Справа № 693/420/16-к
Провадження № 1-о/698/1/21
УХВАЛА

14 травня 2021 р. Катеринопільськийрайонний суд Черкаськоїобласті в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Катеринопіль заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15.06.1995 року за нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали апеляційного суду Черкаської області від 31.05.2016 року до Катеринопільського районного суду Черкаської області для розгляду по суті направлені матеріали заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15.06.1995 року. Згідно вказаного вироку ОСОБА_6 було засуджено за ч.2 ст.143 КК України (1960 р.) до двох років виправних робіт з відрахуванням із його заробітку в дохід держави 20 відсотків, з позбавленням на підставі ст.31 КК України (1960 р.) на 1 рік права займатися адвокатською діяльністю. Крім того, згідно вказаного вище вироку ОСОБА_6 виправдано за ст. 19, ч.2 ст.170 КК України (1960 р.) за недоведеністю.

Звертаючись з вказаною вище заявою, ОСОБА_6 просить скасувати вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 15.06.1995 року та закрити провадження у справі, оскільки вказаний вирок ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального та кримінально-процесуального закону, що виявилися у чисельних фальсифікаціях та штучному створенні доказів під час проведення досудового розслідування. Крім того, останній зазначає, що вказаний вирок не відповідає вимогам Конституцій України 1978 року та 1996 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_6 зазначає, що його засудження є наслідком помсти з боку працівників прокуратури м. Умані, оскільки ним було встановлено зв`язок між вказаними працівниками прокуратури та організованими злочинними угрупованнями. Зокрема, ОСОБА_6 стверджує про причетність до участі у діяльності злочинних угрупувань слідчих прокуратури м. Умані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які фальсифікували проти нього три кримінальні справи, матеріали яких в після його засудження були викрадені.

Заявник ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 брали участь в судовому розгляді вказаної вище заяви ОСОБА_6 , надавали пояснення, заявляли клопотання, тощо, зокрема за клопотанням ОСОБА_6 , потерпілою в іншому кримінальному провадженні ОСОБА_9 суду були надані усні особисті пояснення щодо обставин на які посилається заявник. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що колишнього працівника прокуратури ОСОБА_7 та колишнього головуючого судді ОСОБА_10 в справі у якій його було засуджено вже не має в живих.

Після судового засідання 04.07.2019 року в якому останній раз брали участь заявник ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 , судом призначалися судові засідання: 01.08.2019 року; 02.10.2019 року; 27.11.2019 року; 16.12.2019 року; 04.03.2020 року; 29.04.2020 року; 02.06.2020 року; 08.12.2020 року; 15.01.2021 року; 09.03.2021 року та 13.05.2021 року. У вказані судові засідання, незважаючи на повідомлення суду, ні ОСОБА_6 , ні його захисник не прибули. При цьому кожного разу ОСОБА_6 повідомлялось про існування тих, чи інших причин, які перешкоджали його явці в судове засідання, без подальшого надання суду письмового підтвердження існування вказаних обставин. Зокрема, про судове засідання 13.05.2021 року ОСОБА_6 був повідомлений телефонограмою від 23.03.2021 року, однак 07.05.2021 року телефонограмою повідомив суд про неможливість брати участь у судовому засіданні 13.05.2021 року через зайнятість в іншому судовому засіданні розгляд якого здійснюється Черкаським апеляційним судом.

З огляду на наведене вище, керуючись ч. 2 ст. 466 КПК України згідно якої неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення, з урахуванням позиції прокурора, який не заперечував проти розгляду заяви за відсутності заявника, повідомленого належним чином, суд вирішив завершити судовий розгляд заяви за відсутності заявника.

В судовому засіданні прокурор повідомив про відсутність законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_6 та просить суд залишити її без задоволення.

