Справа № 589/1319/20
Провадження № 1-кп/589/261/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2021 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка об`єднане кримінальне провадження № 0000265, № 0000446, № 0000351 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

23.12.2005р. Шосткинським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ст. 69, 70, 104 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, 02.07.2007р. направлений для реального відбуття покарання у вигляді позбавлення волі;

03.06.2010р. Шосткинським районним судом Сумської області за ч. 2, 3 ст. 185, ст. 69, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

16.10.2012р. Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

12.06.2019р. Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком на 4 місяці,

04.03.2020 р. Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком на 4 місяці, звільнився 16.10.2020р.

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В кінці лютого 2020 року близько в 01:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , вирішив вчинити крадіжку майна з сараю зазначеного домоволодіння. В подальшому ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна з метою незаконного збагачення, діючи повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан та з сараю, який розташований на території зазначеного домоволодіння, вчинив крадіжку майна, яке належить ОСОБА_8 , а саме: саморобний садовий візок, зварений з металевих труб, вартістю 683 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Після цього, ОСОБА_4 разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Крім того, в кінці березня 2020 року в денний час ОСОБА_4 прийшов до свого знайомого ОСОБА_10 , який проживає в квартирі АДРЕСА_3 . Так, ОСОБА_4 , підійшовши до вищевказаної квартири постукав у двері, які від ударів відчинились і він зайшов до квартири, щоб поспілкуватись з ОСОБА_10 , але останнього вдома не виявилося. У подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , побачив три мобільні телефони, які належать ОСОБА_11 , та, маючи раптово виниклий умисел на викрадення чужого майна, вирішив таємно заволодіти вищевказаним майном останньої. Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення, діючи повторно, ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з вищевказаної квартири вчинив крадіжку майна, яке належить ОСОБА_11 , а саме: мобільного телефону марки «Samsung», моделі GT-S5282 вартістю 375 грн; мобільного телефону марки «Samsung», моделі С3322 вартістю 325 грн; мобільного телефону марки «Micromax», моделі А28 вартістю 450 грн, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1150 грн.

Після цього, ОСОБА_4 разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Також на початку квітня 2020 року в денний час ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , побачив біля вищевказаного будинку гараж, двері до якого були відчинені. Зайшовши до вищевказаного гаражу, ОСОБА_4 побачив металеві ланцюги, які належать ОСОБА_6 , після чого у нього виник умисел на викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, діючи повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з вищевказаного гаражу, викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: 4 металевих ланцюга довжиною 3 м, товщиною ланцюга 10 мм вартістю 900 грн; 4 металевих ланцюга довжиною 2 м, товщиною ланцюга 10 мм вартістю 600 грн; 5 металевих ланцюга довжиною 2 м, товщиною ланцюга 5 мм вартістю 375 грн; 1 металевий ланцюг довжиною 20 м, товщиною ланцюга 5 мм, вартістю 750 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2625 грн.

Після цього, ОСОБА_4 разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Крім цього, 05.04.2020р. близько 18:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_5 , побачив велосипед, що стояв біля вказаного домоволодіння, який він вирішив викрасти. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, діючи повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «Harmond» моделі «Stels 29 dd 21» вартістю 4323 грн., що належить ОСОБА_12 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Після цього, ОСОБА_4 разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

29.03.2020р. у вечірній час ОСОБА_4 , перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , вирішив викрасти майно з гаражу, що розташований у дворі вказаного домоволодіння. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , з метою незаконного збагачення, маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, діючи повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, де через незачинені двері проник до гаражу, звідки викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: сільськогосподарський металевий окучник вартістю 400 грн; автомобільний багажник для автомобіля ВАЗ вартістю 267 грн.; переноску в чорній ізоляційній оплітці на два гнізда, довжиною кабелю 20м, вартістю 100 грн; кабель довжиною 50м вартістю 250 грн, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1017 грн.

Після цього, ОСОБА_4 разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а також за ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, приміщення.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, зазначивши, що обставини, викладені в обвинувальних актах, відповідають дійсності. ОСОБА_4 пояснив, що у нього є знайомий ОСОБА_10 , до якого він в один із днів близько року тому прийшов в гості, стукав у двері, однак ніхто не відчинив. Двері були не зачинені та від стуку вони відкрились. Обвинувачений зайшов до квартири свого знайомого, вдома нікого не було, він побачив у квартирі три телефони, які він забрав та пішов геть. Також пояснив, що наприкінці лютого 2020 року, вночі він повертався з комп`ютерного клубу, однак не пішов додому та вирішив прогулятись. Проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , помітив, що він нежилий та вирішив проникнути на подвір`я. Переліз через паркан, увімкнув ліхтарик та почав оглядати подвір`я. Звернув увагу, що сарай (чи гараж) не був зачинений на замок, лише ручка обмотана проволокою. Зазирнувши туди, він побачив візок, який викрав. В подальшому, через деякий час наприкінці березня 2020 року ОСОБА_4 знову проник до вказаного домоволодіння таким же чином, та з того ж сараю (гаражу) викрав ще інше майно, зокрема багажник та плуг, які потім продав. Крім того обвинувачений повідомив, що у квітні 2020 року він проходив повз гаражний кооператив по АДРЕСА_4 , куди вирішив зайти аби справити природні потреби та побачив відчинений гараж. Зазирнув до нього та вигукнув чи є там хтось. Там нікого не було. Побачив в гаражі металеві ланцюги та викрав їх. Щодо епізоду викрадення майна у потерпілої ОСОБА_12 зазначив, що того дня (точної дати не пам`ятає) він мав намір їхати на город, але запізнився на автобус, а тому вирішив піти пошукати металобрухт. Біля одного з магазинів побачив велосипед, який був залишений без нагляду. Поряд нікого не було, а тому він його викрав.

