Справа № 461/5162/21
Провадження № 1-кс/461/3521/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.07.2021 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001032,-

ВСТАНОВИВ:

До Галицького районного суду м.Львова надійшла вказана вище скарга ОСОБА_3 , в якій просить скасувати постанову слідчого СУ ГУ НП у Львівській області від 20.05.2021 про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язати уповноважену особу у провадженні якої перебуває досудове розслідування у зведеній справі №0001032, повторно розглянути заяву від 05.02.2021 про визнання останнього потерпілим в порядку визначеному статтею 55 КПК України.
Скаргу мотивує тим, що 07.06.2021 року ним було отримано листа №М-57/16/01-21 від 20.05.2021 року з постановою від 20.05.2021 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим. Наголошує, що зміст заяви від 31.07.2019, пояснень від 21.10.2019 та 29.10.2019 року вказують на завдання ОСОБА_3 шкоди кримінальним провадженням, що в подальшому має бути перевірено в ході досудового розслідування зведеного кримінального провадження №0001032. Всупереч положенням ч.2 ст.55 КПК України слідчий СУ ГУНП у Львівській області безпідставно не визнає останнього потерпілим, не розслідує справу за ч.1 ст.172, чим позбавляє його належного захисту порушених прав.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи телефонограмою.
Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, що відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст. 55 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Слідчим суддею встановлено, що 12 липня 2019 року Центральним апаратом Державного бюро розслідувань (далі ДБР) внесені відомості до ЄРДР за №0001032, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, розпочатого за заявою гр. ОСОБА_3 в якій наведено факти можливої розтрати майна в особливо великих розмірах службовими особами ДК «Укроборонпром» та ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод».
Крім цього 02 жовтня 2019 року Центральним апаратом ДБР внесені відомості до ЄРДР за №0001542 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 20.08.2019 (за скаргою ОСОБА_3 ), якою зобов'язано слідчого ДБР внести відомості до ЄРДР, щодо закупівлі підпорядкованими підприємствами ДК «Укроборонпром» авіаційних запчастин за завищеною ціною, що завдало тяжких наслідків інтересам держави, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КПК України.
05 серпня 2020 року процесуальним прокурором спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону України прийнято рішення про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень в одне провадження якому присвоєно загальний номер №0001032 від 12.07.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України.
20.05.2021 слідчим групи слідчих у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001032 від 12.07.2019 .
В обґрунтування постанови слідчий зазначив наступне. В ході досудового розслідування матеріалів кримінального провадження підтверджується, що під час проведення закупівель підпорядкованими авіаційними підприємствами Концерну, товарів, робіт і послуг можливо за завищеними цінами, шкода заподіяна виключно державі в особі державних підприємств учасників Концерну. У кримінальному провадженні № 0001032 від 12.07.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191. ч. 2 ст. 364 КК України встановлюються ті ж обставини можливої закупівлі як підпорядкованими підприємствами ДП «Укроборонпром», так і безпосередньо ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод», авіаційних запчастин за завищеними цінами, що заподіяло тяжкої шкоди виключно інтересам держави. А тому як у неодноразових клопотаннях ОСОБА_3 про визнання його потерпілим так і в матеріалах кримінального провадження не наведено та не отримано жодних фактів чи обставин, які підтверджують чи можуть свідчити про заподіяння йому моральної, фізичної або майнової шкоди, що при цьому перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із можливими зловживаннями влади службовими особами підпорядкованих авіаційних підприємств ДК «Укроборонпром» під час проведення закупок товарів, робіт і послуг можливо за завищеними цінами. З огляду на викладене, із мотивів наведених ОСОБА_3 , матеріалів кримінального провадження, відсутні будь-які об`єктивні дані, які б вказували на заподіяння останньому матеріальної шкоди, що при цьому перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із можливими неправомірними діями під час закупівлі авіаційних запчастин підпорядкованими підприємствами ДК «Укроборонпром» за завищеними цінами. Окрім цього відсутні будь-які об`єктивні дані, які б вказували на заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди, що при цьому перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із можливими неправомірними діями під час закупівлі авіаційних запчастин підпорядкованими підприємствами ДК «Укроборонпром» за завищеними цінами. А тому вважає, що підстав визначених у КПК України, в тому числі з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог та достатніх для залучення заявника ОСОБА_3 до кримінального провадження в якості потерпілого немає.
Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Для вирішення питання про визнання особи потерпілим необхідним є з`ясування чи заподіяно такій особі шкоди злочином та якої саме, моральної, фізичної чи майнової.
Поняття майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілому охоплює: 1) заподіяну кримінальним правопорушенням особі пряму, безпосередню шкоду в її майновому та грошовому виразі; 2) не одержані внаслідок скоєння кримінального правопорушення доходи; 3) оцінені в грошовому вигляді витрати на відновлення здоров`я потерпілого, а в разі його смерті на поховання й виплати з підтримання матеріального добробуту і виховання непрацездатних членів сім`ї потерпілого та його неповнолітніх дітей; 4) кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.
В чинному законодавстві України всі наслідки немайнового характеру позначаються терміном «моральна шкода». Зміст цього поняття розкритий в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де визначено, що моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ.
Термін «моральна шкода» визначається через поняття страждання, які заподіяні фізичній особі внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації нею своїх звичок і бажань, погіршення відносин з людьми, інші негативні наслідки морального характеру. У свою чергу, «моральний характер» означає «пов`язаний з духовним життям людини».
Заподіяння фізичної шкоди тісно пов`язане з настанням в подальшому моральних страждань, отже, і моральної шкоди. У цьому випадку ці види шкоди у кримінальному провадженні важко розглядати окремо, оскільки вони доповнюють одне одного.
Фізична шкода визначається через сукупність змін, що об`єктивно сталися внаслідок вчинення кримінального правопорушення в стані людини як фізичної істоти.
До складових фізичної шкоди належать: тілесні ушкодження, розлад здоров`я, фізичні страждання.
При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Лише в такому випадку особа визнається потерпілою.
Під час проведення досудового розслідування не встановлено підстав вважати, що ОСОБА_3 було завдано моральної чи матеріальної шкоди; не встановлено відомостей, які б вказували про спричинення будь-якої шкоди останньому, а також не надано відомостей, що могли б підтвердити нанесену шкоду, яка була спричинена в результаті можливого вчинення кримінального правопорушення.
Прийняте слідчим рішення про відмову у визнанні потерпілим мотивоване тим, що відсутні будь-які об`єктивні дані, які б вказували на заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди, що при цьому перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із можливими неправомірними діями під час закупівлі авіаційних запчастин підпорядкованими підприємствами ДК «Укроборонпром» за завищеними цінами.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 20.05.2021 року, слідчий суддя вважає її обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам КПК України.
Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя виходить з того, що на час прийняття оскаржуваної постанови в розпорядженні слідчого були відсутні докази, які б могли свідчити про наявність підстав вважати, що заявнику завдана моральна, фізична або майнова шкода, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до переконання, що слідчий, виносячи оскаржувану постанову, діяв в межах своїх повноважень, правильно посилався на норми ч. 5 ст. 55 КПК України.
З огляду на вищевикладене, скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.55,110,303-307 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001032 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1