ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000201 за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 5 травня 2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вершино Шахтали, Шахталинського району, Читинської області Російської Федерації, громадянки України, пенсіонерки, одруженої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначено їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік. Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини обвинуваченої, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання, а також невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість. Вказує, що ОСОБА_6 є особою похилого віку, на момент вчинення кримінального проступку їй виповнилося 70 років, а тому покарання у виді обмеження волі, відповідно до приписів ч.3 ст.61 КК України, до неї не може бути застосоване.

Зауважує, що ОСОБА_9 у вчиненому щиро розкаялась, добровільно відшкодувала спричинену кримінальним проступком шкоду, вказані обставини є такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку. Крім того, обвинувачена раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, має самостійне джерело доходу, оскільки отримує пенсію. Відтак, на думку прокурора, для досягнення мети покарання, покарання у виді штрафу, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому вищенаведені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та відомості про особу обвинуваченої дають підстави для застосування ч.1 ст.69 КК України при обранні розміру цього виду покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 09.04.2021 року у денний час, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , знаходячись біля магазину «Господарочка», розташованого за адресою: вул. Райдужна, 59, м. Миколаїв, помітила на прилеглій території до магазину клумбу з насадженнями декоративних хвойних рослин, належних ОСОБА_10 , які вирішила викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 о 20:40 год 09 квітня 2021 року, за раптово виниклим корисливим умислом, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою викрадення чужого майна прийшла на вказане місце, звідки здійснила крадіжку двох насаджень дерев породи ялинка «Sanders Blue», віком 5 років, вартістю станом на 09 квітня 2021 року 600 грн та Кипарисовку «Blue Surprise», чотирьохрічного віку, вартістю станом на 09 квітня 2021 року 150 грн. З викраденим майном ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну 750 грн. 00 коп.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку вимог апеляційної скарги, думку обвинуваченої та її захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, за який її засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджені зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про її винуватість у вчинені інкримінуємого кримінального проступку.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального проступку обвинуваченою.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України, є вірною і прокурором не оспорюється.

Перевіривши у відповідності до вимог ст. 404 КПК України законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, в частині призначення покарання, апеляційний суд дійшов наступного.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на момент ухвалення вироку суду ОСОБА_6 виповнилось 70 роки, тобто відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення» вона є особою, яка досягла пенсійного віку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч.1 ст.185 КК України, однак, в порушення вимог ч.3 ст.61 КК України призначив обвинуваченій, яка досягла пенсійного віку, покарання у виді обмеження волі, що потягло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі є обґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз статей 408, 420 та 421 КПК України вказує на те, що апеляційний суд ухвалює рішення, яким погіршується становище обвинуваченого, у формі вироку, а в решті випадків - у формі ухвали.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові від 03 лютого 2020 року у справі № 309/2466/18, провадження № 51-2770кмо19, об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду звертає увагу на те, що з огляду на положення статей 420, 421 КПК рішення про призначення особі покарання, у тому числі менш суворого, але яке підлягає реальному відбуванню, замість призначеного судом першої інстанції покарання, від відбування якого її було звільнено з випробуванням, ухвалюється судом апеляційної інстанції у формі вироку.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги вимоги ст. 420, 421 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити свій вирок в цій частині.

Колегія суддів при вирішенні питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, його виду та розміру, враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, є особою пенсійного віку, характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, а також і те, що ОСОБА_6 щиро розкаялась у вчиненому, викрадене майно повернула.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи дані про особу обвинуваченої, яка щиро розкаялась, є особою пенсійного віку, характер вчиненого, який є кримінальним проступком, розмір шкоди, яка повністю відшкодована, а отже наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу із застосуванням ст.69 КК України.

З врахуванням викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченій покарання скасуванню та ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 418, 420, 424, 532 КПК України апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 5 травня 2021 року в частині призначеного покарання ОСОБА_6 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді