Справа № 154/1028/21 Провадження №11-кп/802/504/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.ч.1,2 ст.190, ч.ч.ч.1,3,4 ст.358 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000105 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.04.2021 щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Кукли, Маневицького району Волинської області, громадянка України, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно -технічною освітою, непрацююча, пенсіонерка, несудима:

засуджена:

- за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1(один) рік;
- за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
- за ч.1 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн;
- за ч.3 ст.358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1(один) рік та 6 (шість) місяців;
- за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Вирішено питання речових доказів.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнана винною у тому, що 08.10.2018, точного часу не встановлено, знаходячись у приміщенні Управління соціального захисту населення Локачинської районної державної адміністрації на вул. Володимирській, 22 в смт. Локачі Волинської області, умисно, внесла неправдиві відомості та завірила особистим підписом декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, затверджену наказом Міністерства соціальної політики України № 604 від 02.05.2018, в розділі 4 "Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку і з дати випуску яких минуло менше ніж 5 років (крім мопеда), що перебувають у власності або володінні осіб, які входять до складу домогосподарства, а також членів сім`ї особи зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їх місця проживання" зазначила завідомо неправдиву інформацію про відсутність у володінні членів її сім`ї транспортних засобів, з дати випуску яких минуло менше ніж 5 років, оскільки в дійсності 01.06.2017 року її син ОСОБА_9 , придбав мотоцикл марки «MUSSTANG», 2016 року випуску.
Окрім цього, вона ж 08.10.2018, знаходячись у приміщенні Управління соціального захисту населення Локачинської районної державної адміністрації на вул. Володимирській, 22 в смт. Локачі Волинської області, умисно, з корисливих мотивів, подала до даної установи завідомо неправдивий документ - декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, затверджену наказом Міністерства соціальної політики України № 604 від 02.05.2018, неправдиві відомості про відсутність у володінні членів її сім`ї транспортних засобів, з дати випуску яких минуло менше ніж 5 років, оскільки в дійсності, її син ОСОБА_9 придбав мотоцикл марки «MUSSTANG», 01.06.2017 року випуску.
Також вона, 08.10.2018, з метою незаконного отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, з корисливих мотивів, умисно, знаходячись у приміщенні Управління соціального захисту населення Локачинської районної державної адміністрації на АДРЕСА_2 , заповнила декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 08.10.2018, достовірно знаючи про те, що у законному володінні її сина ОСОБА_9 знаходиться мотоцикл марки «MUSSTANG», 2016 року випуску, зареєстрований 01.06.2017 року, вказала неправдиві відомості, не зазначила у розділі 4 даної декларації відомості про вказаний транспортний засіб, внаслідок чого отримала субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за період 01.10.2018 по 30.04.2019 на загальну суму 15 289, 01 грн, завдавши державі, в особі Управління соціального захисту населення Локачинської районної державної адміністрації, майнової шкоди на вказану суму.
Окрім цього, 02.10.2019, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні Управління соціального захисту населення Локачинської районної державної адміністрації на вул. Володимирській, 22 в смт. Локачі Волинської області, умисно, внесла неправдиві відомості та завірила особистим підписом, декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, затверджену наказом Міністерства соціальної політики України № 604 від 02.05.2018, в котрій у розділі 4 "Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку і з дати випуску яких минуло менше ніж 5 років (крім мопеда), що перебувають у власності або володінні осіб, які входять до складу домогосподарства, а також членів сім`ї особи зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їх місця проживання" вказала неправдиву інформацію про відсутність у володінні членів її сім`ї транспортних засобів, з дати випуску яких минуло менше, ніж 5 років, оскільки в дійсності 01.06.2017 року, її син ОСОБА_9 , придбав мотоцикл марки «MUSSTANG», 2016 року випуску.
Також вона, 02.10.2019, знаходячись у приміщенні Управління соціального захисту населення Локачинської районної державної адміністрації на вул. Володимирській, 22 в смт. Локачі Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, подала завідомо неправдивий документ - декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, затверджену наказом Міністерства соціальної політики України № 604 від 02.05.2018, про відсутність у володінні членів її сім`ї транспортних засобів, з дати випуску яких минуло менше ніж 5 років, оскільки в дійсності, її син ОСОБА_9 , придбав мотоцикл марки «MUSSTANG», 2016 року випуску.
