Справа № 576/2736/20
Провадження №1-кп/576/79/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2021 року м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові об`єднані кримінальні провадження № 0000207 від 11.11.2020 року, № 0000164 від 21.12.2020 року, № 0000666 від 17.12.2020 року та № 0000007 від 15.01.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухів Сумської області, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, студента ДНЗ „Глухівське вище професійне училище, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 09.06.2020 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2ст. 389, ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст. 185 КК України-

ВСТАНОВИВ :
Вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020, який набрав законної сили 10.07.2020, ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт.

Засуджений ОСОБА_7 14.07.2020 був поставлений на облік до Глухівського міськрайонного сектору філії Державної установи «Центр пробацїї» в Сумській області, де 16.09.2020 під підпис ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджений, що може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Того ж дня, тобто 16.09.2020, засудженому ОСОБА_7 видано направлення до відділу молоді та спорту Глухівської міської ради для відбування громадських робіт. Згідно з вказаним направленням ОСОБА_5 повинен був приступити до роботи з 17.09.2020.

Наказом начальника відділу молоді та спорту Глухівської міської ради № 120 від 16.09.2020 засудженому затверджено види суспільно корисних робіт для відбування громадських робіт та визначено період їх виконання.

Водночас, ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та попередженим про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від його відбування, умисно, з 02.11.2020 по 06.11.2020, з 09.11.2020 по 13.11.2020, з 16.11.2020 по 20.11.2020, з 23.11.2020 по 27.11.2020, а також 30.11.2020, ігноруючи обов`язки, пов`язані із відбуванням призначеного покарання, не вийшов на громадські роботи без поважних причин, тим самим ухилився від відбуття вказаного покарання.

Станом на 30.11.2020 ОСОБА_5 відбув 8 годин покарання, до повного відбуття залишилось 232 години громадських робіт.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбуття покарання у вигляді громадських робіт.

Крім цього, у вересні 2020 року (точні дата та час не встановлені) ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , та під час вживання спиртних напоїв, шляхом вільного доступу викрав ключі від замку вхідних дверей вказаної квартири.

20 листопада 2020 року (точного часу не встановлено) ОСОБА_5 , порушуючи конституційне право громадян на недоторканість житла, без згоди власника, вирішив проникнути до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності по 1/3 частині ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Знаходячись біля входу до квартири, ОСОБА_5 відкрив вхідні двері квартири ключем, який раніше викрав у ОСОБА_8 , таким чином незаконно проник в квартиру, розташовану за вищевказаною адресою, чим порушив гарантоване ст. 30 Конституції України право особи на недоторканість житла.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла.

Також 20 листопада 2020 року близько 4 годині 00 хвилин достовірно знаючи, що власник квартири ОСОБА_8 вдома відсутній, (перебуває на заробітках в м. Києві), ОСОБА_5 прийшов до вказаної квартири, відчинивши двері заздалегідь викраденим ключем. Перебуваючи у квартирі, у прихожій кімнаті побачив належний власнику перфоратор Воvагіа ВRН 1500/1, і в цей момент вирішив його викрасти. Реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, повторно, ОСОБА_5 взяв перфоратор Воvагіа ВRН 1500/1 вартістю 1216 грн. та з ним покинув місце вчинення злочину. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вказаною крадіжкою потерпілому ОСОБА_8 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1216 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім цього, 15 грудня 2020 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_5 , порушуючи конституційне право громадян на недоторканість житла, без згоди власника, вирішив проникнути до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності по 1/3 частині ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Знаходячись біля входу до квартири, ОСОБА_5 відкрив вхідні двері ключем, який раніше викрав у ОСОБА_8 , таким чином, незаконно проник в квартиру, розташовану за вищевказаною адресою, чим порушив гарантоване ст. 30 Конституції України право особи на недоторканість житла.

Своїми умисними діями, які полягають у порушенні недоторканості житла, а саме незаконному проникненні до житла, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро покаявся. Пояснив, що призначені вироком суду громадські роботи не відбуває, відбув лише 8 годин, бо не має бажання. В пробації наслідки роз`яснили, але він все одно не відбуває. У вказані в обвинувальному акті дні та час дійсно приходив до квартири потерпілого щоб вживати там алкоголь з товаришем або передохнути. Всього так приходив двічі. Знав, що ОСОБА_8 вдома відсутній. Двері відчиняв за допомогою ключа, який попередньо викрав, коли був у гостях в потерпілого. Але 20 листопада минулого року, прийшовши до вказаної квартири, звернув увагу на перфоратор у прихожій та викрав його. Пізніше здав у ломбард за 500 грн.

Потерпілий ОСОБА_8 своїм правом на участь у розгляді справи не скористався, до початку розгляду справи через канцелярію суду надав заяву, у якій просив розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має (а.с. 84).

Враховуючи те, що обвинувачений та сторона обвинувачення не оспорюють обставини справи, судом встановлено що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбуття покарання у вигляді громадських робіт; за ч. 1 ст. 162 КК України як порушення недоторканості житла, а саме незаконне проникнення до житла; за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується нейтрально, навчається, має молодий вік, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Також суд враховує досудову доповідь Глухівського центру з питань пробації, згідно якої виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства,позицію потерпілого, у зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту, за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді штрафу та за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді арешту. Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно слід призначити ОСОБА_5 покарання у виді арешту. При цьому покарання у виді штрафу виконувати окремо.
На підставі статей 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 року, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді арешту.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.
Відповідно до вироку Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 240 годин громадських робіт, з яких він відбув 8 годин. Тому, на підставі пп. 4 п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України, переводячи громадські роботи в арешт, обвинуваченому за вказаним вироком необхідно відбувати 28 днів арешту.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази відсутні.

Питання про витрати на проведення судової експертизи має бути вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 94, 368-371, 373-376, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ч.1 ст. 162 та ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 389 КК України у виді трьох місяців арешту

-за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді п`яти місяців арешту

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у видіп`яти місяців арешту.

На підставі статей 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 року, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді п`яти місяців чотирнадцяти днів арешту.
Покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., виконувати окремо.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи у сумі 490,35 грн..

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1