Справа № 199/4678/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 року слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000250, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2021 до суду надійшло клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000250, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

У клопотанні зазначено, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 0000250 є заява ОСОБА_7 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який просить вжити заходи до ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які шахрайським шляхом заволоділи майном Гаражного кооперативу «Амур».

24 червня 2021 року постановою прокурора здійснено перекваліфікацію дій у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000250 за ознаками ч. 1 ст. 190 на ч. 3 ст. 190.

24 червня 2021 року постановою прокурора визнано підслідність за СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Гаражний кооператив «Амур» відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців зареєстровано 10.04.1987 року, запис до Реєстру внесений 16.11.2004 року за № 1 004457.

Відповідно до пункту 3 підпункту «а» рішення Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська № 261, у період з 1987 по 2000 роки членами Гаражного кооперативу «Амур», ліворуч від гаражного боксу № НОМЕР_1 (номер НОМЕР_2 ) будується господарське приміщення, а саме: два технічних боксу, для організації технічного обслуговування і дрібного ремонту автомотозасобів. 21 квітня 1997 року, на засіданні розширеного правління Гаражного кооперативу «Амур» члену правління ОСОБА_9 доручено закінчити будівництво двох боксів під технічне обслуговування для подальшої експлуатації, про що є копія протоколу (оригінал у Голови правління Гаражного кооперативу «Амур»). Відповідно довідки 1998 року наданою Начальнику УЗР ОСОБА_10 : на балансі в оперативному управлінні Гаражного кооперативу «Амур» знаходяться два бокси під технічне обслуговування.

За договором від 25 грудня 2000 року Гаражний кооператив «Амур» в особі голови ОСОБА_11 передав вказані два технічних боксу, загальною площею 90 м2 в оренду ОСОБА_4 . За умовою договору, бокси передавалися ОСОБА_4 безкоштовно в рахунок закінчення будівельних робіт, а ОСОБА_4 зобов`язувався провести будівельні роботи у наступному об`ємі: закінчити будівництво даху, побудувати оглядову яму, зробити монтаж електропроводки, замінити силовий кабель, відремонтувати ворота та хвіртку.

07.07.2004 року ОСОБА_4 у зв`язку з придбанням гаражного боксу № НОМЕР_1 (номер НОМЕР_2 ) прийнято до членів Гаражного кооперативу «Амур».

Відповідно до пб.1. статуту Гаражного кооперативу «Амур»: членами кооперативу можуть бути громадяни, що досягли 18 річного віку, мають гараж (гаражний бокс), побудований ними при будівництві Кооперативу, або успадкований ними від померлих близьких, родичів, або якщо вони отримали їх в результаті купівлі-продажу, за дорученням або внаслідок дарування, і якщо вони платили вступний внесок.

Відповідно до п 8.2. статуту Гаражного кооперативу «Амур» гаражні бокси членів кооперативу, збудовані ними за рахунок особистих грошових коштів, є власністю кожного члена кооперативу, яка виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

12.07.2018 року ОСОБА_4 звернувся з позовною заявою про визнання право власності на гаражі до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Рішенням Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровськ (№ 199/5033/18 (2/199/2348/18)) встановлено, що приблизно на початку 2018 року ОСОБА_4 звернувся до керівництва Гаражного кооперативу «Амур» із проханням надати належним чином засвідчені документи для оформлення право власності на гаражі, які ним було побудовано за власні кошти у 2005 році, проте отримав відмову. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги ОСОБА_4 до Гаражного кооперативу «Амур» про визнання право власності - задоволені. За ОСОБА_4 визнано право власності на гараж № НОМЕР_3 , площею 78,1 м2 та № 364 площею 55,9 м2 в Гаражному кооперативі «Амур», розташованому по вулиці Дементьєва, 3 у місті Дніпрі.

Проте, ОСОБА_4 , звертаючись до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, ввід суд в оману, щодо того, що дані бокси було побудовано ним особисто у 2005 році. Дані бокси надавалися ОСОБА_4 в оренду з 25 грудня 2000 року, що підтверджується договором оренди копію якого надав Голова правління ГК «Амур» ОСОБА_7 , а почали будуватися значно раніше. Вказані гаражі показані на плані, встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування (м 1:1000), що є додатком до акту встановлення та узгодження меж землекористування від 6 липня 1998 року, як такі, що будуються.

Членом Гаражного кооперативу «Амур» ОСОБА_4 є з 07.07.2004 року що підтверджується копією протоколу № 7 розширеного засідання правління ГК «Амур» від 07 липня 2004 року, та не міг побудувати вказані гаражні для технічного обслуговування (гаражі № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ), так, як будівництво вказаних гаражів почалося значно раніше.

Згідно витягу з єдиного реєстру прав на нерухоме майно від 29.06.2021 № 263481047 власником гаражу, загальною площею 78,1 м2, за адресою: м. Дніпро, гаражний кооператив «Амур», гараж НОМЕР_3 є ОСОБА_4 . Згідно витягу з єдиного реєстру прав на нерухоме майно від 29.06.2021 №263481330 власником гаражу, загальною площею 55,9 м2, за адресою: м. Дніпро, гаражний кооператив «Амур», гараж НОМЕР_4 є ОСОБА_4 .

29 червня 2021 року гараж, загальною площею 78,1 м2, за адресою: м. Дніпро, гаражний кооператив «Амур» 363 та гараж, загальною площею 55,9 м2, за адресою: м. Дніпро, гаражний кооператив «Амур» 364 визнані речовими доказом в кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене у органів досудового розслідування є підстави вважати, що наявний ризик незаконного відчуження вказаного нерухомого майна, що унеможливлює зберегти вказане нерухоме майно як речовий доказ.

Слідчий у судовому засіданні підтримав подане клопотання.

Власник майна та його представник заперечували проти задоволення клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди..

Згідно до ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Cтаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Прокурор не довів суду мету арешту, а також що саме позбавлення власника майна права користуватись майном призведе до збереження речового доказу, та незастосування такого крайнього заходу, як арешт майна, приведе до його знищення чи приховування.

Крім того, відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2018 року право власності на гараж № НОМЕР_3 та гараж № НОМЕР_4 , що розташовані у Гаражному кооперативі «Амур» визнано за ОСОБА_4 саме шляхом вирішення спору між останнім та ГК «Амур». Доказів того, що вказане нерухоме майно здобуте незаконним шляхом, з урахуванням набравшого законної сили вказаного рішення суду, прокурором суду не надано.

Таким чином, приходжу до висновку про необґрунтованість клопотання, а тому у клопотанні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000250, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: