Справа № 344/2355/21
Провадження № 1-кс/344/943/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла зазначена скарга на неповернення тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 000 3360.

У скарзі скаржник просить повернути тимчасово вилучене майно, а саме транспортний засіб марки БМВ Х5, д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску.

Скаржник та його адвокат в судове засідання не з`явилися будучи належним чином повідомленим, адвокат прохав розгляд клопотання проводити без їх участі. Відтак враховуючи вимоги КПК щодо часових меж розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання по суті з постановленням ухвали, враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дізнавач Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області в судове засідання будучи повідомленимне з`явився,причини неявки не повідомив, однак його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

12.02.2021 скаржник звернувся до міського суду із даною скаргою про бездіяльність дізнавача, скаржником долучено копію листа дізнавача від 28.01.2021про відмову у задоволенні клопотання від 26.01.2021 про повернення тимчасово вилученого майна, з якої вбачається, що до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області із клопотанням про повернення йому тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля марки БМВ Х5, д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску на відповідальне зберігання звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , однак дізнавачем Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області зазначено, що автомобіль марки БМВ Х5, д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску визнано речовим доказом. У кримінальному провадженні не прийнято кінцеве рішення, тому повернення автомобіля не являється можливим.

Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій дізнавач, слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено вищезазначений автомобіль було вилучено 07.10.2019, однак доказів, що вказаний транспортний засіб було вилучено саме у ОСОБА_4 , або, що вилучене майно належить чи перебуває на відповідній правовій основі у ОСОБА_4 як власника чи правомірного володільця такого майна слідчому судді так і не представлено, і до матеріалів скарги не долучено, хоча такої змоги скаржник позбавлений не був.

Згідно з ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України, а змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із засад кримінального провадження (п. 15 ч.1 ст. 7 КПК України).

В своєму клопотанні скаржник вказує, що порушується його право власності. При цьому, як вбачається з матеріалів скарги на даному автомобілі виявлено ознаки (сліди) механічного втручання, відбулося знищення первинного ідентифікаційного номеру кузову (а.с. 31), а свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу не відповідає аналогічним документам, які перебувають в офіційному обігу (а.с.26).

В той же час майно, про повернення якого прохає сторона скаржника є предметом кримінального правопорушення та може бути використане, як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, про що прямо вказано в листі №1086/108/46/02-2021 від 28.01.2021, із матеріалів скарги вбачається, що даний автомобіль визнано речовим доказом та поміщено для подальшого зберігання на територію Івано-Франківського ВП ГУНП в області.

Скаржник же просить повернути тимчасово вилучене майно, вказує, що він є його правомірний володілець.

Слідчий суддя зазначає, що зміна ідентифікаційного номеру кузова позбавляє можливості ідентифікувати транспортний засіб, як власність особи.

Так, Верховний Суд (постанова у справі № 712/4407/17 провадження № 61-25480св18) зазначав таке.

Статтею 37 Закону України «Про дорожній рух» констатована заборона експлуатації незареєстрованих (не перереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені. Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух`реєстрація транспортних засобів здійснюється органами ДАІ в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначений порядок регламентовано Законом України «Про дорожній рух» та Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».

Згідно з пунктом 15 вказаного Порядку державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складених частин (кузова, шасі, рами, двигуна) не допускається.

Виходячи з викладеного суд прийшов до висновку про те, що зміна ідентифікаційного номеру кузова транспортного засобу позбавляє можливості ідентифікувати транспортний засіб, як власність особи, експлуатація такого транспортного засобу на території України заборонена.

Отож слід дійти висновку, що зазначене майно належить до майна, яке вилучено з обігу і його вилучення здійснюється за самостійними правовими підставами.

Підсумовуючи наведене вважаю подану скаргу передчасною, а її вимоги - не підтвердженими доказами.

Керуючись ст.ст. 22, 98, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1