Судом встановлено, що в обґрунтування існування нововиявлених обставин ОСОБА_6 стверджує, що під час судового розгляду за наслідками якого він був засуджений, ні суду, ні іншим учасникам судового процесу не були відомі обставини, які спростовують доводи сторони обвинувачення і мають істотне значення для вирішення справи. Зокрема, ті, які стали відомі ОСОБА_6 після засудження і стосуються спору, що мав місце в жовтні 1994 року між працівником прокуратури м. Умані ОСОБА_7 , який в приміщенні Уманського МВ УМВС поспорив з працівниками УБОЗ ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на 100 доларів США про те, що він ув`язнить ОСОБА_6 на п`ять років. При цьому вказаний спір був оформлений шляхом складення письмової розписки з підписами сторін спору,терміном ув`язнення, та зазначенням суми-100 доларів США, яку повинна отримати сторона, яка виграє даний спір.

На підтвердження обставин існування спору ОСОБА_6 посилається на додані ним ксерокопії вказаної вище розписки, роздруківку аудіо запису судового засідання з поясненням свідка ОСОБА_13 відображеного у вказаному процесуальному документі. Із змісту яких вбачається, що 27.10.1994 року в службове приміщення, в якому знаходились ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зайшов помічник прокурора м. Умані ОСОБА_7 , який заявив, що докладе усіх зусиль, щоб засудити ОСОБА_6 .. При цьому ОСОБА_7 склав вказану вище розписку. Також на підтвердження факту спору ОСОБА_6 посилається на власноручні пояснення ОСОБА_11 , ксерокопія якого додана до даної заяви.

При цьому ОСОБА_14 , зазначає, що передумовою виникнення спору про його ув`язнення були події зґвалтування громадянки ОСОБА_9 , яке мало місце у м. Умані в ніч з 24 на 25 жовтня 1994 року та в якому брали участь п`ятеро осіб: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ..

Потерпіла ОСОБА_9 звернулася до Уманського МВ УМВС з заявою про її зґвалтування. 28.10.1994 року ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 звернулись до нього ОСОБА_20 , як до захисника, з проханням про надання їм юридичної допомоги.

Погодившись на здійснення захисту вказаних осіб та, виконуючи обов`язки захисника, він ( ОСОБА_6 ) 28.10.1994 року звернувся до слідчого Уманської міської прокуратури ОСОБА_8 із заявою про здійснення захисту вказаних п`яти осіб з подальшим наданням відповідного ордеру. Після чого слідчим Уманської міської прокуратури ОСОБА_8 йому, як захиснику, було надано матеріали кримінальної справи. В подальшому, на виконання злочинного умислу посадових осіб прокуратури, зокрема ОСОБА_7 та МВС, з метою позитивного вирішення вказаного вище спору щодо нього була незаконно порушена кримінальна справа за обвинуваченням за ч.2 ст.143 КК України (1960 р.) та за ст. 19, ч.2 ст.170 КК України (1960 р.). При цьому йому ( ОСОБА_6 ) було інкриміновано, що 28.10.1994 року і 29.10.1994 року у м. Умані Черкаської області він ( ОСОБА_6 ) нібито шляхом обману заволодів індивідуальним майном ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .. Заявник стверджує, що розслідування вказаної кримінальної справи, відбувалося з істотними порушеннями норм кримінально-процесуального закону, які виявилися в наступному.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що всі без виключення слідчі дії були проведені відповідно до постанови про порушення кримінальної справи за № 13220 від 04.11.1994 року. В цей же день у кримінальній справі № 13220 було проведено затримання ОСОБА_6 , обшук, визнання останнього підозрюваним та допит в якості підозрюваного.

05.11.1994 року у кримінальній справі № 13220 була винесена постанова про обрання міри запобіжного заходу арешту, яка санкціонована прокурором та 09.11.1994 року вказана постанова була оскаржена ОСОБА_14 в судовому порядку. При цьому вказану скаргу було мотивовано: незаконним порушенням кримінальної справи Уманською міською прокуратурою за № 13220; порушенням посадовими особами прокуратури м. Умані вимог ст. 10 Закону «Про прокуратуру» України, яка відносить адвоката до спеціального суб`єкту, що забороняє місцевим прокурорам порушувати кримінальні справи щодо адвоката; незаконним затриманням; незаконним арештом; незаконним утриманням під вартою; незаконним прослуховуванням з метою провокації хабара.

За наслідками розгляду скарги від 09.11.1994 року Христинівський районний суд визнав затримання ОСОБА_6 незаконним та звільнив останнього з під варти.

