Справа № 686/7796/21
Провадження № 1-кс/686/3557/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому скаргу ОСОБА_3 бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
встановив:
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому (далі ТУ ДБР, у м. Хмельницькому), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, внести відомості до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_3 від 12.03.2021 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України упродовж 24 годин, невідкладно розпочати досудове розслідування та надати заявнику витяг з ЄРДР.
В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що вона 12.03.2021на електронну пошту ТУ ДБР у м. Хмельницькому надіслала заяву про вчинення кримінального правопорушення, ознаки якого вбачає у діях слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області щодо невиконання ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.11.2020 у справі №274/7405/20 та наявності у зв`язку з цим ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
Однак, станом на 14.03.2021 відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 не внесені, про що вона дізналася під час телефонної розмови з черговим ТУ ДБР у м.Хмельницькому.
З огляду на це, на думку особи, яка подала скаргу, ТУ ДБР у м. Хмельницькому, допущено бездіяльність та не виконані вимоги ст.214 КПК України.
У судове засіданняособа, яка подала скаргу не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд скарги без їх участі, підтримує подану скаргу з підстав викладених у ній.
Уповноважена особа ТУ ДБР у м. Хмельницькому у судове засідання не з`явилася, незважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду скарги.
До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від ТУ ДБР у м.Хмельницькому надійшли матеріали перевірки за заявою ОСОБА_3 .
Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.
Аналогічні за змістом норми містяться у п.2 Розділу ІІ Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення), затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020, згідно з яким відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Аналіз змісту положень ст.214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.
Предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.
Згідно з ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Такі приписи процесуального закону узгоджуються із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Розглядаючи скаргу, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), №15007/02, пп.74-75, рішення від 7 грудня 2006), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985, п.57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Одним із таких обмежень є необґрунтоване переслідування особи в кримінально-правовому порядку.
За положеннями ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно із ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Крім того, основним елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень.
Як вбачається з матеріалів скарги та заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.11.2020 у справі №274/7405/20 зобов`язано уповноважених осіб Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінальних правопорушень, зазначених у заяві ОСОБА_3 від 28.10.2020 та розпочати досудове розслідування.
У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що слідчим СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області вказану ухвалу суду не виконано, а тому вона вбачає у цій ситуації ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України - невиконання судового рішення.
Водночас із долученої ОСОБА_3 заяви про вчинення кримінального правопорушення слідує, що вона отримала витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000822 від 17.11.2020.
А отже ухвала суду виконана, за заявою ОСОБА_3 внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за №0000822 від 17.11.2020 та розпочате досудове розслідування.
Інших зобов`язальних дій ухвала ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.11.2020 у справі №274/7405/20 не містила.
А тому відсутні обставини невиконання ухвали суду, з якими скаржниця пов`язує ознаки кримінального правопорушення.
Викладені у заяві та скарзі доводи фактично зводяться до зазначення, на думку скаржниці, недоліків, які містить отриманий нею витяг з ЄРДР, зокрема щодо дати її заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28.10.2020, незазначення її прізвища, імені та по-батькові як заявника про кримінальне правопорушення (зазначено «інші»), відсутні відомості про реєстраційний номер в ПС ІП НПУ (ЖЄО), у короткому викладі обставин внесено відомості стосовно отримання узвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.11.2020, також, що ОСОБА_4 не повертає їй автомобіль, що на думку ОСОБА_3 , є викривленням відомостей та не відповідає дійсності, оскільки вона подавала заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України щодо незаконного заволодіння її транспортним засобом «Mercedes-Benz 313Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Слідчий суддя зазначає, що пунктом 1 підрозділу 8 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі - Положення), затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 визначено, що редагування (зміна) зафіксованих у Реєстрі відомостей здійснюється шляхом внесення Реєстратором оновлених даних до електронних карток.
Однак, можливість реєстратором вносити оновлені дані ЄРДР не передбачає у силу ст..303 КПК України, можливості звертатися зі скаргою на дії або бездіяльність щодо не вчинення таких дій, у тому числі не свідчить про кримінально караний характер дій реєстратора, який вніс такі відомості до ЄРДР.
Відповідно до п. 1.1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затверджених наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.7 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань).
При внесенні до Реєстру відомостей про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (фабули), в обов`язковому порядку відображаються дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), яка (які) є потерпілою (потерпілими), дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості. До Реєстру включаються відомості про кримінальні правопорушення, вчинені в громадських місцях. До громадських місць належать місця, що використовуються громадянами для спільної роботи, відпочинку, пересування, проведення масових заходів та інших потреб (вулиці, площі, вокзали, аеропорти, магазини, кафе, бари, ресторани, музеї, клуби, пляжі в період їх роботи, а також громадський транспорт під час перебування в ньому громадян, ділянки лісу, поля під час проведення на їх території організованих масових зібрань), приміщення вокзалів, пасажирські (приміські) потяги, літаки, катери, пароплави, перони, платформи, пристані та інші місця під час очікування посадки та висадки пасажирів. (п. 2.14, 2.20 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань).
У разі виявлення помилкових відомостей у витязі з ЄРДР ОСОБА_3 не позбавлена можливості поінформувати слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні про вказані обставини.
З огляду на наведене, зазначені аргументи скарги про протиправне викривлення відомостей у витязі з ЄРДР як ознака кримінального правопорушення, є безпідставними.
За положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
КПК України не наділяє слідчого суддю процесуальними повноваженнями зобов`язувати слідчого та/або прокурора визначати правову кваліфікацію дій, які можуть містити ознаки кримінального правопорушення. Вказаний обов`язок покладено на слідчого під час внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та в подальшому під час проведення досудового розслідування.
Отже, встановлення ознак складу злочину, його попередня та/або подальша кваліфікація є виключною прерогативою уповноваженої особи, яка наділена повноваженнями реєстратора відомостей у ЄРДР.
А тому аргументи скарги стосовно внесення відомостей до ЄРДР неу такому вигляді як зазначає особа, яка подала скаргу не свідчать про кримінально-караний характер таких дій реєстратора.
У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).
Тобто, діяльність уповноважених суб`єктів владних повноважень, які здійснюють досудове розслідування кримінального провадження і діють в межах їх посадової дискреції не може бути підставою для їх кримінального переслідування.
За наведених обставин, доводи особи, яка подала скаргу, щодо наявності у діях слідчого кримінально караної поведінки є безпідставними.
Зазначення у скарзі ОСОБА_3 про те, що внесення відомостей до ЄРДР про вчинення слідчим кримінального правопорушення нестиме превентивний характер, зокрема для захисту її прав, слідчий суддя вважає неприйнятним аргументом.
Ініціювання кримінального переслідування особи, яка діє у межах повноважень з підстав незгоди з прийнятим нею рішенням, суперечить вимогам кримінального процесуального закону та є необґрунтованим застосуванням заходу кримінально-правового примусу.
Отже, під час розгляду заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, правильно встановлена відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, що вказує на її необґрунтованість.
А тому підстав для задоволення скарги та процесуального реагування слідчим суддею, немає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 214, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
постановив:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1