Справа № 621/623/14-к
Номер провадження 1-о/629/1/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року колегія суддів Лозівського міськрайонного суду Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року за нововиявленими та виключними обставинами, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про перегляд вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року за нововиявленими та виключними обставинами. В обґрунтування заяви зазначив, що вироком Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року його засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі. Вважає, що даний вирок цілком і повністю заснований на неправдивих показах свідка ОСОБА_8 . Крім завідомо неправдивих показань свідка ОСОБА_8 , суд першої інстанції був введений в оману слідчим СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , який порушив його право на захист в період досудового слідства, провів без обов`язкової участі його адвоката слідчу дію від 29.01.2014 року та передав до суду незаконну експертизу № 355/і-14, яку суд поклав в основу обвинувального вироку відносно нього від 30.05.2014 року. Також, за участі адвоката ОСОБА_10 від суду були незаконно приховані фактичні обставини злочину та не відображені в матеріалах досудового слідства факти нападу на нього з ножем потерпілого ОСОБА_11 і отримані ним від нього поранення. Крім того суд першої інстанції грубо порушив вимоги ст. 22 КПК України, тобто порушив принцип рівності і змагальності сторін, в подачі суду доказів і доведенні їх переконливості, а саме вніс в журнал судового засідання від 28.05.2014 року завідомо неправдиві відомості про результати розгляду його клопотань від 19.05.2014 року та від 23.05.2014 року про зловживання слідчого в отриманні результатів дактилоскопічної експертизи знаряддя злочину ОСОБА_12 ножа № 1. Зловживання суду проявилося і в оцінці слідчого експерименту, який відображає фактичні обставини справи, оскільки він проведений не в тих умовах, де стався злочин. Таким чином, на думку засудженого, неправдиві покази свідка, зловживання владою слідчого, суду і недбалість адвоката, у своїй сукупності доводять необхідність перегляду кримінальної справи № 621/623/14-к, оскільки на даний час ставиться під розумний сумнів законність і обґрунтованість обвинувального вироку від 30.05.2014 року, і як наслідок правомірність призначеного засудженому суворого покарання, призначеного судом, яке було винесено виключно на припущеннях.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 вимоги заяви про перегляд вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року за нововиявленими обставинами підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній.
В судовому засіданні захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 також просила задовольнити заяву засудженого.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року за нововиявленими обставинами, вважає її необґрунтованою та безпідставною.

Вивчивши заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку суду від 30.05.2014 року за нововиявленими обставинами та додані до неї матеріали, вислухавши думку прокурора та доводи учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили. Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається в письмовій формі.

Судом встановлено, вироком Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року ОСОБА_6 визнано винним за ч. 1 ст. 115 КК України та засуджено до 11 років позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 11.11.2014 року апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями засудженого залишено без задоволення, а вирок Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11.11.2014 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін, а касаційну скаргу з доповненнями засудженого без задоволення.

15.04.2019 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з заявою про перегляд вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року за нововиявленими обставинами.

17.04.2019 року ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення повернуто заявнику.

10.10.2019 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задоволено, ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 17.04.2019 року про повернення заяви ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

31.10.2019 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду подання голови Балаклійського районного суду Харківської області щодо вирішення питання направлення кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , на розгляд до іншого суду задоволено, дане кримінальне провадження із Балаклійського районного суду Харківської області направлено на розгляду до Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

06.11.2019 року заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року за нововиявленими обставинами прийнято до розгляду Лозівським міськрайонним судом Харківської області.

В заяві, як на правові підстави для перегляду вироку за нововиявленими обставинами засуджений ОСОБА_6 посилається, на п. 1 ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК України, а саме завідомо неправдиві показання свідка ОСОБА_8 , надані ним в судовому засіданні та зловживання слідчого, суду під час кримінального провадження, наслідок чого суд першої інстанції був введений в оману слідчим СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , який порушив його право на захист в період досудового слідства, провів без обов`язкової участі його адвоката слідчу дію від 29.01.2014 року та передав до суду незаконну експертизу № 355/і-14, яку суд поклав в основу обвинувального вироку відносно нього від 30.05.2015 року. Також, за участі адвоката ОСОБА_10 від суду були незаконно приховані фактичні обставини злочину та не відображені в матеріалах досудового слідства факти нападу на нього з ножем потерпілого ОСОБА_11 і отримані ним від нього поранення. Крім того суд першої інстанції грубо порушив вимоги ст. 22 КПК України, тобто порушив принцип рівності і змагальності сторін, в подачі суду доказів і доведенні їх переконливості, а саме вніс в журнал судового засідання від 28.05.2014 року завідомо неправдиві відомості про результати розгляду його клопотань від 19.05.2014 року та від 23.05.2014 року про зловживання слідчого в отриманні результатів дактилоскопічної експертизи знаряддя злочину ОСОБА_12 ножа № 1. Зловживання суду проявилося і в оцінці слідчого експерименту, який відображає фактичні обставини справи, оскільки він проведений не в тих умовах, де стався злочин та інше. Факт підтвердження того, що свідок дав завідомо неправдиві показання є свідчення ОСОБА_13 , який пояснив, що він з особистої бесіди зі свідком ОСОБА_8 , яка відбулася 15.12.2014 року, після ухвалення вироку, дізнався, що ОСОБА_8 не бачив моменту як ОСОБА_6 завдав потерпілому ножові поранення, хоча в судовому засіданні ОСОБА_8 говорив протилежне. Таким чином, на думку засудженого, неправдиві покази свідка, зловживання владою слідчого, суду і недбалість адвоката, у своїй сукупності доводять необхідність перегляду кримінальної справи № 621/623/14-к, оскільки на даний час ставиться під розумний сумнів законність і обґрунтованість обвинувального вироку від 30.05.2014 року, і як наслідок правомірність призначеного засудженому суворого покарання, призначеного судом, яке було винесено виключно на припущеннях.

Отже, доводи засудженого містять посилання, як на нововиявлені так і на виключні обставини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Виключними обставинами визнаються: встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; встановлення вини судді у вчиненні злочину або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Згідно до вимог п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування. За нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті судові рішення (вироки, ухвали) всіх судів. Новими визнаються обставини незалежно від того, чи були вони відомі кому-небудь із учасників процесу, головне, щоб вони не були відомі органам, які проводили розслідування, і суду.
Нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного так і правового характеру), які: об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, обставини, на які посилається ОСОБА_6 , як нововиявлені, йому були відомі ще під час судового розгляду Зміївським районним судом Харківської області, оскільки ОСОБА_6 брав участю у розгляді кримінального провадження, був присутнім під час допиту свідка ОСОБА_8 , тому мав можливість ставити питання свідку для усунення протиріч у його показах, за його участю досліджувалися всі матеріали кримінального провадження та оголошувався вирок.

Крім того, в апеляційній скарзі з доповненнями та змінами, в яких засуджений просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, ОСОБА_6 також посилався на обставини, зазначені в заяві про перегляд рішення суду, зокрема на те, що на досудовому слідстві, було порушено його право на захист, а також на неправдивість свідків та невідповідність з тими показами, які були надані на досудовому слідстві.

Також вирок Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року, яким ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено до 11 років позбавлення волі був предметом апеляційного розгляду, під час якого було встановлено, що суд повно, всестороннє та об`єктивно дослідив всі обставини скоєння злочину, допитав всіх свідків, дослідив всі докази, добуті у провадженні, як ті, що суд поклав в основу вироку, як докази вини обвинуваченого, так і ті, на які посилався обвинувачений та його захисник. Детально проаналізував та дав належний аналіз, юридичну оцінку всім доказам у провадженні, навів переконливі мотиви, чому він прийняв до уваги одні докази та критично оцінив інші. При перевірці кримінального провадження будь-яких порушень кримінально-процесуального закону, які б могли поставити під сумнів законність проведення слідчих дій, не встановлено, так як і не встановлено порушення ОСОБА_6 права на захист.

26.01.2016 року, в ухвалі суду касаційної інстанції, предметом розгляду якої був вирок Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 11.11.2014 року щодо ОСОБА_6 зазначено, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджується детально наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно, об`єктивно дослідив та надав оцінку.

Також, з матеріалів справи вбачається, що дійсно 25.01.2018 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України дача свідком завідомо неправдивих показань на підставі заяви ОСОБА_6 від 28.09.2017 року.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 від 17.07.2018 року кримінальне провадження № 0000173 від 26.01.2018 року за ч. 2 ст. 384 КК України закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.05.2019 року вищевказана постанова слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 від 17.07.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000173 від 26.01.2018 року за ч. 2 ст. 384 КК України скасована. Матеріали кримінального провадження повернуті до СУ ГУНП в Харківській області для вирішення питання про відновлення досудового розслідування.