Далі ОСОБА_6 зазначає, що 11.11.1994 р. в рамках кримінальної справи № 13220 йому було роз`яснено процесуальне становище як обвинуваченого та право на захист. В цей же день в присутності адвоката ОСОБА_21 у межах кримінальної справи № 13220 ОСОБА_6 було оголошено постанову про пред`явлення обвинувачення.

На підставі викладеного ОСОБА_6 стверджує, що мало місце незаконне пред`явлення йому обвинувачення, незаконний допит в якості обвинуваченого, за відсутності події злочину і за відсутності постанови про порушення кримінальної справи № 13220, яку працівники прокуратури м. Умані та Черкаської області викрали, сфальсифікувавши при цьому іншу постанову про порушення кримінальної справи за № 13705, з метою надання легітимності злочинам, вчиненим посадовими особами прокуратури м. Умані та Черкаської області.

При цьому ОСОБА_6 стверджує, що факт фальсифікації кримінальної справи щодо нього підтверджується, винесенням сфальсифікованої постанови «Про оперативне прослуховування» та внесенням до її тексту даних, які не відповідають дійсності. Зокрема, щодо існування диктофона «Перлкордер», який не перебував на балансі органів внутрішніх справ,що підтверджується довідкою Уманського МВ УМВС, яка долучена до матеріалів заяви. Також, на думку заявника, фальсифікація кримінальної справи підтверджується внесенням до тексту постанови прізвища вигаданого понятого ОСОБА_22 , який проживав за неіснуючою адресою та відповідно підробленням підпису останнього.

Крім того, ОСОБА_6 зазначає, що всупереч вимогам ст. 127 КПК України (1960 року) посадові особи Уманської міської прокуратури Конституції України внесли до постанови про оперативне прослуховування прізвище понятого ОСОБА_16 , який був причетний до зґвалтування потерпілої ОСОБА_9 ..

ОСОБА_6 зазначає, що вказані вище сфальсифіковані докази лягли в основу обвинувального висновку та неправосудного вироку у кримінальній справі № 13705, що суперечить вимогам ст. ст. 52, 56, 158 Конституції України 1978 року.

Також ОСОБА_6 зазначає, що намагаючись довести свій злочинний умисел до кінця, слідчий ОСОБА_7 , скориставшись незаконними доказами, сфальсифікував диктофонний запис якого насправді не існувало та, який було покладено в основу обвинувального вироку Xристинівського районного суду Черкаської області від 15.06.1995 р. у кримінальній справі № 1-107-95. При цьому ОСОБА_6 стверджує, що факт фальсифікації аудіо запису підтверджується довідкою Уманського МВ УМВС від 06.10.1999 р. за вих. Д-79, згідно якої вбачається відсутність магнітофона "Перлкордер» на балансі Уманського міського відділу міліції в період жовтня-листопада 1994 року.

Крім того, ОСОБА_6 стверджує, що щодо нього було допущено грубе порушення засад Конституції України, передбачених ст.ст. 3, 8, 19, 21, 22, 55, 62, 68, Закону «Про Адвокатуру» в редакції 19 грудня 1992 р., Закону «Про прокуратуру України» в редакції від 05.11.1991 року, Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» в редакції 1991 року. Зокрема, ст. 10 Закону України «Про Адвокатуру» від 19.11.1992 р. забороняє прокурору району, міста порушувати кримінальну справу проти адвоката.

Закони «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року та стаття 5 Закону України«Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.1992 року., забороняють посадовим особам органів прокуратури здійснювати оперативно-розшукову діяльність, в тому числі і оперативне прослуховування. Зазначені обставини, на думку заявника, засвідчують незаконність порушення кримінальної справи, незаконність проведення досудового слідства, незаконне засудження з застосуванням доказів, здобутих в межах кримінальної справи №13220.

Звертаючись з вимогою про скасування вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15.06.1995 року ОСОБА_6 вважає, що вказаний вирок ухвалено без врахування наступних обставин.

