Справа № 944/469/21
Провадження №1-кп/944/753/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.03.2021м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Яворові обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2020 року за № 0000907, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колониці Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, із середньою освітою, не судимого на підставі ст. 89 Кримінального кодексу України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , маючи намір на незаконне поводження з бойовими припасами, без передбаченого законом дозволу, 25 листопада 2020 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу «Старої ферми» у с. Колониці Яворівського району Львівської області, незаконно придбав, знайшовши у землі під деревом, п`ятдесят дев`ять патронів, придатних до стрільби, із маркувальними позначеннями в донній частині «711-65», які є боєприпасами, патронами калібру 7,62мм (7,62x39) та призначені для стрільби із бойової нарізної вогнепальної зброї - автоматів Калашнікова, корпус ручної осколкової наступальної гранати РГ-42, який був споряджений вибуховою речовиною - тротилом, який є вибуховою речовиною, корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1, який був споряджений вибуховою речовиною - тротилом, який є вибуховою речовиною, уніфіковані запали дистанційної дії типу УЗРГМ та УЗРГМ-2, які відносяться до засобів підриву, а саме засобів ініціювання (детонування), також зберігав 26 мм сигнальний патрон старого зразка, який відноситься до категорії піротехнічних (сигнальних) засобів промислового виготовлення, військового призначення із вмістом піротехнічні суміші, які відносяться до вибухових речовин, та 200 грамову малу тротилову шашку промислового виготовлення, яка відноситься до категорії вибухових речовин із електродетонатором ЕДП промислового виготовлення, який відноситься до категорії засобів підриву, а саме засобів ініціювання (детонування), та які, в подальшому, незаконно переніс до свого місця проживання, а саме у будинок АДРЕСА_1 , де в подальшому зберігав їх без передбаченого законом дозволу.

26 листопада 2020 року працівники Яворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області під час проведення невідкладного обшуку будинку АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 виявили п`ятдесят дев`ять патронів, придатних до стрільби, із маркувальними позначеннями в донній частині «711- 65», які є боєприпасами, патронами калібру 7,62 мм (7,62x39) та призначені для стрільби із бойової, нарізної вогнепальної зброї - автоматів Калашнікова, корпус ручної осколкової наступальної гранати РГ-42, який був споряджений вибуховою речовиною - тротилом, який є вибуховою речовиною, корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1, який був споряджений вибуховою речовиною-тротилом, який є вибуховою речовиною, уніфіковані запали дистанційної дії типу УЗРГМ та УЗРГМ-2, які відносяться до засобів підриву, а саме засобів ініціювання (детонування), також зберігав 26 мм сигнальний патрон старого зразка, який відноситься до категорії піротехнічних (сигнальних) засобів промислового виготовлення, військового призначення із вмістом піротехнічні суміші, які відносяться до вибухових речовин, та 200 грамову малу тротилову шашку промислового виготовлення, яка відноситься до категорії вибухових речовин із електродетонатором ЕДП промислового виготовлення, який відноситься до категорії засобів підриву, а саме засобів ініціювання (детонування), та які ОСОБА_4 протиправно зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

28 січня 2021 року між заступником начальника Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. ст. 468, 472 Кримінального процесуального кодексу України.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 також просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Також пояснив, що угода укладена добровільно, повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, норми ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена обвинуваченим добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене вище, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, а саме як незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Також зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Як обставину, яка відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжує покарання, суд враховує рецидив злочинів.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому угодженого між сторонами покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком три роки .

Водночас, беручи до уваги наведене вище, а саме ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, які описано вище, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 Кримінального кодексу України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України.

Крім того, прокурор надав копії постанов слідчого Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області: від 28 листопада 2020 року, якою визнано речовими доказами: корпус гранати РГ-42, тротилову шашку, корпус гранати Ф-1, електродетонатор ЕДП, вишибний заряд мінометної міни, патрони калібру 7x62 мм у кількості 59 штук, підривач типу УЗРГМ, пустий магазин, підривач типу УЗРГМ-2; від 21 грудня 2020 року, якою визнано речовими доказами: п`ятдесят дев`ять патронів кал. 7,62 мм (7,62x39), які є боєприпасами (з яких 54 патрони та 5 гільз, які були використані під час проведення експертизи); від 23 грудня 2020 року, якими визнано речовими доказами: корпус ручної осколкової наступальної гранати РГ-42; корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1; малу тротилову шашку промислового виготовлення 200 г і електродетонатор ЕДП; від 28 грудня 2020 року, якою визнано речовими доказами: запали УЗРГМ та УЗРГМ-2; від 26 січня 2021 року, якою визнано речовим доказом: 26 мм сигнальний патрон старого зразка. Вказані речові докази передані на зберігання до Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області.

Відповідно до норм ч. 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Зважаючи на викладене, суд вважає описані вище речові докази слід знищити.

Також у кримінальному провадженні здійснено процесуальні витрати у загальному розмірі 16 672 грн 00 коп на проведення вибухово-технічних, хімічних експертиз та експертизи зброї, що підтверджується довідками Львівського НДЕКЦ МВС України від 21 грудня 2020 року № КСЕ-19/114/20-22984, від 21 грудня 2020 року №КСЕ-19/114/20-22984 (13/2354), від 21 грудня 2020 року № СЄ-19/114-20/22880-Бл, від 23 грудня 2020 року № КСЕ-19/114-20/23164, від 23 грудня 2020 року № КСЕ-19/114-20/23163, від 23 грудня 2020 року № КС-19/114/20-22163, від 28 грудня 2020 року № КСЕ-19/114/20-22985, від 30 грудня 2020 року № КСЕ-19/114-20/22983, від 30 грудня 2020 року № КСЕ-19/114/20-22983
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Отже з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути витрати на залучення експерта в у розмірі 16 672 грн 00 коп.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 394, 468, 469, 471, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 січня 2021 року, укладену в кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2020 року за № 0000907, між підозрюваним ОСОБА_4 і заступником начальника Яворівського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 16 672 (шістнадцять тисяч шістсот сімдесят дві) гривні 00 копійок.
Речові докази корпус гранати РГ-42, тротилову шашку, корпус гранати Ф-1, електродетонатор ЕДП, вишибний заряд мінометної міни, патрони калібру 7x62 мм у кількості 59 штук, підривач типу УЗРГМ, пустий магазин, підривач типу УЗРГМ-2, п`ятдесят дев`ять патронів кал. 7,62 мм (7,62x39), які є боєприпасами (з яких 54 патрони та 5 гільз, які були використані під час проведення експертизи), корпус ручної осколкової наступальної гранати РГ-42; корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1; малу тротилову шашку промислового виготовлення 200 г електродетонатор ЕДП, запали УЗРГМ та УЗРГМ-2, 26 мм сигнальний патрон старого зразка, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 3 статті 394 Кримінального процесульного кодексу України, а саме:

- обвинуваченим і його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя Д.Б. Поворозник