Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/84/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
законного представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000278 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копище, Олевського району, Житомирської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей 2008 та 2013 років народження, раніше не судимого, не інваліда, не депутата, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
18.07.2019 року, близько 18.00 години, водій ОСОБА_4 , керуючи власним, технічно непрацездатним, відповідно до висновку експерта від 19.09.2019 року № 3/825, мотоциклом марки KINLON JL-150-70C, державний номерний знак НОМЕР_1 (гальмівна система в технічно непрацездатному стані внаслідок непрацездатності гальмівного механізму переднього колеса), перевозячи в якості пасажира ОСОБА_8 , рухався по вул. Центральній, с. Юрове, Олевського району, Житомирської області в напрямку центру населеного пункту.
На ділянці дороги, навпроти будинку № 118, по вищевказаній вулиці, водій ОСОБА_4 , в порушення відповідно до висновку експерта від 09.12.2019 року № 3/1215, вимог Правил Дорожнього руху України, а саме:
- п. 12.3 ПДР України, який зобов`язує водія у разі виникнення небезпеки або перешкоди для руху, яку він об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
- п. 31.1 ПДР України, який передбачає, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а також правил технічної експлуатації, інструкції підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації;
- п. п. 31.4 та 31.4.1 «а» ПДР України, які забороняють експлуатацію транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей гальмівної системи, зокрема коли змінено конструкцію гальмівної системи
керуючи мотоциклом з непрацездатною гальмівною системою, виявивши в процесі руху перешкоду, а саме: велосипедиста ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку та почав змінювати напрямок свого руху, маючи технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди при справній гальмівній системі шляхом застосування своєчасного термінового гальмування, вищевказаних заходів не вжив, в результаті чого здійснив наїзд на велосипедиста.
В результаті ДТП, що сталася, малолітній велосипедист ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав, відповідно до висновку експерта від 06.12.2019 року № 230, тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в лівій тім`яній ділянці, яка супроводжувалася ЗЧМТ у вигляді струсу головного мозку та лінійним переломом тім`яної кістки ліворуч з поширенням на лускатий шов, велике крило основної кістки ліворуч та тіло основної кістки, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент виникнення.
Прокурор у судовому засіданні просить суд при призначенні покарання обвинуваченому врахувати пом`якшуючі та обтяжуючі обставини і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України , а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково, пояснив суду, що в день, коли сталася ДТП, він керував власним мотоциклом по вул. Центральній в с. Юрове, а потерпілий рухався по тій самій смузі руху на велосипеді. ОСОБА_4 хотів обігнати ОСОБА_6 , увімкнувши лівий покажчик повороту, проте за метра три ОСОБА_9 почав повертати. Стверджує, що зачепив потерпілого правою частиною мотоцикла, після цього прибігла мати потерпілого ОСОБА_7 і ОСОБА_10 повезли до лікарні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти міри покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з іспитовим строком не заперечує, проте вважає, що обвинуваченому необхідно встановити іспитовий строк терміном на 1 рік та не позбавляти права керування транспортними засобами.

Потерпілий ОСОБА_6 , за участю психолога ОСОБА_11 , пояснив суду, що їхав на велосипеді в с. Юрове, хотів повернути ліворуч та на нього наїхав мотоцикл, яким керував обвинувачений.

Законний представник потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомила суду, що в той день, коли сталася ДТП, її син ОСОБА_10 попросив у неї покататися на велосипеді та поїхав, коли їй повідомили, що сина збив мотоцикл, вона побігла на місце ДТП. Коли прибігла, то син ОСОБА_6 лежав на землі, а обвинувачений стояв на місці ДТП, претензій до обвинуваченого не має, проте просить його суворо покарати.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні дала показання про те, що потерпілий по справі є її рідним братом по матері, самого моменту ДТП вона не бачила, коли прийшла ОСОБА_10 вже лежав на землі, вона помітила, що на велосипеді не було переднього колеса, брат в цей момент говорив, що в нього болить голова.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що вона бачила, як обвинувачений ОСОБА_4 того дня їхав зі своєю дружиною на мотоциклі, проте самого моменту ДТП вона не бачила. Стверджує, що ОСОБА_4 рухався з невеликою швидкістю, коли вона прийшла на місце ДТП потерпілого вже не було.

Свідок ОСОБА_14 повідомила, що обвинувачений та потерпілий по справі є її односельчанами, вона бачила, як ОСОБА_10 їхав по дорозі на велосипеді, а обвинувачений їхав з дружиною на мотоциклі, проте самого моменту ДТП вона не бачила, коли підбігла на місце події, то потерпілий лежав на землі і плакав, тому ОСОБА_14 побігла до матері ОСОБА_10 , щоб повідомити про те, що сталося.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила суду, що дійсно в той день вона їхала разом з обвинуваченим ОСОБА_4 на мотоциклі в якості пасажира, при цьому ОСОБА_8 зазначила, що обвинувачений міг уникнути наїзду на велосипедиста шляхом гальмування.

Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.07.2019 року відповідно до якого місцем ДТП є АДРЕСА_1 ;

- протоколом огляду місця події від 18.07.2019 року з якого вбачається, що з письмового дозволу ОСОБА_12 було оглянуто територію домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено велосипед марки «Ардіс», чорного кольору;

- протоколом огляду місця події від 18.07.2019 року відповідно до якого оглянуто територію домогосподарства обвинуваченого ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено мотоцикл марки KINLON JL-150-70C;
- висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № 3/825 від 19.09.2019 року з якого вбачається, що на момент ДТП гальмова система мотоцикла KINLON без р/н, не відповідала вимогам п. п. 31.4.1 (а) ПДР України та знаходилася в технічно не працездатному стані внаслідок непрацездатності гальмового механізму переднього колеса мотоцикла. На момент ДТП рульове керування та ходова частина мотоцикла KINLON без р/н знаходилася в технічно працездатному стані. Таким чином, в процесі дослідження технічного стану мотоцикла KINLON без р/н встановлена технічна непрацездатність гальмового механізму переднього колеса мотоциклу, що впливає на безпеку дорожнього руху та може знаходитися у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, оскільки гальмові властивості та ефективність гальмування даного мотоциклу була зниженою;
- висновком транспортно - трасологічної експертизи № 3/824 від 18.10.2019 року з якого слідує, що на наданих транспортних засобах наявні механічні пошкодження, первинний контакт досліджуваних транспортних засобів, відбувся між правою підніжкою водія мотоцикла KINLON без р/н з ободом переднього колеса наданого на дослідження велосипедом, при загальному русі транспортних засобів в попутно перехресному напрямку;
- висновком судово-медичної експертизи № 230 від 06.12.2019 року відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені ушкодження: підшкірна гематома в лівій тім`яній ділянці, яка супроводжувалась ЗЧМТ у вигляді струсу головного мозку та лінійним перелом тім`яної кістки ліворуч з поширенням на лускатий шов, велике крило основної кістки ліворуч та тіло основної кістки, які могли утворитися від дії тупого (тупих) предмету (предметів) на тіло або тіла на такий (такі), не виключена можливість при обставинах дорожньо-транспортної пригоди, можливо в термін, вказаний в матеріалах справи та за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент виникнення;
- висновком судової експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди № 3/1215 від 09.12.2019 року з якого слідує, що з моменту виникнення небезпеки для руху водій мотоцикла KINLON JL-150-70C ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути даної ДТП шляхом своєчасного, термінового гальмування (при несправній гальмівній системі, непрацездатний передній гальмівний механізм), з моменту виникнення небезпеки для руху водій мотоцикла KINLON JL-150-70C ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути даної ДТП шляхом своєчасного, термінового гальмування (при справній гальмівній системі). В даній дорожній ситуації водій мотоцикла KINLON JL-150-70C ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами п.12.3, 31.1, 31.4, 31.4.1. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам ПДР України. Також, з технічної точки зору зміна напрямку руху неповнолітнього велосипедиста ОСОБА_6 ліворуч, створили небезпечну дорожню обстановку для водія мотоцикла KINLON JL-150-70C ОСОБА_4 , який в цей момент вже був на зустрічній смузі виконуючи обгін. Дії водія ОСОБА_4 , в свою чергу, не відповідали вимогам п. 12.3, 31.4.1 ПДР України, що також знаходиться в причинному зв`язку із виникненням наведеної дорожньо-транспортної пригоди.
Так, положеннями ст.84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.
Згідно з ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Дані докази (речові докази, документи) за свою суттю є належними та допустимими у розумінні норм КПК України. Порушень вимог ст.ст. 87, 103-104, 233, 234, 237 КПК України не установлено.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
А тому, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує межі, установлені у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочини; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу винного; встановлені обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Ефективність покарання визначається тим, наскільки воно є законним, обґрунтованим і справедливим. Правильне призначення покарання є не тільки важливим засобом боротьби зі злочинністю, а й запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими та іншими особами.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз у тому, що при призначенні покарання мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09.06.2005), та у справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24.03.2005) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що підчас відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним. У п. 38 рішення від 16.10.2008 у справі "Ізмайлов проти Росії" Європейський суд з прав людини вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".
Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Зокрема, суд враховує, що кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 286 КК України є тяжким злочином (ч.5 ст. 12 КК України), покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення відносно малолітнього.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а саме: ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, по місцю проживання зарекомендував себе з хорошої сторони та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тому суд, з урахуванням думки прокурора, захисника, законного представника потерпілого та враховуючи безальтернативний характер санкції ч. 2 ст. 286 КК щодо виду основного покарання, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням згідно із ст.ст. 75, 76 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину з точки зору справедливості, розумності та достатності. При цьому суд зазначає, що враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу, характеру вчинених дій, така міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), а також достатньою для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою органом пробації довів своє виправлення.
Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Також, враховуючи, що дорожньо - транспортні злочини в Україні, та кількість постраждалих від них набули масштабів кризового явища, спровокованого правовим нігілізмом та необережністю водіїв, які не сприяють покращенню ситуації в країні щодо зменшення дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками через порушення правил дорожнього руху водіями, що призвело до збільшення трагічних випадків на дорогах України, а також експлуатацію обвинуваченим транспортного засобу з несправною гальмівною системою, суд вважає за необхідне також призначити обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Витрати на проведення під час досудового розслідування експертиз становлять 3768 грн. 24 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 65 , 66, 67, 75, 76, ч.2 ст. 286 КК України ст.ст. 314, 349, 368, 371, 373-376, 392-395, 468-475, 532 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта для проведення під час досудового розслідування експертиз в сумі 3768 грн. 24 коп.
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 23.07.2019 року, справа № 287/1145/19, провадження № 1-кс/287/355/19 та справа № 287/1145/19, провадження № 1-кс/287/354/19 на мотоцикл KINLON JL-150-70C, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та велосипед марки «Ardis», чорного кольору, який належить ОСОБА_7 - скасувати.
Речовий доказ: мотоцикл KINLON JL-150-70C, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 повернути законному власнику ОСОБА_4 .
Речовий доказ: велосипед марки «Ardis», чорного кольору повернути ОСОБА_7 .
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок суду може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,якщо таку скаргу не було подано. У разі подання такої апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії вироку, а учасникам, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1