Справа № 951/303/21
Справа № 1-кп/951/73/2021
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Козівський районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова матеріали кримінального провадження за №0000052 від 11 березня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зборів, Зборівського району Тернопільської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2021 року в період часу з 15 години 00 хвилин по 17 годину 00 хвилин, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння перебував на автобусній зупинці, що в с. Вікторівка, Козівської ОТГ, Тернопільської області разом із своєю матір`ю ОСОБА_6 , яка намагалась доправити останнього до місця проживання в с. Золота Слобода, Тернопільської області.

Надалі при очікуванні рейсового автобуса, самопочуття ОСОБА_4 погіршилося, внаслідок чого він впав на землю, після чого не зміг підвестися на ноги. Зважаючи на вказані обставини, мати ОСОБА_4 ОСОБА_6 , за допомогою мобільного телефону викликала для сина карету швидкої допомоги, після чого почала очікувати їхнього прибуття. По прибуттю працівників швидкої допомоги з ініціативи ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, в ході якого він висловлювався в адресу працівників швидкої допомоги нецензурною лайкою, в результаті чого у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на заподіяння удару фельдшеру бригади працівників швидкої допомоги ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій протиправний намір, у вищевказаний час та місці ОСОБА_4 , будучи в агресивно-роздратованому стані, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку грудної клітки, ОСОБА_5 , в результаті чого остання відчула сильну фізичну біль, однак не отримала тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а саме в умисному заподіянні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

У підготовчому судовому засіданні прокурором, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за № 0000052, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2021 року, оголошено угоду про примирення, укладену 12 квітня 2021 року в смт. Козова між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 126 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 126 КК України, а саме 60 годин громадських робіт.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання, які роз`яснені потерпілій ОСОБА_5 та обвинуваченому ОСОБА_4 .

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні показала, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначила, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просила затвердити зазначену угоду і призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинено кримінальний проступок, а саме умисне заподіяння удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 126 КК України.

Також, судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди про примирення, думку потерпілої, пояснення ОСОБА_4 , вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в ОСОБА_4 , що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Дослідженням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне ухвалити вирок, яким затвердити угоду про примирення від 12.04.2021 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 і призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов по цьому кримінальному провадженню не заявлявся.

Судові витрати по кримінальному провадженню за проведення судових експертиз відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 473-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 12 квітня 2021 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 з однієї сторони та потерпілою ОСОБА_5 з іншої сторони у кримінальному провадженні № 0000052 від 11.03.2021 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст.126 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1