Вона ж, 02.10.2019, з метою незаконного отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, з корисливих мотивів, умисно, знаходячись у приміщенні Управління соціального захисту населення Локачинської районної державної адміністрації на АДРЕСА_2 , заповнила декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 02.10.2019, достовірно знаючи про те, що у законному володінні її сина ОСОБА_9 , знаходиться мотоцикл марки «MUSSTANG», 2016 року випуску, зареєстрований 01.06.2017 року, вказала неправдиві відомості у розділі 4 даної декларації відомості про відсутність вказаного транспортного засобу, внаслідок чого, незаконно отримала субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг за період 01.10.2019 по 30.04.2020 на загальну суму 3010, 30 грн, завдавши державі, в особі Управління соціального захисту населення Локачинської районної державної адміністрації, майнової шкоди на вказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченої просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості. Зазначає, призначене судом покарання не відповідає вимогам ч.3 ст.61 КК України, оскільки обмеження волі не застосовується до осіб, які досягли пенсійного віку. Також при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд, застосовуючи положення ст.75 КК України звільнив останню від призначеного покарання, чим неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що суд в резолютивній частині вироку вказав невірну редакцію статті 190 КК України, повинен був зазначити редакцію, яка діяла на момент вчинення кримінальних правопорушень. Зокрема, на момент вчинення з 01.10.2018 по 30.04.2019 та з 01.10.2019 по 30.04.2020 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.190 КК України (в редакції закону № 270-VI від 15.04.2008), санкції передбачали основне покарання у виді штрафу до 50 і від 50 - 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно. В подальшому законом №2617-VIII від 22.11.2018 посилено санкції ст.190 КК України, зокрема, основне покарання у виді штрафу встановлено від 2000-3000 і від 3000-4000 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Однак, суд порушив вказані вимоги закону. ОСОБА_7 засуджено за ч.1,2 ст.190 КК України в чинній редакції. На підставі вищевикладеного, просить вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.04.2021 щодо ОСОБА_7 скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.190 (в редакції закону № 270-VI від 15.04.2008), ч.ч.1,3,4 ст.358 КК України та призначити показання: - за ч.1 ст.190 КК України (в редакції закону № 270-VI від 15.04.2008) у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; - за ч.2 ст.190 КК України (в редакції закону № 270-VI від 15.04.2008) у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік; - за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.;- за ч.3 ст.358 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців; - за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. В решті вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала і просила скасувати вирок та ухвалити новий, обвинувачену, яка не заперечувала проти апеляційної скарги прокурора та просила суворо не карати, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Провадження розглянуто судом першої інстанції у відповідності з вимогами ч.3 ст.349 КПК України.
Доведеність вини та правильність кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 є обґрунтованими.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Проте, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, не дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема з копії паспорта ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, що досягла пенсійного віку (а.п.16-18). Однак, суд першої інстанції на момент ухвалення вироку, в порушення вимог ч.3 ст.61 КК України призначив ОСОБА_7 покарання: - за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, - за ч.2 ст.190 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, - за ч.3 ст.358 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік та шість місяців. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначив покарання у виді обмеження волі на строк два роки. Таким чином, такий вид покарання як обмеження волі до останньої не може бути застосовано.
Однак, суд, призначивши обвинуваченій покарання у виді обмеження волі, зазначених обставин не врахував, чим порушив вимоги ч.3 ст.61 КК України, тому доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими.
Разом з тим, заслуговують на увагу доводи прокурора щодо некоректного викладення в резолютивній частині вироку положень статті 75 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції застосував ст.75 КК України, яка передбачає звільнення особи від відбування покарання з випробуванням. Однак, місцевий суд на підставі положень цієї статті звільнив ОСОБА_7 від призначеного покарання.
Доводи сторони обвинувачення про те, що місцевий суд при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 190 КК України не вказав редакцію закону, який діяв на момент вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення є обґрунтованими.
На момент вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України в період часу з 01.10.2018 по 30.04.2019 діяла редакція закону №270-VI від 15.04.2008, санкція якого відповідно передбачала основне покарання у виді штрафу в розмірі до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не дотримався вищевказаних вимог закону та застосував за ч.1 ст.190 КК України щодо останньої закон в чинній редакції, чим порушив вимоги закону.
Оскільки за другим епізодом кошти для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.10.2019 до 30.04.2020 року обвинувачена незаконно заволоділа після вступу в дію Закону № 2617-VIII від 22.11.2018, місцевий суд обґрунтовано застосував Закон, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, вирок в частині призначення покарання скасуванню із ухваленням нового вироку.
Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд враховує тяжкість вчинених нею злочинів, які відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою пенсійного віку. Обставини, що пом`якшують її покарання - щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочинів, добровільне відшкодування завданої злочинами шкоди та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Апеляційний суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без відбування реального покарання у виді позбавлення волі, та є всі підстави для застосування інституту звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком. Покладення обов`язків, передбачених ст.76 КК України забезпечить належну поведінку першої в період іспитового строку та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 413, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора в кримінальтному провадженні - прокурора Володимир-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.04.2021 в частині призначеного покарання - скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.190, ч.ч.1,3,4 ст.358 КК України.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч.1 ст.190 КК України (в редакції закону № 270-VI від 15.04.2008) - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн;
- за ч.2 ст.190 КК України (в редакції закону № 2617-VIІІ від 22.11.2018) у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
- за ч.1 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн;
- за ч.3 ст.358 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
- за ч.4 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення. На вирок може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді