Справа № 573/855/21
Номер провадження 1-кп/573/96/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2021 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 03 квітня 2021 року за №0000083, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно зі ст. 89 КК України не судимого

- за ч. 1 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
03 квітня 2021 року, близько 19:30 год., ОСОБА_5 перебував у будинку за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 . У цей час до будинку зайшов ОСОБА_4 , який вхожий до домоволодіння, оскільки їх з ОСОБА_5 поєднують родинні стосунки, щоб поговорити з ОСОБА_5 з приводу відносин останнього з матір`ю ОСОБА_8 та племінницею ОСОБА_10 .

Після того як ОСОБА_4 зайшов через незамкнуті вхідні двері до коридору будинку, то ОСОБА_5 вийшов до нього у коридор, де між ними виникла словесна сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин один до одного.

У ході сварки ОСОБА_4 двічі вдарив ОСОБА_5 долонею правої руки в область лівої щоки та лівого вуха і на цьому припинив свої дії, бо у цей час до будинку зайшла матір ОСОБА_5 ОСОБА_8 , яка стала між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , відгородивши їх один від одного.

У цей час у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_4 шляхом завдання тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , тобто діючи з прямим умислом, ОСОБА_5 з коридору побіг до першої житлової кімнати будинку, де зі столу взяв кухонний ніж і підбіг до ОСОБА_4 , який перебував у коридорі будинку, та, тримаючи ніж у правій руці, завдав ОСОБА_4 одного удару ножем в область лівої сторони грудної клітки. Після цього ОСОБА_5 поклав ніж назад на стіл, а ОСОБА_4 самостійно покинув домоволодіння, але цього ж дня був доставлений до лікарні.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_4 такі тілесні ушкодження: проникаюче поранення грудної клітки зліва, перелом 4 ребра зліва.

Тілесне ушкодження у виді проникаючого поранення грудної клітки зліва відноситься до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя.

Тілесне ушкодження у вигляді перелому 4 ребра зліва оцінюється як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я терміном більше як 21 день.

На момент інкримінованого злочину ОСОБА_5 не перебував у стані фізіологічного афекту або в іншому емоційному стані, який міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_5 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 хоча і зазначив, що свою винуватість визнає повністю, але суду надав показання, з яких вбачається, що свою винуватість він визнає частково. Так, ОСОБА_5 пояснив, що мешкає у с. Воронівка разом з матір`ю ОСОБА_8 03.04.2021, приблизно о 19:00 год., він топив вдома грубу, матері у будинку не було. У цей час він почув, що гавкає собака, тому вирішив піти подивитися, хто прийшов. ОСОБА_5 відкрив вхідні двері з будинку у коридор, а туди вже зайшов ОСОБА_4 , який є чоловіком його племінниці. ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння і між ними виникла сварка, бо він став пред`являти йому претензії, що нібито ОСОБА_5 наговорює на його дружину. При цьому ОСОБА_4 вдарив його двічі кулаком у ліву частину обличчя в область ока. У будинок зайшла матір і стала між ними. Але ОСОБА_4 її рукою відсторонив і вдарив його ще один раз кулаком в обличчя. ОСОБА_5 злякався за своє життя, а тому взяв ніж з кухонного столу щоб полякати ОСОБА_4 , бо вважав, що той побачить ніж і злякається. Але ОСОБА_4 не злякався, тому він ударив його ножем кудись у груди. Під час удару події відбувалися у будинку. Особисто ОСОБА_5 цього дня спиртного не вживав. Удар наносив не цілячись і не сильно. Після удару ОСОБА_4 пішов з будинку, при цьому крові у нього ОСОБА_5 не бачив, пішов він теж нормально.

Окрім часткового визнання своєї винуватості ОСОБА_5 , його винуватість повністю підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Так, потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що із сім`єю мешкає у м. Білопілля. ОСОБА_5 проживає у с. Воронівка і доводиться рідним дядьком його дружині. Мешкає останній зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , тобто з бабусею дружини. ОСОБА_5 кривдить свою стареньку матір, обзиває її, б`є. Дружина жаліє бабу, намагається її завжди захистити, а тому свариться з цього приводу з ОСОБА_5 . Тоді ОСОБА_4 дізнався, що ОСОБА_5 ображає і його дружину. А тому він хотів з ним поговорити з цього приводу. 03.04.2021 вони з дружиною приїхали у с. Воронівка на день народження відчима дружини ОСОБА_9 . Вдень посиділи з рідними, він пив коньяк, тому був злегка випившим. Скориставшись нагодою, що перебуває у селі, вирішив розібратися з ОСОБА_5 , а тому пішов до нього додому. ОСОБА_4 зайшов у коридор будинку і побачив, що ОСОБА_5 у кімнаті топить грубу. Він попросив вийти його у коридор для розмови. ОСОБА_5 вийшов, він його запитав за що він ображає його дружину. ОСОБА_5 цей факт заперечував, тому ОСОБА_4 двічі долонею правою руки вдарив його у ліву частину обличчя. У цей час до будинку зайшла ОСОБА_8 , мати ОСОБА_5 , який пішов у кімнату. Після приходу ОСОБА_8 . ОСОБА_4 не бив ОСОБА_5 , бо конфлікт між ними вже був вичерпаний. Також він під час розмови не відштовхував ОСОБА_8 . ОСОБА_4 розмовляв зі ОСОБА_11 і вся його увага була звернута саме на неї. Чим займався ОСОБА_5 він не спостерігав. Весь час ОСОБА_4 знаходився у коридорі будинку і до кімнати не заходив. Під час розмови з ОСОБА_8 зненацька ОСОБА_5 підскочив до нього і вдарив ножем у ліву частину грудної клітки. При цьому він нічого не говорив. Оскільки після приходу ОСОБА_8 конфлікт вже був вичерпаний між ним та ОСОБА_5 , то у останнього не було ніяких підстав захищатися від нього, бо він нічого вже не робив, тому удар для ОСОБА_4 був неочікуваний. Також він не бачив як і де ОСОБА_5 узяв ніж, самого удару теж не бачив. Зрозумів, що той його ударив, бо почув різкий біль у грудях. ОСОБА_12 бачила як ОСОБА_5 узяв ніж, бо перед ударом він почув її слова: «Що ти робиш!». Під час нанесення удару ніяких загроз здоров`ю ОСОБА_5 з його боку не було.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що мешкає у с. Воронівка із сином ОСОБА_13 . Близько 19:00 год. 03.04.2021 вона неподалік від свого господарства гуляла на вулиця з іншими жінками. Сусідка їй сказала, що до них додому хтось зайшов. ОСОБА_8 пішла додому. Коли зайшла на подвір`я, то побачила, що ОСОБА_4 стоїть у коридорі, а ОСОБА_5 сидіть біля груби. ОСОБА_8 запитала у ОСОБА_4 : « ОСОБА_14 , чого ти прийшов?!». Він відповів, що йому її жалко. Тоді вона побачила, що син узяв зі столу ніж та пішов до них з ОСОБА_4 . ОСОБА_8 стала між ними, але син підійшов і вдарив ножем ОСОБА_4 . У яку частину тіла він йому попав вона не бачила. Коли вона прийшла, то ОСОБА_4 з ОСОБА_5 не сварилися, ОСОБА_4 його не бив. Криків, погроз чи попереджень з боку ОСОБА_5 під час нанесення удару ножем теж не було.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_4 є її зятем, а ОСОБА_5 це рідний брат її колишнього чоловіка та дядько її доньки ОСОБА_15 . ОСОБА_5 мешкає зі своєю старенькою матір`ю ОСОБА_8 , над якою постійно знущається та б`є її. Але матір його жаліє і до поліції не звертається. ОСОБА_15 жаліє бабусю, а тому постійно її захищає та свариться з ОСОБА_5 . 03.04.2021 у чоловіка ОСОБА_7 був день народження і ОСОБА_15 з чоловіком ОСОБА_16 приїхали до них у гості з м. Білопілля близько 13:00 год. Вдень сім`єю посиділи, пообідали, чоловік з ОСОБА_17 випили пляшку коньяку, але ніхто з них п`яним не був. Потім прибрали зі столу, помили посуд. Вона пішла відпочивати та дивитися телевізор. Чоловік, донька та зять залишилися пити чай. Тоді у кімнату до неї прибіг син і сказав, що ОСОБА_4 погано. Коли ОСОБА_7 вийшла у двір, то побачила на ґанку будинку ОСОБА_4 вже без свідомості. ОСОБА_15 сказала їй, що він ходив до ОСОБА_5 . Тоді викликали швидку та поліцію. Пізніше дізналася, що ОСОБА_5 вдарив ножем у груди ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що проживає із сім`єю у с. Воронівка. ОСОБА_18 доводиться йому падчеркою. 03.04.2021 у нього був день народження і до них з м. Білопілля приїхала ОСОБА_15 з чоловіком ОСОБА_16 десь в обідню пору. Приблизно вони усі разом до 18 год. посиділи за святковим столом, де були розмови про те, що ОСОБА_5 кривдить свою стареньку матір. Потім жінки прибрали з столу. Коли ОСОБА_9 перебував у дворі, то ОСОБА_19 у цей час вийшов з двору і кудись пішов, нічого при цьому не сказавши. ОСОБА_9 вже був у буднику, коли через деякий час забігла ОСОБА_15 і сказала, що ОСОБА_20 погано. ОСОБА_9 вийшов у двір і побачив, що ОСОБА_4 втратив свідомість. Він став шукати цьому причину, а тому задрав йому одяг та побачив у лівій частині грудної клітки поранення від ножа. ОСОБА_4 прийшов до тями і сказав, що його вдарив ножем ОСОБА_5 . Потім хтось із жінок викликав швидку допомогу, яка забрала ОСОБА_4 у лікарню.

