Справа №201/1150/21
Провадження № 1-кс/201/364/2021
УХВАЛА
Іменем України
09 лютого 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання заступника начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000097 від 30.01.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000097 від 30.01.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що 29.01.2021р. до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від УПП про те, що під час патрулювання за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 145, зупинений автомобіль «Fiat Grande Punto», д.н.з НОМЕР_1 , під час огляду якого виявлено та вилучено кристалічну речовину білого кольору схожу на наркотичну.

30.01.2021р. під час огляду місця події за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 143, встановлено та вилучено автомобіль «Fiat Grande Punto», д.н.з НОМЕР_1 , чорного кольору, ключі від автомобілю з брилком та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

30.01.2021р. відомості за даним фактом зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Слідчий просив накласти арешт на вилучений під час огляду автомобіль, який використовувався для перевезення наркотичних засобів, водій якого може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а також ключі від автомобілю з брилком та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , які визнані речовими доказами.

Заступник начальника сектору дізнання надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав.

Від представника власника ОСОБА_5 майна, щодо якого вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_6 (діє на підставі ордеру від 01.02.2021р. ) надійшли заперечення на клопотання, у якій він зазначив, що після огляд дізнавач не звернувся до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на проведення невідкладного огляду, автомобіль не є речовим доказом, просив відмовити у задоволенні клопотання, клопотання просив розглядати без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

Як видно з матеріалів клопотання, 29.01.2021р. до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від УПП про те, що під час патрулювання за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 145, зупинений автомобіль «Fiat Grande Punto», д.н.з НОМЕР_1 , під час огляду якого виявлено та вилучено кристалічну речовину білого кольору схожу на наркотичну.

30.01.2021р. під час огляду місця події за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 143, встановлено та вилучено автомобіль «Fiat Grande Punto», д.н.з НОМЕР_1 , чорного кольору, ключі від автомобілю з брилком та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Як видно із протоколу огляду від 30.01.2021р., огляд проведений без ухвали слідчого судді про надання дозволу на його проведення.

Згідно із ч.1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

В свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Згідно зі ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Однак, до матеріалі клопотання не надано відповідну ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення невідкладного огляду.

А тому орган досудового розслідування не може ставити питання про арешт указаного майна, оскільки воно вилучене без передбачених законом підстав (не є тимчасово вилученим майном, на яке може бути накладений арешт з метою збереження речових доказів)..

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 98 КПК, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Орган досудового розслідування посилається у клопотанні на те, що автомобіль слід арештувати з метою збереження речових доказів, оскільки його власники причетні до скоєння кримінального правопорушення.

Однак, у клопотанні жодним чином не обґрунтовано і не доведено - чи відіграє сам по собі автомобіль, ключі від ньго і свідоцтво про реєстрацію ТЗ роль речового доказу, а саме, - є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

Тому, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадження, кваліфікованому за ч. 1 ст. 309 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту), органом досудового розслідування не доведено, що вилучений автомобіль та ключ від нього, відіграють роль речових доказів у кримінальному провадженні, а його утримання забезпечить їх збереження з метою уникнення відчуження, знищення та приховання майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суддя слідчий приходить до висновку про те, що з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів не вбачається достатніх підстав що обґрунтовували б достатньою мірою необхідність накладення арешту на відповідне майно.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання заступника начальника сектору дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна - автомобіля «Fiat Grande Punto», д.н.з НОМЕР_1 чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , ключі від автомобілю з брилком, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000097 від 30.01.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1