Справа № 567/728/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000004 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бочаниця Рівненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, громадянина України, раніше судимого: 02.06.2015 Рівненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.408 КК України до позбавлення волі сроком 5 років, із застосуванням ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 16.11.2016 Рівненським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.263, ч.4 ст.407, ч.3 ст.410 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 27.01.2020 було замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи строком 1 рік 6 місяців 15 днів з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України

встановив:
ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 16 листопада 2016 року за ч.1 ст.263, ч.4 ст.407, ч.3 ст.410 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі та якому ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 27.01.2020 було замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи строком 1 рік 6 місяців 15 днів з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку, про що ОСОБА_3 був ознайомлений належним чином, умисно, систематично, без поважних причин, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання та про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт, в період часу з 13.11.2020 по 07.06.2021 ухилився від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме від покарання у виді виправних робіт.
Так, 13.11.2020 засудженому ОСОБА_3 видано направлення до Острозької міськрайонної філії Рівненського обласного центру зайнятості для сприяння у працевлаштуванні та реєстрації його як безробітного до 23.11.2020. Повторно, 09.12.2020 засудженому ОСОБА_3 видано направлення до Острозької міськрайонної філії Рівненського обласного центру зайнятості для сприяння у працевлаштуванні та реєстрації його як безробітного до 18.12.2020. Але з 13.11.2020 по 07.06.2020 засуджений не працевлаштувався, до філії центру зайнятості не звертався, відрахування в дохід держави 20% заробітку не здійснював, чим ухилився від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме від покарання у виді виправних робіт.
Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_4 надав письмову заяву, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України.

Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі є добровільною та висловленою без будь-якого примусу.

Оскільки прокурор клопотав про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового засідання, без виклику учасників судового провадження і обвинувачений проти цього не заперечував, про що подав відповідну заяву, суд проводить судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки не вбачає підстав призначити розгляд у судовому засіданні та викликати учасників кримінального провадження.

За наведених обставин, вивчивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000004 та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, а саме - ухилення засудженого від відбування покарання у виді виправних робіт.

Відповідно до положень ст.50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з засад співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком за вчинення якого передбачено альтернативу видів покарання.
Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, раніше судимий, не працює, водночас за віком та станом здоров`я є працездатним.
Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує активне сприяння ОСОБА_3 розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття.
В той же час, суд враховує, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів.
З урахуванням викладених обставин, характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який раніше судимий, кримінальне правопорушення скоїв в період не відбутого покарання за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 16.11.2016 у виді виправних робіт строком 1 рік 6 місяців 15 днів, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого.

Враховуючи, що ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вчинив в період після постановлення вироку від 16.11.2016, але до повного відбуття покарання, суд, згідно ст.71 КК України призначає йому покарання за сукупністю вироків, відповідно до ч.1 ст.71 та п.3 ч.1 ст.72 КК України, а саме до покарання, призначеного за новим вироком, приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, враховуючи при цьому, що одному дню обмеження волі відповідають три дні виправних робіт.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 судом не встановлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 381-382 КПК України

засудив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

Остаточне покарання ОСОБА_3 призначити відповідно до ч.1 ст.71 КК України, з врахуванням вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 16.11.2016, невідбуту частину якого ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 27.01.2020 замінено на виправні роботи терміном 1 рік 6 місяців 15 днів, за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, яке відповідно до п.3 ч.1 ст.72 КК України перевести в покарання у виді обмеження волі та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України, копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1