КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 6 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
Іменем України

6 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2021 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_8
сторони захисту адвоката ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні № 0001655 від 28.08.2020 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в м. Бориспіль, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 6 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України,

продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, починаючи з 23 лютого 2021 року, тобто до 23 квітня 2021 року включно в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, без альтернативи внесення застави.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом

першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким, більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, ризики, враховані під час обрання запобіжного заходу на даний час продовжують існувати та не зменшилися. Зазначено, що даних про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення та даних про особу обвинуваченого не встановлено.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить: ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/16526/20 від 23.02.2021 року скасувати, постановити ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 ; обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в нічний час доби.

Зазначає, що в ухвалі суд не зазначив доказів, які б підтверджували провину ОСОБА_7 , і які б були вагомі та достатні для продовження тримання під вартою.

Вказує, що в ухвалі не міститься: належного обґрунтування ризиків переховування від органів досудового слідства та суду, впливу на потерпілу та її батьків, свідків.

Звертає увагу на позитивну характеристику ОСОБА_7 та про наявність у нього сталих соціальних зв`язків.

Вважає, що цілодобовий домашній арешт із застосування електронних засобів контролю забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту ухвали місцевого суду та основних доводів апеляційної скарги, пояснення адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.

Мотиви Суду

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження під № 0001655 від 28.08.2020 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 6 ст. 152, ч. 4 ст. 153 КК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 23 квітня 2021 року включно із утриманням в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України.

Під час постановлення даного рішення суд першої інстанції виходив з того, що існує доцільність подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З таким висновком апеляційний суд погоджується, зауважуючи на слідуючому.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Так, перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі ту обставину, що судове провадження щодо ОСОБА_7 не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Зокрема, судом були враховані обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , вид та розмір покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою обвинуваченого, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.

Доводи захисника про неналежне обґрунтування ризиків спростовуються наявними матеріалами справи.

З приводу позитивної характеристики обвинуваченого, на чому наголошує захисник, суд першої інстанції вірно зазначив, що позитивна характеристика обвинуваченого та наявність постійного місця проживання, хоч і мають місце, однак на даний час вказані обставини у своїй сукупності не є переконливими та достатніми для зміни обвинуваченому виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419, 4221 ч. 4 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, починаючи з 23 лютого 2021 року, тобто до 23 квітня 2021 року включно в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, без альтернативи внесення застави, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 з ю б і н ОСОБА_10 С е м е н ц о в