Зокрема, що протоколи явок з повинною ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , зміст і факти яких змінювались посадовими особами, що вели досудове слідство на протязі 1994-1995 років, підганяючи їх під обставини, що змінювались внаслідок фальсифікації справи, і були спростовані поясненнями потерпілих у вказаній справі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а також потерпілої у іншому кримінальному провадженні ОСОБА_9 під час судового засідання.

При цьому ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які написали явку з повинною у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 , були звинувачені потерпілою ОСОБА_9 у вчиненні особливо тяжкого злочину - зґвалтування, вчиненого групою осіб, передбаченого ч.3 ст. 117 КК України, але, як на думку ОСОБА_6 , суд не надав належної оцінки вказаним обставинам.

Також ОСОБА_6 вважає, що при ухваленні вироку щодо нього, суд ухилився від оцінки показань, наданих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 під час судового розгляду щодо пропозиції працівників прокуратури м. Умані укласти угоду, відповідно до якої останніх звільняють від кримінальної відповідальності за зґвалтування за умови, якщо вони запропонують захиснику ОСОБА_6 хабара. При цьому процес дачи хабара повинен бути зафіксований за допомогою магнітофона, який останнім передали в прокуратурі м. Умані.

ОСОБА_6 зазначає, що в основу вироку Христинівський районний суд поклав ту обставину, що він визнав свою вину повністю і навмисно ввів потерпілих в оману: що не відповідає дійсності виходячи з того, що він своєї вини не визнав, що підтверджується поясненнями, які містяться в протоколі судового засідання і факт невизнання своєї вини у вчиненні злочину підтверджується його позицією, яку він висловив в останньому слові, де пояснив, що справа проти нього сфальсифікована прокуратурою м. Умані, додані до справи документи не відповідають дійсності. Скоювати злочин він не мав ніякого наміру. Прокуратура сховала справу про зґвалтування. Це є помстою йому за те, що він встановив зв`язок працівників прокуратури м. Умані з організованою злочинністю. Відповідно стверджує, що визнання вини з його боку не було. На думку заявника суд зазначив про визнання ним власної винуватості щоб надати вироку законного вигляду.

При цьому ОСОБА_6 вказує, що в судовому засіданні Гайсинського райнного суду була допитана ОСОБА_9 , яка вказала на те, що ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , яких визнано потерпілими у справі за обвинуваченням ОСОБА_14 , жорстоко побили її, а в подальшому зґвалтували. Аналогічні пояснення в письмовому вигляді ОСОБА_9 18.10.2915 року надала апеляційному суду Черкаської області у кримінальному провадженні №21501/15 11кп/793/976/15 в якому вирок від Христинівського районного суду Черкаської області від 15.06.1995 року було залишено без змін, а його скаргу без задоволення.

Крім того, за клопотанням ОСОБА_6 потерпіла в іншому кримінальному провадженні ОСОБА_9 була допитана в Катеринопільському районному суді, де надала аналогічні пояснення, що на думку заявника також відносить показання ОСОБА_9 до нововиявлених обставин.

Також ОСОБА_14 вважає, що до нововиявлених обставин відносяться обставини викрадення в нього касової книги під час проведення слідчих дій та після завершення розгляду кримінальної справи щодо нього дана касова книга була повернута за належністю ОСОБА_7 ..

Крім цього ОСОБА_14 вважає, що до нововиявлених обставин відносяться: постанова Гайсинського районного суду, якою зобов`язано внести до ЄРДР дані щодо зґвалтування ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 у м. Умань в ніч з 24 на 25 жовтня 1994 року; витяг з ЄРДР щодо внесення відомостей про зґвалтування ОСОБА_9 ; постанова про визнання ОСОБА_9 потерпілою у кримінальному провадженні; постанова про визнання ОСОБА_9 цивільним позивачем у кримінальному провадженні; постанова про внесення до ЄРДР даних щодо вчинення посадовими особами прокуратури м. Умані кримінальних правопорушень щодо ОСОБА_6 ; витяг з ЄРДР щодо фальсифікації матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 посадовими особами прокуратури м. Умані; постанова про визнання ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 00000284 від 05.03.2015 року; постанова про визнання ОСОБА_6 цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 192/2429/14-к № 1кс/129/283/2014; протокол роз`яснення прав потерпілому ОСОБА_6 ; протокол роз`яснення прав цивільному позивачу ОСОБА_6 ..