Із листа заступника начальника відділу СУ ГУНП в Харківській області за вих.№19548/119-24-2019 від 03.09.2019 року вбачається, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000173 відновлено та проводяться слідчі дії.

Так, за клопотанням ОСОБА_6 в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_13 на покази яких ОСОБА_6 посилався як на одну із підстав для перегляду вироку за нововиявленими обставинами.
Свідок ОСОБА_8 , який був допитаний під час судового розгляду Зміївським районним судом Харківської області, пояснив, що очевидцем вчинення злочину не був, а також як саме ОСОБА_6 наносив удар потерпілому не бачив. Але вказав, що коли вони з ОСОБА_6 виходили з будинку то потерпілий лежав на кухні, тому він припустив, що ОСОБА_15 мертвий. Про те, що саме ОСОБА_6 міг нанести удар потерпілому він зрозумів коли побачив ніж у руках ОСОБА_16 , який він викинув в полі коли вони їхали разом на електричці. В зв`язку з тривалим проміжком часу вказати якого саме кольору була рукоятка ножа не може, проте зазначив, що на час розгляду справи Зміївським районним судом Харківської області обставини події пам`ятав більш детальніше ніж зараз. Також вказав, що покази давав добровільно і говорив лише правду.
Свідок ОСОБА_13 стверджував, що ОСОБА_17 дав неправдиві свідчення працівникам поліції на час досудового розслідування по кримінальному провадженню в 2014 році та в подальшому суду під час судового розгляду, тому на даний час переховується від суду. Оскільки як йому відомо зі слів ОСОБА_8 очевидцем вчинення злочину він не був, проте в зв`язку з тиском з боку працівників правоохоронних органів він дав інші свідчення, а саме, що він бачив момент вчинення злочину, і на даний час він визнає свою вину щодо дачі неправдивих показів. Окрім цього свідок пояснив, що з показами свідка ОСОБА_17 , наданими ним під час судового розгляд Зміївським районним судом Харківської області не знайомився, але в статті, яку виклав ОСОБА_16 в засобах масової інформації «Проект справедливий суд» є посилання на свідчення свідка ОСОБА_17 з вироку суду, в яких він зазначає, що був очевидцем вчинення злочину ОСОБА_16 . Також пояснив, що на підставі заяви ОСОБА_16 про притягнення до кримінальної відповідальності свідка ОСОБА_17 за дачу завідомо неправдивих показів його викликали в слідче управління для дачі показів. Результат розгляду заяви йому не відомий, але вказав, що слідчий йому говорив, що ОСОБА_17 дав пояснення, які суттєво не відрізняються від його первинних показів.
Проаналізувавши покази свідка ОСОБА_8 , надані ним під час судового розгляду Зміївським районним судом Харківської області суд приходить до висновку, що вони відповідають тим, що надані свідком суду, в яких свідок вказав, що очевидцем події він не був, і яким надана належна оцінка при ухвалені вироку відносно ОСОБА_6 , що спростовує доводи засудженого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_13 , щодо надання свідком неправдивих показів.
Згідно вимог КПК України такі нововиявлені обставини як підроблення доказів, завідомо неправдиві показання, які можуть бути надані свідком, потерпілим, підозрюваним, обвинуваченим, на яких ґрунтується судове рішення, повинні бути встановлені вироком суду, а за неможливості його постановлення матеріалами розслідування. Провадженню за такими нововиявленими обставинами обов`язково повинно передувати здійснення досудового розслідування щодо фактів штучного створення або підроблення доказів та надання завідомо неправдивих показань.
Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Праведная проти Росії » (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п . 46) процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, який міститься у постанові від 21 січня 2020 року у справі № 315/793/16-к, належним засобом доказування наявності таких нововиявлених обставин, як штучне створення або підроблення доказів, завідомо неправдиві показання свідка, на яких ґрунтується вирок, з огляду на встановлення кримінальної відповідальності за зазначені діяння слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.
Само по собі твердження засудженого, що свідок ОСОБА_8 обмовив його у вчиненні злочину, оскільки вони входять у суперечність з позицією самого засудженого, не можуть братися до уваги як наявність нововиявленої обставини, в зв`язку із тим, що зміст даних пояснень був відомий засудженому під час судового розгляду кримінального провадження.
Отже, в заяві засудженого ОСОБА_6 та в його поясненнях, наданих в судовому засіданні про перегляд судового рішення не наведено посилань з обґрунтуванням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, вичерпний перелік яких наведено ч. 2 ст. 459 КПК України та на підставі яких здійснюється кримінальне провадження за нововиявленими обставинами. Завідомо неправдивість показань свідка ОСОБА_8 у судовому засіданні під час розгляду справи по суті вироком суду не встановлено.
Щодо посилання засудженого ОСОБА_6 як на підставу перегляду судового рішення в зв`язку зловживанням слідчого, суду під час кримінального провадження то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 459 КПК України обставини, передбачені пунктом 3 частини третьої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили. Обставини, що стосуються зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що під час розслідування кримінального провадження слідчим були порушені вимоги кримінально-процесуального законодавства, які б могли поставити під сумнів законність проведення слідчих дій.

