ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/29/21 Справа № 208/2856/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000762 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, не маючий зареєстрованого місця проживання та постійного місця мешкання, раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання, призначеного цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 11.04.2019 року до набрання вироком законної сили року із розрахунку, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону від 18.05.2017 року одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Строк покарання ОСОБА_7 вирішено відраховувати з часу фактичного затримання з 11.04.2019 року.
Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.
Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто заподіяння умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, 08.04.2019, приблизно о 22-45 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на сходовому майданчику 7-го поверху буд. АДРЕСА_1 , побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, проходячи повз нього, освітив його світлом ліхтаря, у зв`язку з чим у ОСОБА_7 на грунті раптово виниклої особистої неприязні до ОСОБА_9 виник прямий злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись навпроти ОСОБА_9 на сходовому майданчику 7-го поверху буд. АДРЕСА_1 , дістав з правої зовнішньої кишені своєї кофти ніж та, утримуючи такий у правій руці, умисно протиправно наніс потерпілому один удар ножем в область черевної порожнини, внаслідок чого спричинив ОСОБА_9 згідно з висновком судово-медичної експертизи №375-Е від 17.04.2019 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної стінки з раною, розташованою в області пупка, яка мала рівні краї та гострі кути, з пошкодженням тонкого кішківника та брижі відповідно їй, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчуватись смертю. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 місце скоєння такого залишив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить застосувати до нього положення ст. 69 КК України, та визначити початок строку відбування покарання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що судом не правильно визначено початок строку відбування покарання, а саме момент затримання, оскільки його було затримано 09.04.2019 року, оскільки вже 09 квітня він надав показання, знаходився в Дніпровській установі виконання покарань.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діяння за ч. 1 ст. 121 КК України у апеляційній скарзі не оскаржуються.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушення.
Згідно з положеннями частини 3 цієї норми, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст. 69 КК України.
Згідно з приписами ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинене кримінальне правопорушення, може мати місце за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд врахував тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого та всі обставини, що впливають на покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнав повне визнання вини обвинуваченого, його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності до ст. 67 КК України, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а також даних про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується, перебуває на обліку в КП «Кам`янський протитуберкульозний диспансер» ДОР» з 23.07.2003 року по теперішній час, хворий на тяжку хронічну хворобу, а також врахував досудову доповідь від 16 вересня 2019 року, отриману від Заводського районного відділу ДУ «Центр пробації», яка містить соціально психологічну характеристику, оцінку ризиків вчинення кримінального правопорушення, який оцінюється як дуже високий, небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, який оцінюється як високий, та висновок органу пробації, що виправлення ОСОБА_7 неможливо без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі без застосування положень ст. 69 КК України у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Суд першої інстанції детально проаналізував сукупність зазначених обставин, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин провадження, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, дійшов, на думку суду апеляційної інстанції, правильного висновку про призначення ОСОБА_7 покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним їх обставинам, даним про особу обвинуваченого.
З урахуванням вищезазначеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення ОСОБА_7 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання до обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні.
З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення йому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.
Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України в мінімальному його розмірі, а саме у виді 5 років позбавлення волі.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи доводи останнього необґрунтованими.
Посилання обвинуваченого на те, що судом неправильно визначено початок строку відбування покарання не заслуговують на увагу, оскільки згідно з протоколом затримання ОСОБА_7 було затримано 11 квітня 2019 року (т. 2 а.с. 73-75), на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року, якою обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому судом першої інстанції правильно зазначено початок строку відбування покарання обвинуваченого, а саме з моменту фактичного затримання 11.04.2019 року.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк, з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4