Обвинувачений не оспорює вартості викраденого майна, не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, а також критично ставиться до вчиненого та щиро розкаюється. Додатково зазначив, що наразі не вчиняє кримінальних правопорушень, знайшов роботу, хоча й неофіційно проте працює в м. Київ вже близько року, одружився, у них з дружиною народилася дитина.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті в межах висунутого звинувачення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2, 3 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Судом був допитаний також свідок ОСОБА_13 по епізоду викрадення майна ОСОБА_11 , але покази цього свідка суд не бере до уваги, оскільки вказаний свідок не зміг пригадати ані особу, яка пропонувала йому телефони, ані самі телефони, фактично його покази не містять інформацію щодо обставин, що підлягали доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Водночас виключення цих показів з доказової бази не впливає на переконливість показів самого обвинуваченого, яких достатньо з урахуванням приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, для доведення його винуватості у вчиненні цих злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які є нетяжким і тяжким злочинами, їх обставини, зокрема кількість епізодів злочинної діяльності, а також наступні дані про особу винного. ОСОБА_4 є особою молодого віку, має професійно-технічну освіту, зі слів працює на авто мийці, раніше неодноразово судимий до покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень. На час вчинення злочинів він був неодружений, але наразі одружився та у шлюбі народилася дитина. Згідно з наданими характеристиками за місцем мешкання обвинувачений характеризується позитивно, відносно нього скарг не надходило. На обліках у лікарів психіатра та нарколога ОСОБА_4 не перебуває.

В судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчинених злочинах, висловив жаль з приводу вчиненого. Крім того, обвинувачений сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення. ОСОБА_4 відшкодував збитки потерпілим ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , частково усунув заподіяну ОСОБА_11 шкоду, повернувши два телефони, що підтверджено останніми в їхніх заявах.

Тому, на підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Отже, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності та їх наслідки, суд дійшов висновку, що за вчинені кримінальні правопорушення обвинувачений заслуговує покарання у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки, а за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

З урахуванням викладеного, враховуючи кількість злочинів, що входять до сукупності, утворення злочинами реальної сукупності, разом з тим і відсутність тяжких наслідків (про що свідчить у тому числі і відсутність з боку потерпілих матеріальних претензій до обвинуваченого), за правилами ст. 70 КК України ОСОБА_4 слід призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Зважаючи на дані щодо особи обвинуваченого, який за цей час змінив спосіб життя, одружився, має дитину, вживає заходів для того, щоб заробити засоби для життя чесною працею, з огляду на наявність трьох пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин, думку потерпілого ОСОБА_6 і прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувачений не є особою, небезпечною для суспільства, а його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування визначеного покарання.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, звільнити ОСОБА_4 на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, передбачений частиною 4 статті 75 КК України, тривалістю 3 роки. При цьому на період дії іспитового строку необхідно покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.

Одночасно, зважаючи на те, що після вчинення у лютому 2020 році першого епізоду злочинної діяльності, кваліфікованого за ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений був засуджений вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2020р., після чого вчинив інші кримінальні правопорушення, у тому числі за які настає відповідальність також за ч. 3 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне врахувати висновок об`єднаної палати ККС ВС, викладений у постанові від 08.02.2021р. у справі № 390/235/19.

Відповідно до вказаного висновку суду касаційної інстанції якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька - після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК України не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Оскільки епізод злочинної діяльності, вчинений у лютому 2020 року, тобто до постановлення попереднього вироку, є тотожним до епізоду, вчиненого 29.03.2020р., тобто після ухвалення вироку від 04.03.2020р., та вони обидва кваліфікуються за ч. 3 ст.185 КК України, то у суду відсутні підстави для застосування в даному випадку положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Разом з тим, зважаючи на те, що обвинувачений на час розгляду даної справи покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2020р. у виді арешту відбув повністю, підстав для застосування ст. 71 КК України при призначенні покарання суд в даному випадку також не вбачає.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_6 щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.

Під час розгляду справи підсудним було сплачено ОСОБА_6 1500 грн. в якості відшкодування заподіяної шкоди.

Посилаючись на вказане, під час судового розгляду від ОСОБА_6 надійшла заява про відмову від відповідного цивільного позову.

Зважаючи на таку позицію потерпілого, суд звертає його увагу на наступне.

Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку, в числі іншого, зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Статтею 129 КПК України, якою врегульовано вирішення цивільного позову в кримінальному проваджені, також передбачено можливість прийняття лише рішення про задоволення цивільного позову повністю або частково чи відмови в ньому, або ж про залишення позову без розгляду.

Таким чином, приймаючи у межах кримінального провадження рішення в частині, що стосується цивільного позову, суд може прийняти не рішення про закриття провадження за цивільним позовом з підстав, визначених ст. 255 ЦПК України, а рішення про залишення позовів без розгляду, у разі їх не підтримання суб`єктами звернення незалежно від їх мотивів.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна слід скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України. Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_6 - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати - вартість проведених експертиз в загальному розмірі 2759 грн 33 коп.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.04.2020р. у справі № 589/1304/20 (провадження № 1-кс/589/705/20), від 15.05.2020р. у справі № 589/1429/20 (провадження № 1-кс/589/788/20) - скасувати.

Речові докази:

- відрізок дактоплівки з лакофарбовим покриттям, що зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

- три металеві ланцюга, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у потерпілого ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон марки «Samsung», моделі GT-S5282; мобільний телефон марки «Micromax», моделі А28, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_11 залишити у потерпілої ОСОБА_11 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1