Проаналізувавши показання обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 , суд зазначає, що версія ОСОБА_5 про те, що він змушений був захищатися від протиправних дій ОСОБА_4 спростовується показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_8 , які підтвердили, що третього удару у присутності ОСОБА_8 . ОСОБА_4 обвинуваченому не наносив. Конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після приходу свідка ОСОБА_8 вже був вичерпаний, підстав захищатися за допомогою ножа від ОСОБА_4 у ОСОБА_5 не було. Натомість, він свідомо узяв ніж і саме з метою умисного завдання тілесних ушкоджень наніс удар ножем ОСОБА_4 . При цьому зробив усе мовчки, не попереджаючи про свої дії. А тому його показання щодо того, що він попереджав ОСОБА_4 про припинення протиправних дій і саме для захисту узяв ніж, спростовується показаннями потерпілого і свідка ОСОБА_8 .

Факт умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 саме обвинуваченим ОСОБА_5 також підтверджується такими письмовими доказами:

- рапортами помічника чергового ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП від 03 та 04 квітня 2021 року про надходження повідомлень з медичного закладу та від ОСОБА_4 про отримання останнім ножового поранення в область грудей (том 1 а. п. 147-151);

- протоколом від 04.04.2021 прийняття заяви слідчим ОСОБА_21 від потерпілого ОСОБА_4 про притягнення до кримінальної відповідальності чоловіка на ім`я ОСОБА_22 , який 03.04.2021 завдав йому удар ножем у груди (том 1 а. п. 152);

- протоколом огляду місця події від 03.04.2021 з фототаблицею та флеш-накопичувачем до нього з інформацією проведення огляду, що був переглянутий у судовому засіданні, під час якого було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 завдав удару ножем у грудну клітку ОСОБА_4 . Огляд проведений за письмовою згодою власниці будинку ОСОБА_8 . Під час огляду був виявлений та вилучений ніж, яким був нанесений удар потерпілому (том 1 а. п. 153-173);

- протоколом огляду місцевості від 03.04.2021 з фототаблицею до нього, під час якого була оглянута дерев`яна лавка біля будинку АДРЕСА_3 , на якій знаходився махровий рушник, що видала ОСОБА_7 (том 1 а. п. 184-188);

- висновком судово-медичної експертизи №68 від 20.05.2021, що проводилася на підставі постанови слідчого від 12.05.2021, з якого вбачається, що механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_4 , може частково відповідати механізму утворення тілесних ушкоджень, продемонстрованому потерпілим ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту за його участі 11.05.2021, так як місце удару ножем вказується вірно, але напрямок удару суперечить напрямку раневого каналу, описаного в медичній карті стаціонарного хворого. Тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітки зліва, виявлене у потерпілого ОСОБА_4 , могло утворитися в результаті нанесення одного удару кухонним ножем, що виявлений під час огляду місця події (том 1 а. п. 225-229);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.05.2021 та описом від 07.05.2021 вилучення слідчим ОСОБА_23 в КНП СОР «СОКЛ» медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 , що здійснені на підставі ухвали слідчого судді від 06.05.2021, постановленої за результатами розгляду клопотання слідчого від 05.05.2021 про тимчасовий доступ до речей та документів (том 1 а. п. 235-240);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 05.05.2021 та описом від 05.05.2021 вилучення слідчим ОСОБА_23 в КНП БМР «Білопільська міська лікарня» медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 , що здійснені на підставі ухвали слідчого судді від 28.04.2021, постановленої за результатами розгляду клопотання слідчого від 28.04.2021 про тимчасовий доступ до речей та документів (том 1 а. п. 241-247);