Як вбачається з матеріалів справи 29.01.2014 року дійсно слідчим СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_18 була проведена слідча дія як відібрання зразків крові для проведення експертизи, що зафіксовано в протоколі тримання зразків для експертизи від 29.01.2014. Вказана слідча дія була проведена за добровільною згодою засудженого ОСОБА_6 , про що він зазначив у власноручно написаній заяві від 29.01.2014 року.

Також до матеріалів справи засудженим долучено Витяг з кримінального провадження №0000034, з якого вбачається, що 28.04.2015 року на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України перевищення службових повноважень старшим слідчим СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_18 на підставі заяви ОСОБА_6 від 28.04.2015 року.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_19 кримінальне провадження №0000034 від 06.05.2015 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях колишнього слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_18 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Із листа слідчого управління ГУНП в Харківській області за вих.№7596/119-24/01-2021 від 26.03.2021 року вбачається, що кримінальне провадження №0000034 в електронній системі «Єдиний реєстр досудових розслідувань» за слідчими підрозділами ГУГП в Харківській області не значиться.

Нормами чинного кримінально процесуального законодавства встановлено, що такі виключні обставини, як зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження повинні бути встановлені вироком суду, а за неможливості його постановлення - матеріалами розслідування. Провадженню за такими виключними обставинами обов`язково повинно передувати здійснення досудового розслідування щодо фактів зловживань слідчого, прокурора, слідчого судді, судді під час кримінального провадження. Тобто, з конкретизацією такого факту відносно певної особи, у даному випадку слідчого, прокурора, суддів.

Під зловживанням слідчого, прокурора слід розуміти притягнення ними до кримінальної відповідальності завідомо невинних, примушення давати показання, завідомо незаконне затримання, привід або арешт, порушення права на захист. Злочинні діяння є підставою для провадження за виключними обставинами лише в тому випадку, якщо є зв`язок між незаконними діями осіб та прийнятим незаконним або необґрунтованим рішенням.

Однак, зазначені ОСОБА_6 у заяві факти щодо зловживання слідчого, суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення, не встановлені вироком суду та не підтверджені матеріалами розслідування, постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, а тому на думку суду не можуть бути визнані виключними обставинами.

Обставини, на які посилається засуджений, спрямовані виключно на нове дослідження та оцінку доказів, які вже досліджувалися та оцінені судами різних інстанцій, що є неприпустимим з огляду на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та пункт 52 рішення ЄСПЛ «Рябих проти Росії», де йдеться про те, що правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судових рішень. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного і зобов`язуючого судового рішення в цілях проведення повторного розгляду і винесення нового рішення по справі. Перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами не може розглядатися як замаскована апеляція і не може бути підставою для повторного розгляду кримінального провадження.

Також, в ході розгляду заяви ОСОБА_6 було надано ряд клопотань, спрямованих на пом`якшення призначеного за вироком суду покарання, які є підставою для оскарження вироку в апеляційному або касаційному порядку, а не є підставами для перегляду вироку за нововиявленими або виключними обставинами.

На підставі вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що на підтвердження своїх доводів заявник не навів жодних обставин та не надав суду жодних належних та допустимих доказів, що можуть бути підставами для перегляду вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року за нововиявленими та виключними обставинами, у зв`язку з чим заяву ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 459-464, 466, 467 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року за нововиявленими та виключними обставинами залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом семи діб із дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 15 квітня 2021 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3