Справа № 216/234/17
провадження 1-кп/216/41/21
ВИРОК
іменем України

29 квітня 2021 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002798 від 03.11.2016 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, який є громадянином України, має вищу освіту, працює на посаді монтажника залізобетонних конструкцій ТОВ «ХОЛДОМ» у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

14.04.2011 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. 15.06.2012 звільнений з Казанківської ВК Миколаївської області (№ 93) в порядку ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк покарання 11 місяців 11 днів позбавлення волі,

19.02.2019 Довгинцівським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14.04.2011 за ч.3 ст.185 КК України, вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.
Так, 02.11.2016 у денний час доби, ОСОБА_3 , діючи повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, знаходячись біля господарського приміщення, що розташоване між другим та третім поверхами будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю свідків, за допомогою невстановленого слідством предмету відчинив вхідні двері вказаного господарського приміщення, незаконно проник до нього, звідки таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме: велосипед «Тrек Х-Саlіbеr 5 2014», номер рами НОМЕР_1 , вартістю 9075 грн., велосипед «Тrек МТ220 2014», номер рами НОМЕР_2 , вартістю 5299,50 грн., велосипед «Тrек Х-Саlіbеr 6 21,5» номер рами НОМЕР_3 НRG, вартістю 9913,45 грн. Після чого, ОСОБА_3 , обернувши викрадене майно на свою користь, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним за власним розсудом, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди у вигляді матеріальних збитків, загальний розмір яких становить 24287,95 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, в якому він обвинувачується, визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час судового розгляду, фактичні обставини скоєння правопорушення та пояснив, що дійсно вчинив вказане вище правопорушення за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось. У вчиненому кається, просить не призначати суворе покарання.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання цивільного позову у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки він фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.
Прокурор та захисник, кожен окремо у судовому засіданні проти задоволення такого клопотання не заперечували.
Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, якому декілька разів роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків свідчить його клопотання, заявлене в судовому засіданні. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, яке інкримінується обвинуваченому. Це діяння містить склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, щире каяття та визнання своєї вини обвинуваченим.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення правопорушення, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_3 характеризується позитивно, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра не перебував і не перебуває (м.к.п. 122), але з лютого 2010 року до травня 2011 року перебував під профілактичним наглядом лікаря нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками (м.к.п. 123), страдає рядом тяжких хронічних невиліковних хвороб.
Обговорюючи питання про міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, а також особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують його покарання, наведені судом вище у вироку, у зв`язку з чим суд, враховуючи санкцію ч. 3 ст. 185 КК України, вважає що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, оскільки таке покарання сприятиме його виправленню і попередженню вчиненню нових злочинів, а також буде необхідним і достатнім та вважає необхідним застосувати до обвинуваченого приписи ст. ст. 75, 76 КК України та звільнити останнього від відбування покарання з встановленням йому іспитового строку.
Крім того потерпіла ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_3 з цивільним позовом, в якому просить стягнути на її користь з обвинуваченого матеріальну шкоду завдану правопорушенням у розмірі 24287,95 грн, а також моральну шкоду у розмірі 9216,00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги потерпілої визнав в частково, пояснив, що не заперечує проти стягнення з нього матеріальної шкоди з урахуванням вартості поверненого майна, а щодо розміру стягнення моральної шкоди покладається на розсуд суду.
Суд, вислухавши обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали справи і докази, здобуті у даній справі в частині цивільних позовів дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Крім того в силу вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Так, судом з достовірністю встановлено, що саме діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_8 була заподіяна матеріальна та моральна шкода, тому в силу вимог ст. ст. 1166, 1167, 1177 ЦК України вказана шкода повинна бути відшкодована особою, що вчинила злочин, тобто ОСОБА_3 .
При цьому суд враховує, що завдана матеріальна шкода була відшкодована потерпілій частково у розмірі 5299,50 грн, тому з обвинуваченого на користь потерпілої належить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 18988,45 грн.

Крім того, суд приймає до уваги, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, встановленого судом в 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 матеріальну шкоду в розмірі 18988,45 грн (вісімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім гривень сорок п`ять копійок), а також 5000 грн (п`ять тисяч гривень) моральної шкоди, а всього 23 988, 45 грн (двадцять три тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім гривень сорок п`ять копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту ухвалення вироку.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з 30.12.2016 до 21.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 до 06.02.2018 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до розписки (м.к.п. а.с. 46) залишити потерпілій.

Матеріали кримінального провадження № 0002798 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/234/17 (1-кп/216/41/21).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду,через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні при проголошенні вироку, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1