- висновком судово-медичної експертизи №65 від 20.05.2021, що проводилася на підставі постанови слідчого від 07.05.2021, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_4 виявлені проникаюче поранення грудної клітки зліва, косий перелом 4 ребра зліва. Тілесне ушкодження у виді проникаючого поранення грудної клітки зліва відноситься до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя, утворилося воно за механізмом розщеплення та різання м`яких тканин. Тілесне ушкодження у вигляді перелому 4 ребра зліва оцінюється як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я терміном більше як 21 день, утворитися воно могло за механізмом удару чи тиснення в результаті дії твердих предметів. Тілесні ушкодження у ОСОБА_4 могли утворитися від ударів ножем. Скоріш за все, йому було нанесено один удар. Спричинені тілесні ушкодження могли утворитися 03.04.2021 (том 1 а. п. 248-252);

- висновком судово-медичної експертизи №67 від 20.05.2021, що проводилася на підставі постанови слідчого від 12.05.2021, з якого вбачається, що механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_4 , може частково відповідати механізму утворення тілесних ушкоджень, продемонстрованому свідком ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту за її участі 04.04.2021, так як місце удару ножем вказується вірно, але точний напрямок удару свідок не пам`ятає (том 1 а. п. 253-256);

- висновком судово-медичної експертизи №69 від 20.05.2021, що проводилася на підставі постанови слідчого від 12.05.2021, з якого вбачається, що механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_4 , може частково відповідати механізму утворення тілесних ушкоджень, продемонстрованому підозрюваним ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту за його участі 04.04.2021, так як місце удару ножем вказується вірно, але напрямок удару суперечить напрямку раневого каналу, описаного в медичній карті стаціонарного хворого (том 2 а. п. 1-4);

- висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №155 від 17.05.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_5 на момент вчинення злочину і на даний час не страждав, не виявляв і не страждає та не виявляє ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг та на даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_5 не перебував під час вчинення злочину у стані фізіологічного афекту або в іншому емоційному стані, який міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність (поведінку), відчував негативне забарвлене емоційне переживання обурення, поєднане з острахом за власне здоров`я, яке не досягло афективної глибини та суттєво не вплинуло на його свідомість та діяльність (том 2 а. п. 15-20);

- протоколами отримання зразків крові від 09.04.2021 у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що проведені на підставі постанов прокурора про відбирання біологічних зразків (том 2 а. п. 27-30).

- висновками судово-медичних (імунологічних) експертиз №365 від 14.04.2021, №364 від 14.04.2021, які проведені на підставі постанов слідчого від 09.04.2021, якими встановлено групову належність крові потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 (том 2 а. п. 33-38).

- протоколами слідчих експериментів з додатками у виді флеш-накопичувача, що був переглянутий у судовому засіданні, від 04.04.2021 з участю підозрюваного ОСОБА_5 , який розказав та показав на місцевості про обставини заподіяння ним тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 , від 11.05.2021 з участю потерпілого ОСОБА_4 та від 11.05.2021 з участю свідка ОСОБА_8 , які також розказали та показали обставини завдання удару ножем ОСОБА_5 ОСОБА_4 (том 2 а. п. 87-117).

Прокурором наданий висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи №161 від 28.04.2021, з якого вбачається, що при дослідженні ножа, що був вилучений під час огляду місця події 03.04.2021 за місце проживання ОСОБА_5 , на руків`ї сліди крові та епітеліальні клітини не виявлені. Висловитись про походження крові на клинку ножа від конкретної особи неможливо, бо на ньому виявлені змішані сліди крові людини та птаха (том 2 а. п. 60-62).