Вирішуючи справу, суд враховує ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11.04.2019 року постановлену колегією суддів під головуванням судді ОСОБА_23 згідно якої ухвалу Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03.01.2019 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15.06.1995 року щодо ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 143, ст. 19 ч. 2 ст. 170 КК України в редакції 1960 року, скасовано з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Також суд враховує окрему думку головуючого судді у суді апеляційної інстанції ОСОБА_23 від 11.04.2019 року, який зазначив, що колегія суддів апеляційного суду своєю більшістю, скасувала ухвалу суду, яка на його переконання є законною, не зазначивши у своєму рішенні переконливих доводів для скасування рішення суду першої інстанції від 03.01.2019 року ухваленого під головуванням судді ОСОБА_24 .. Також в окремій думці їдеться про те, що у ст. 459 КК України в редакції 2012 року зазначено вичерпний перелік підстав для здійснення перегляду за нововиявленими обставинами і на жодну з них не має посилання ні в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , ні в ухвалі колегії суддів апеляційного суду Черкаської області від 11.04. 2019 року.
Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, вичерпний перелік яких наведений у даній статті КПК України.

Відповідно ч.2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:

штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Так, судом встановлено, що заявник ОСОБА_6 вважає нововиявленими обставини, передбачені пунктом 1 частини другої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України. При цьому заявник вказує на штучне створення та підроблення доказів, також на показання потерпілої в іншому кримінальному провадженні ОСОБА_9 як на обставини, які він вважає нововиявленими. Вказані обставини заявник вважає достатніми для скасування обвинувального вироку щодо нього в порядку процедури, передбаченої главою 34 КПК.

При цьому з метою перевірки відповідних доводів з ОСОБА_6 в судовому засіданні була допитана потерпіла ОСОБА_9 , яка повідомила про причетність до її зґвалтування ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 у м. Умань в ніч з 24 на 25 жовтня 1994 року та пояснила, що надавала аналогічні пояснення під час розгляду Христинівським районним судом по суті справи за обвинуваченням ОСОБА_6 ..

Крім того, як вбачається зі змісту вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15.06.1995 року, в основу висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.143 КК України (1960 р.) покладені і інші докази, крім тих на фальсифікацію яких посилається заявник та, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджують винуватість заявника у вчиненні інкримінованого йому злочину.

При цьому ні наведені у заяві ОСОБА_6 обставини, ні додані до неї, в тому числі під час судового розгляду докази, не є нововиявленими обставинами в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України, оскільки не відносяться до тих, що не були відомі суду та не могли бути відомі суду та заявнику на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до вимог закону, існування нововиявленої обставини, повинно бути доведено належними та допустимими доказами, зокрема вказані обставини повинні бути встановлені вироком суду, а при неможливості ухвалення вироку підтверджені матеріалами розслідування. Таким чином, поновленню справи за такими ново виявленими обставинами обов`язково повинно передувати притягнення до кримінальної відповідальності свідків або потерпілих за дачу свідомо неправдивих показань або засудження інших осіб винних у штучному створенні або підробленні доказів у справі, чи будь-яких інших зловживань під час кримінального провадження, жодних з вказаних вище відомостей, які можуть бути підставою для судового розгляду за ново виявленими обставинами заявником не надано.

Крім того, заявник ставить вимогу скасувати вирок у зв`язку з його невідповідністю основоположним вимогам Конституції України від 1978 р. та Конституції України 1996 р., а також покладеними в його основу сфальсифікованими обставинами, закривши провадження по даній справі, однак, згідно ст. 467 КПК України, суд при розгляді таких заяв має лише право скасувати вирок і ухвалити новий або залишити заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, без задоволення. Тобто, зміст вимоги заявника про закриття провадження також, не ґрунтується на нормах процесуального закону.

За таких обставин суд визнає, що наведені у заяві ОСОБА_6 обставини не є нововиявленими та з цих підстав, керуючись ч. 1 ст. 467 КПК України залишає її без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 459-467 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_6 про перегляд вироку Христинівського районного суду Черкаської області від 15 червня 1995 року за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Катеринопільський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1