Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2021 року у задоволенні скарги представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві від 05.01.2021 про закриття кримінального провадження № 0004695 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що в кримінальному провадженні закінчився строк досудового розслідування, визначений ч.1 ст.219 КПК України, який становить 18 місяців, та жодній особі не було повідомлено про підозру, а тому виключається можливість проведення будь-яких процесуальних чи слідчих дій.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження та визнати бездіяльність старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 в розслідуванні кримінального провадження № 0004695.

Як вказує представник, 21.05.2019 троє невстановлених осіб на автомобілі «Audi» за адресою: м. Київ, вул. Кирпоноса, 24, вчинили розбійний напад на ОСОБА_6 , яка їхала в автомобілі «Suzuki Grand Vitara» разом із ОСОБА_8 , застосували газ та заволоділи сумкою з речами та грошовими коштами в сумі 543 000 грн. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за заявою ОСОБА_6 21.05.2019 за попередньою правовою кваліфікацією за ч.4 ст.187 КК України, а в подальшому правова кваліфікація була змінена на ч.4 ст.186 КК України.

Закриваючи кримінальне провадження, слідчий мотивував прийняте рішення тим, що закінчився строк досудового розслідування та жодній особі не було повідомлено про підозру, тобто підставами, передбаченими п.10 ч.1 ст.284 КПК України, а також що ОСОБА_6 не надала документів чи інформації, за допомогою яких можна встановити ринкову вартість викраденого майна та підтвердити наявність такого майна у її власності, що не дає можливості встановити наслідки як обов`язковий елемент складу кримінального правопорушення. Додатково слідчий зазначив, що особу, яка могла привласнити майно потерпілої, не встановлено, у зв`язку з цим неможна однозначно стверджувати на наміри викрасти чуже майно з корисливих мотивів, та витлумачив усі сумніви щодо доведеності вини особи на її користь згідно з ст.17 КПК України.

Що стосується ухвали, то, відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя не врахував приписи ст.49 КК України, у відповідності з якими особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років, а у разі вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, 15 років. Також слідчий мав можливість продовжити строк досудового розслідування до встановлення осіб, причетних до вчинення розбою, але з відповідним клопотанням до суду не звертався. Незважаючи на те, що в скарзі порушувалося питання про визнання бездіяльності слідчого, який не продовжив строк досудового розслідування та не встановив конкретних осіб, слідчий суддя погодився з цим і висловив в ухвалі свою позицію, однак не визнав допущену бездіяльність, чим порушив права ОСОБА_6 і спричинив їй шкоду.

Також представник зазначає, що у кримінальному провадженні призначалися експертизи, тобто існувала певна версія, яка відроблялась працівниками поліції. Орган досудового розслідування зобов`язаний був встановити, чи була подія кримінального правопорушення, і ніщо не заважало допитати потерпілу, виконати всі необхідні слідчі (розшукові) дії, тощо. Отже, підставою для скасування постанови слідчого є необґрунтованість висновків, які містяться в ній, щодо обставин, які повинні бути встановлені слідчим, та невжиття органом досудового розслідування всіх необхідних заходів для збирання доказів. А відтак, передчасне прийняття рішення про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам стосовно ефективного розслідування та поновлення прав потерпілої від злочину.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, пропуск якого мотивовано тим, що копія судового рішення була отримана 29.03.2021 в день оголошення його повного тексту.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи представника потерпілої ОСОБА_5 , який підтримав клопотання про поновлення процесуального строку та апеляційну скаргу і просив їх задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Апеляційна скарга подана представником потерпілої 30.03.2021, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Представник потерпілої брав участь у розгляді скарги і отримав повний текст ухвали в день його проголошення 29.03.2021, який був останнім днем подання апеляційної скарги. Враховуючи те, що складання мотивованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом судового рішення, а сама скарга була подана на наступний день після отримання копії ухвали, тобто без невиправданої затримки, строк пропущено з поважних причин і підлягає поновленню.