Ніхто з учасників судового розгляду питань щодо неналежності цього доказу не ставив, але суд зазначає, що ця експертиза як не підтверджує винуватість ОСОБА_5 , так її і не спростовує, а тому є неналежним доказом.

Прокурором надані висновки судово-медичної (імунологічної) експертизи №366 від 19.04.2021, №367 від 19.04.2021, з яких вбачається, що на марлевих тампонах зі змивами, які вилучені з огляду місця події будинку АДРЕСА_2 , де стався злочин, присутності крові не виявлено (том 2 а. п. 40-41, 43-44).

Захисник ОСОБА_6 просив вказані докази визнати неналежними, бо вони винуватість ОСОБА_5 не підтверджують.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Суд зазначає, що під час огляду місця події 03.04.2021 по АДРЕСА_2 були виявлені та вилучені змиви з двох слідів речовини бурого кольору (том 1 а. п. 164).

Згідно з висновками вказаних експертиз у цих змивах зі слідів присутності крові взагалі не виявлено.

Отже, дійсно висновки судово-медичної (імунологічної) експертизи №366 від 19.04.2021, №367 від 19.04.2021 не підтверджують винуватість ОСОБА_5 , а тому суд визнає їх неналежними доказами.

Окрім того, прокурор надав суду:

- протокол огляду місцевості від 03.04.2021 з фототаблицею до нього, коли слідчий ОСОБА_24 у коридорі хірургічного відділення Білопільської міської лікарні виявила та вилучила одяг потерпілого, а саме: чоловічу спортивну куртку чорного кольору, светр чорного кольору, футболку чорного кольору, шапку чорного кольору, кофту спортивну чорного кольору, штани чорного кольору, кросівки сірого кольору, шкарпетки чорного кольору; протокол огляду предметів від 08.04.2021, під час якого слідчий оглянув речові докази, а саме: одяг потерпілого ОСОБА_4 , що був вилучений 03.04.2021 у лікарні; ніж, який вилучений був під огляду місця події житлового будинку по АДРЕСА_2 (том 1 а. п. 198-209, том 2 а. п. 31-32);

- висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи №368 від 06.05.2021, згідно з яким на спортивній кофті потерпілого ОСОБА_4 , що вилучена у ході огляду місцевості 03.04.2021, маються сліди крові, походження яких можливе від потерпілого ОСОБА_4 (том 2 а. п. 46-49);

- висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи №370 від 06.05.2021, згідно з яким на футболці потерпілого ОСОБА_4 , що вилучена у ході огляду місцевості 03.04.2021, маються сліди крові, походження яких можливе від потерпілого ОСОБА_4 (том 2 а. п. 51-53);

- висновок судово-медичної (імунологічної) експертизи №369 від 06.05.2021, згідно з яким на джемпері (слідчим названий светром) потерпілого ОСОБА_4 , що вилучений у ході огляду місцевості 03.04.2021, маються сліди крові, походження яких можливе від потерпілого ОСОБА_4 (том 2 а. п. 55-58).

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що протокол огляду місцевості від 03.04.2021 проведений до внесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР, а тому є недопустимим доказом. А зазначені експертизи є похідними доказами від цього протоколу огляду, а тому, у свою чергу, також є недопустимими доказами.

Прокурор заперечував проти позиції захисника і зазначив, що у його розумінні, відповідно до вимог ст. 237 КПК України, будь-який огляд може бути проведений до внесення відомостей в ЄРДР. Окрім того, огляд проводили два різних слідчих у один і той же час з метою збереження речових доказів, що мають значення для провадження.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
З матеріалів провадження вбачається, що місцем події є житловий будинок АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 завдав удару ножем ОСОБА_4 .
Огляд місцевості, а саме: коридору хірургічного відділення лікарні по АДРЕСА_4 слідчим ОСОБА_25 проведений 03.04.2021 з 21:20 год. до 21:40 год. (том 1 а. п. 198).
Під час цього огляду слідчий у приміщенні лікарні виявила та вилучила одяг потерпілого ОСОБА_4 .
Як вбачається з витягу з ЄРДР, відомості про кримінальне правопорушення до нього внесені 03.04.2021 о 22:00 год. (том 1 а. п. 139).
Отже, вилучення одягу потерпілого було здійснено шляхом огляду місцевості, який не є оглядом місця події, до внесення відомостей в ЄРДР, що є порушенням вимог ст. 214 КПК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
На підставі викладеного протокол огляду місцевості від 03.04.2021 суд визнає недопустимим доказом.

