Справа № 739/728/21
Провадження № 1-в/739/29/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 секретаря ОСОБА_2 за участю: прокурора ОСОБА_3 представника УВП №31 ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 засудженого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну більш м`яким покарання у виді довічного позбавлення на певний строк, ВСТАНОВИВ:
Засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотання про заміну більш м`яким покарання у виді довічного позбавлення на певний строк. Своє клопотання мотивує тим, що вироком апеляційного суду Одеської області від 14.12.2009 року його засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі. Звертає увагу суду на те, що на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 12.03.2019 року у справі Петухов проти України ЄСПЛ рішуче засудив практику довічного засудження, оскільки в України не має реалістичних перспектив звільнення. Також у заяві він зазначає, що ЄСПЛ визнав, що Українське довічне покарання порушує права людини. У зв`язку з чим просить замінити більш м`ягким покарання у виді довічного позбавлення на певний строк. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 своє клопотання підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в письмовому клопотанні. Адвокат ОСОБА_5 клопотання засудженого ОСОБА_6 підтримав, просив його задовільнити. Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 з мотивів відсутності правових підстав для задоволення вказаного клопотання. Представник УВП №31 ОСОБА_4 погодився з думкою прокурора та зазначив, що правові підстави для задоволення клопотання відсутні. Заслухавши пояснення засудженого, враховуючи думку захисника, прокурора та представника УВП №31, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 74 КК України. Згідно ч. 3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленого санкцією нового закону. У разі, якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною 1 статті 72 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 вироком апеляційного суду Одеської області від 14.12.2009 року, засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2013 року вирок апеляційного суду Одеської області від 14.12.2009 року, щодо ОСОБА_6 змінено. Виключено з вироку обвинувачення про вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 умисного вбивства потерпілого ОСОБА_8 способом небезпечним для життя багатьох осіб, та рішення про кваліфікацію їх дій за п.5 ч.2 ст.115 КК України. Вважати ОСОБА_6 засудженим за пунктами 6,11,12, ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, і на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.5 ст.27 та ч.3 ст.364 КК України і пунктами 6,11,12, ч.2 ст.115 КК України ОСОБА_6 вважати засудженим до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Призначене вироком апеляційного суду Одеської області від 14.12.2009 року, щодо ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, яке ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2013 року вирок змінено, виключено з вироку обвинувачення про вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 умисного вбивства потерпілого ОСОБА_8 способом небезпечним для життя багатьох осіб, та рішення про кваліфікацію їх дій за п.5 ч.2 ст.115 КК України, а в частині призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю - залишено без змін, відповідає положенням та нормам КК України, які діяли на момент вчинення ним злочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України особам, які відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», заміна не відбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст. 82 КК України може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк. Статтею 51 КК України передбачені види покарань до осіб визнаних винними у вчиненні злочину, зокрема, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі. При розгляді клопотання засудженого суд виходить з вимог ч.1 ст.82 КК України, якою передбачена лише можливість заміни більш м`яким покаранням, покарання у виді позбавлення волі призначеного на певний строк. Така заміна до призначеного судом покарання у вигляді довічного позбавлення волі не передбачена. За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким немає. Посилання засудженого ОСОБА_6 на порушення ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які розтлумачені в рішенні Європейського суду з прав людини від 12.03.2019 року у справі «Петухов проти України», щодо того, що призначення довічного ув`язнення не відповідає меті реабілітації засуджених і тому його покарання має бути пом`якшене з довічного позбавлення волі на певний строк є необґрунтованим. Законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування. Положенням ч. 1 ст. 87 КК України передбачено можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи.

Згідно ч. 2 ст. 87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років. Детальний механізм помилування визначений Положенням «Про порядок здійснення помилування», затвердженим Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015. Таким чином, нормами Кримінального Кодексу України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини. Такою можливістю вправі скористатися і ОСОБА_6 . За обставин вищевикладених, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну більш м`яким покарання у виді довічного позбавлення на певний строкслід відмовити. Враховуючи наведене та керуючись ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 87 КК України, ст. ст. 152 КВК України, ст. ст. 370, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну більш м`яким покарання у виді довічного позбавлення на певний строк - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області, протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з дня вручення копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено 07 червня 2021 року о 12 год. 45 хв.