Як встановив слідчий суддя, і це не оспорюється в апеляційній скарзі, Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000469524 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме, за фактом відкритого заволодіння грошовими коштами у розмірі 540 000 гривень, належними ОСОБА_6 . Відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 21.05.2019. 05.01.2021 року оскарженою постановою слідчий закрив кримінальне провадження, в якому жодній особі не повідомлено про підозру, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, встановленого п.2 ч.2 ст.219 КПК України.

Зважаючи на те, що положення ч.1 ст.284 КПК України носять імперативний характер, і згідно з ст.294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає, як зазначив слідчий суддя в ухвалі, слідчий дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується і доводи в апеляційній скарзі їх не спростовують.

Відповідно до вимог п.10 ч.1 ст.284 КПК України слідчий зобов`язаний закрити кримінальне провадження у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить вісімнадцять місяців у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Враховуючи те, що відомості про кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні № 000469524 внесено до ЄРДР 21.05.2019, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, згідно з ч.5 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, і нікому про підозру повідомлено не було, вже станом на 21.11.2020 у слідчого не було законних підстав здійснювати досудове розслідування, тобто проводити будь-які слідчі дії та приймати процесуальні рішення, окрім постанови про закриття кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя погодився з доводами представника потерпілої про те, що слідчий всупереч вимогам ст.91 КПК України з часу внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у повному обсязі не провів усі необхідні слідчі (розшукові) дії з метою встановлення причетності винних осіб до вчинення кримінального правопорушення, і така бездіяльність свідчить про недотримання слідчим вимог ст.ст.9, 28 КПК України, а так само про відсутність належного процесуального керівництва з боку прокурорів. Водночас, можливість проведення будь-яких процесуальних або слідчих дій поза межами строку досудового розслідування є неприпустимим і наслідком цього може бути визнання доказів, зібраних поза межами строку, недопустимими.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що мотиви слідчого, які він виклав у постанові, є суперечливими, заслуговують на увагу. Так, закриваючи кримінальне провадження, слідчий, серед іншого, зазначив, що потерпіла не надала документи чи інформацію, за допомогою яких можна встановити ринкову вартість викраденого майна, підтвердити наявність такого майна у власності, що не дає можливості встановити наслідки як обов`язковий елемент складу кримінального правопорушення. Крім того, на думку слідчого, особу, яка могла привласнити майно потерпілої, не встановлено, у зв`язку з цим неможна однозначно стверджувати про наміри особи викрасти чуже майно з корисливих мотивів.

Однак вказані обставини не можуть слугувати підставами для скасування постанови слідчого, оскільки основним аргументом, яким керувався слідчий, є закінчення строку досудового розслідування, про що також зазначено в резолютивній частині постанови. І навіть допит потерпілої ОСОБА_6 поза межами цього строку не дасть можливості встановити вказані обставини.

Колегія суддів не дає оцінку правовій кваліфікації дій невстановлених осіб, з якою не погоджується представник ОСОБА_5 , стверджуючи про те, що слідчий повинен був кваліфікувати такі дії за ч.4 ст.187 КК України. Разом з тим, зауважує, що правова кваліфікація у даному кримінальному провадженні не впливає на тривалість строку досудового розслідування, який у кримінальному провадженні як щодо тяжкого, так і щодо особливо тяжкого злочину з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня повідомлення особі про підозру становить 18 місяців, і положення ст.49 КК України, якою встановлені строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, в даному випадку застосовані бути не можуть.

Слушними є і посилання представника потерпілої на те, що слідчий вчинив бездіяльність, оскільки за наявності процесуальної можливості не звернувся з клопотанням про продовження строку досудового розслідування, не провів у повному обсязі необхідні слідчі (розшукові) дії, з чим погодився і слідчий суддя. Між тим, прийняття такого рішення, як визнання бездіяльності слідчого, вимогами ч.2 ст.307 КПК України, якою визначено, про що може бути ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги, не передбачене, і основним предметом оскарження є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Тому ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, і підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити представнику потерпілої ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_5 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року про відмову у задоволенні скарги представника потерпілої ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві від 5 січня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0004695 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3