Щодо висновків вказаних судово-медичних (імунологічних) експертиз №№368, 369, 370 від 06.05.2021 суд зазначає таке.

ЄСПЛ у своєму рішенні «Гефген проти Німеччини» від 30.06.2008 для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж.
У рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 ЄСПЛ зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
На підставі викладеного суд вважає, що оскільки предметом дослідження вказаних експертиз був одяг потерпілого ОСОБА_4 , що у порушення вимог КПК України слідчим ОСОБА_25 вилучений протоколом огляду місцевості від 03.04.2021, який судом визнаний недопустимим доказом, тому вказані вище висновки експертиз необхідно визнати недопустимими, застосувавши доктрину «плодів отруєного дерева», оскільки вони є похідними доказами від цього протоколу, і такий висновок узгоджується з наведеною позицією ЄСПЛ щодо допустимості доказів, який неодноразово в своїх рішеннях також наголошував, що порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Заслухавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та проаналізувавши зазначені вище докази, суд дійшов висновку, що, незважаючи на те, що частина вказаних вище доказів судом визнана недопустимими та неналежними, але інші докази, що зазначені вище, повністю підтверджують винуватість ОСОБА_5 в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 .
Жодним доказом, що досліджений судом, не підтверджується версія ОСОБА_5 про застосування ножа та нанесення удару ОСОБА_4 з метою захисту від протиправних дій самого потерпілого, бо на момент завдання удару конфлікту між обвинуваченим і потерпілим вже не було і ОСОБА_4 у цей час не вчиняв жодної дії, яка б давала право ОСОБА_5 застосувати ніж.
ОСОБА_4 дійсно безпідставно і незаконно наніс два удари ОСОБА_5 , що підтверджується і їхніми показаннями, і висновком судово-медичної експертизи №33 від 14.04.2021(том 2 а. п. 5-7);

Але це не є підставою для умисного нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. З метою притягнення до відповідальності ОСОБА_4 за такі дії ОСОБА_5 не позбавлений був можливості звернутися з відповідною заявою до правоохоронних органів.
Часткове визнання своєї винуватості обвинуваченим суд оцінює як намагання уникнути відповідальності та справедливого покарання за вчинений тяжкий злочин.

За таких обставин суд дії ОСОБА_5 кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки він вчинив умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується задовільно, не працює, не інвалід, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, бо він правдиво повідомив про обставини його вчинення під час досудового розслідування.

В обвинувальному акті як пом`якшуюча обставина ОСОБА_5 зазначено щире каяття.

Але суд не може врахувати зазначену вище обставину як таку, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , оскільки під час судового розгляду з його боку каяття не було.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Також суд враховує і віктивну поведінку самого потерпілого ОСОБА_4 .

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_5 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає, що справедливим, законним, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі у межах санкції, що передбачена ч. 1 ст. 121 КК України.

Потерпілим ОСОБА_4 до ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення майнової шкоди в сумі 9424,09 грн.

КНП Білопільської міської ради «Білопільська міська лікарня» до ОСОБА_5 заявлений цивільній позов про стягнення 8498,43 грн.

КНП Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» до ОСОБА_5 заявлений цивільній позов про відшкодування 27215,28 грн.

Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації до ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення 2769,48 грн.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 свій позов підтримав.

Представники КНП Білопільської міської ради «Білопільська міська лікарня», КНП Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня», Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації у судове засідання не прибули, направили листи про розгляд провадження без їх участі, позови підтримують.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначені позови визнав повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 17 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Як встановлено судом, потерпілий ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КНП Білопільської міської ради «Білопільська міська лікарня», у хірургічному торакальному відділенні КНП Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» саме з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень, які настали від умисних дій ОСОБА_5 , у зв`язку з чим останнього притягнуто до кримінальної відповідальності .

Тобто перебування потерпілого ОСОБА_4 на лікуванні в даному випадку є наслідком злочинних дій обвинуваченого.

Під час перебування на лікуванні потерпілим ОСОБА_4 витрачені кошти на придбання ліків, на підтвердження чого ним надано чеки на суму 9394,09 грн, хоча у позові він зазначив суму 9424,09 грн (том 2 а. п. 148-150).

Суд зазначає, що витрати потерпілого підтверджуються на суму 9144,44 грн.

Так витрати у сумі 11,45 грн на придбання 17.04.2021 води питної, у сумі 0,40 коп. на придбання пакету 07.04.2021, у сумі 2 грн на придбання пакету 05.04.2021, у сумі 19,60 грн на придбання пакету та води питної 09.04.2021, у сумі 49,50 грн на придбання води питної, жуйки, салфеток 04.04.2021, у сумі 18 грн на придбання пакету та мила рідкого 04.04.2021, у сумі 0,70 коп. на придбання пакету 16.04.2021, а у загальній сумі 101,65 грн суд не може стягнути з обвинуваченого, оскільки потерпілий не довів, що ці товари були придбані саме з метою його лікування від отриманого поранення.

Також суд не може врахувати витрати у сумі 148 грн відповідно до двох квитанцій, якість яких не надає можливості встановити дату придбання ліків та які саме ліки були придбані (том 2 а. п. 148).

У зв`язку з викладеним з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню кошти у сумі 9144,44 грн, у стягненні коштів у сумі 249,65 грн слід відмовити.

Окрім того, враховуючи норми діючого законодавства обвинувачений зобов`язаний відшкодувати витрати закладам охорони здоров`я за стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

З довідки від 11.05.2021 №11/436, виданої КНП Білопільської міської ради «Білопільська міська лікарня», вбачається, що вартість лікування ОСОБА_4 , який перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні у період часу з 03 квітня по 12 квітня 2021 року (9 днів х 944,27 грн), складає 8498 грн 43 коп. (том 2 а. п. 175).

З довідки від 05.05.2021 №32, виданої КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», вбачається, що вартість лікування ОСОБА_4 , який перебував у стаціонарі у хірургічному торакальному відділенні у період часу з 12 квітня по 30 квітня 2021 року (18 днів х 1665,82 грн), складає 29984 грн 76 коп., з них: 27215,28 грн - витрати на лікування, 2769,48 грн витрати на комунальні послуги (а. п. 40).

Із вказаної суми 27215,28 грн підлягають відшкодуванню обвинуваченим КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», а 2769,48 грн - Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь: КНП Білопільської міської ради «Білопільська міська лікарня» 8498,43 грн, КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» 27215,28 грн, Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації кошти в сумі 2769,48 грн, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 у вказаних медичних закладах.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту необхідно залишити ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду від 06 та 07 квітня 2021 року накладені арешти на речові докази, які необхідно скасувати, оскільки відпала потреба в них.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_5 залишити у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня затримання та поміщення до ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк затримання з 03 по 05 квітня включно 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь:

-ОСОБА_4 9144 грн 44 коп. майнової шкоди;

-Комунального некомерційного підприємства Білопільської міської ради «Білопільська міська лікарня» 8498 грн 43 коп.;

-Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» 27215 грн 28 коп.;

-Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації 2769 грн 48 коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 249,65 грн майнової шкоди з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 відмовити за необґрунтованістю.

Скасувати арешт, що накладений на змиви речовини бурого кольору з плямами №№1, 2 на марлевих тампонах та контрольні зразки; запальничку; ніж з текстолітовим руків`ям; рушник махровий; куртку спортивну чоловічу чорного кольору; светр синтетичний чорного кольору; футболку чоловічу чорного кольору з червоною смугою; шапку спортивну чорного кольору; кофту спортивну чорного кольору; штани спортивні синтетичні чорного кольору; кросівки сірого кольору; шкарпетки чорного кольору; светр синтетичний сірого та темно-зеленого кольорів.

Речові докази:

-змиви речовини бурого кольору з плямами №№1, 2 на марлевих тампонах та контрольні зразки; запальничку; ніж з текстолітовим руків`ям; рушник махровий, що зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, знищити;

-куртку спортивну чоловічу чорного кольору; светр синтетичний чорного кольору; футболку чоловічу чорного кольору з червоною смугою; шапку спортивну чорного кольору; кофту спортивну чорного кольору; штани спортивні синтетичні чорного кольору; кросівки сірого кольору; шкарпетки чорного кольору, що зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, повернути ОСОБА_4 ;

-светр синтетичний сірого та темно-зеленого кольорів, що зберігається у камері зберігання речових доказів ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, повернути ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя