити інші обставини справи, як про це йдеться у касаційній скарзі прокурора.
Відповідно до ст. 419 КПКУкраїни апеляційний суд належним чином вмотивував свої висновки, з якими погоджується і суд касаційної інстанції. Обставин, які були б підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, за доводами прокурора в касаційній скарзі не встановлено.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК Українисуд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2021 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3