Справа №127/9382/21
Провадження №1-кс/127/4163/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого відділу слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000016, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого відділу слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_6 .
Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального №0000016, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_6 , у період часу з 11.09.2018 по 31.01.2019 працював на посаді заступника директора УМФ ДП МВС України «Інформ-ресурси», обіймаючи вказану посаду ОСОБА_6 працював за місцем розташування штрафмайданчика за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея 17, та мав безперешкодний доступ до інформації пов`язаної із тимчасово затриманими транспортними засобами поміщеними на територію зазначеного штрафмайданчика та володів інформацією щодо власників тимчасово затриманих транспортних засобів, умов та обставин їх зберігання, прийому та видачі. При цьому у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше ніж 23.12.2019, вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом марки ВАЗ 2108, державний знак НОМЕР_1 .

Реалізовуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_6 , володіючи інформацією щодо власника транспортного засобу марки ВАЗ 2108, державний знак НОМЕР_1 , який на той час знаходився на штрафмайданчику, за адресою: АДРЕСА_1 , володіючи інформацією про місце проживання власника ОСОБА_7 , з цією метою в грудні 2019 року прибув за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи біля вказаного будинку, повідомив власнику ОСОБА_7 автомобіля завідомо неправдиву інформацію про те, що він є представником ДП МВС «Інформ-ресурс», хоча таким не був, переслідуючи мету ввести в оману ОСОБА_7 повідомив останньому про неіснуючий борг за послуги штрафмайданчику по зберіганню транспортного засобу марки ВАЗ 2108, державний знак НОМЕР_1 в розмірі 120000 гривень, хоча насправді борг складав 21792 гривень. При цьому ОСОБА_7 , сприйнявши вказані неправдиві відомості як такі, що мають місце в дійсності, розраховуючи на списання неіснуючого боргу та будучи впевненим в добропорядності намірів ОСОБА_6 , засвідчив власним підписом договір комісії без номера та без дати, наданий ОСОБА_6 , згідно якого нібито надав право приватному підприємству «Прем`єр-Авто» в особі ОСОБА_8 на продаж транспортного засобу марки ВАЗ 2108, державний знак НОМЕР_1 .

У подальшому реалізовуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 достовірно знаючи, що автомобіль марки ВАЗ 2108, державний знак НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 та утримується на штраф майданчику м. Вінниця, вул. Генерала Арабея 17, з метою маскування своїх незаконних дій, уклав удаваний правочин договір купівлі-продажу транспортного засобу № 19-81 від 21 грудня 2019 року з директором ПП «Прем`єр-Авто» ОСОБА_8 , яка є його дружиною, відповідно до якого нібито придбав транспортний засіб марки ВАЗ 2108, державний знак НОМЕР_1 та відповідно до акту прийому-передачі транспортного засобу нібито прийняв зазначений транспортний засіб.

Після чого, ОСОБА_6 , 23.12.2019, переслідуючи корисливий мотив, в денний час прибув на територію штрафмайданчика, розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея 17, де використовуючи вищезазначені документи, які отримані шахрайським шляхом, перемістив автомобіль марки ВАЗ 2108, 1986 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 з території штрафмайданчика. Таким чином незаконно заволодів транспортним засобом та розпорядися їм на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку ОСОБА_7 на суму 27 490 гривень.

Окрім того досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , у період часу з 11.09.2018 по 31.01.2019 працював на посаді заступника директора УМФ ДП МВС України «Інформ-ресурси», обіймаючи вказану посаду ОСОБА_6 працював за місцем розташування штрафмайданчика за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея 17, та мав безперешкодний доступ до інформації пов`язаної із тимчасово затриманими транспортними засобами поміщеними на територію зазначеного штрафмайданчика, та володів інформацією щодо власників тимчасово затриманих транспортних засобів, умов та обставин їх зберігання, прийому та видачі. При цьому у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше ніж 23.12.2019, повторно вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом марки OPEL VECTRA, державний знак НОМЕР_2 .

Реалізовуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 достовірно знаючи, що автомобіль марки OPEL VECTRA, державний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , 11.12.2014 тимчасово затриманий та поміщений на зберігання на територію штрафмайданчика, розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея 17, володіючи інформацією щодо власника зазначеного транспортного засобу ОСОБА_9 та місце його проживання, з цією метою, в грудні 2019 року прибув за адресою: АДРЕСА_3 . Свідомо використовуючи той факт, що власник через тривалий час після продажу автомобіля за довіреністю вже не пам`ятав обличчя добросовісного набувача ОСОБА_10 , повідомив власнику ОСОБА_9 завідомо неправдиву інформацію про те, що він є представником зазначеного добросовісного набувача, хоча таким не був та про те, що він виступає від його імені та за його дорученням з метою отримання з штрафмайданчика транспортного засобу. При цьому ОСОБА_9 , будучи введеним в оману ОСОБА_6 та впевненим в добропорядності його намірів, розраховуючи на повернення транспортного засобу добросовісному набувачу ОСОБА_10 , засвідчив власним підписом договір комісії № 19-82 від 21.12.2019, наданий ОСОБА_6 , згідно якого нібито надав право приватному підприємству «Прем`єр-Авто» в особі ОСОБА_8 на продаж транспортного засобу марки OPEL VECTRA, державний знак НОМЕР_2 .

У подальшому реалізовуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що автомобіль марки OPEL VECTRA, державний знак НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_9 та утримується на штрафмайданчику АДРЕСА_1 , з метою маскування своїх незаконних дій, уклав удаваний правочин договір купівлі-продажу транспортного засобу № 19-82 від 21 грудня 2019 року з директором ПП «Прем`єр-Авто» ОСОБА_8 , яка є його дружиною, відповідно до якого нібито придбав транспортний засіб марки OPEL VECTRA, державний знак НОМЕР_2 та відповідно до акту прийому-передачі транспортного засобу нібито прийняв зазначений транспортний засіб.

Після чого, ОСОБА_6 , 23.12.2019 в денний час, прибув до території штрафмайданчика, розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея 17, використовуючи вищезазначені документи, які отримані шахрайським шляхом, перемістив автомобіль марки OPEL VECTRA, 1992 року випуску, державний знак НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 з території штрафмайданчика. Таким чином повторно, незаконно заволодів транспортним засобом та розпорядися їм на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку добросовісному набувачу ОСОБА_10 на суму 46 860 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

09.04.2021 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно.

Обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними наразі у кримінальному провадженні доказами.

У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, та яке, згідно із ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Таким чином, у разі визнання судом ОСОБА_6 винним у вчиненні вказаного злочину, йому буде призначено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, тому він під тиском неминучості покарання, у випадку доведення вини, може ухилитись від слідства та суду або з цією метою може незаконно впливати на свідків, які у майбутньому будуть допитані у даному кримінальному провадженні для з`ясування усіх обставин вчиненого ним злочину, знищити документи чи речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судовому зсіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, а у разі, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу, тоді застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку адвоката.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.
Згідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Згідно ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що він обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Слідчим в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_6 може намагатись перешкоджати проведенню досудового розслідування шляхом переховування від слідчого, прокурора та суду, незаконно впливати на свідків.

Однак, враховуючи вищевказані ризики, на думку суду, є недостатніми для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, працює, одружений, має на утримані неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, крім того підозрюваний являється на виклики слідчого та не чинить перешкоди досудовому розслідуванню, а тому враховуючи реальні ризики, передбаченні ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків буде застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в проміжок часу з 21.00 год. по 07.00 год., за адресою: АДРЕСА_4 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) утримуватися від спілкування з учасниками кримінального провадження чи будь-якими іншими особами, які є у кримінальному провадженні заявниками, свідками, спеціалістами, експертами;

2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

Встановити строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.06.2021 року.
Копію ухвали суду для організації виконання направити начальнику Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя