Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001448 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Буча Київської області, громадянки України,

без місця реєстрації, проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.3 ст.191 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 червня 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.06.2021 обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що стороні захисту всупереч вимогам ст.293 КПК України не було вручено копію обвинувального акта, з яким прокурор звернувся до суду, що є порушенням права на захист.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор у кримінальному провадженні прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Між тим, висновки суду про невідповідність обвинувального акта вимогам закону є надуманими, оскільки при складанні обвинувального акта дотримані вимоги ст.291 КПК України. При цьому прокурор посилається на конкретні пункти частин 2 і 4 ст.291 КПК України, частину 3 цієї статті, детально викладаючи, що саме містить обвинувальний акт, ким він складений і затверджений та про долучені до нього додатки.

Також з огляду на положення ч.2 ст.19 Конституції України та кримінального процесуального закону стверджує, що висновки суду, що стороні захисту не було вручено копії обвинувального акта, який прокурор направив до суду, що було встановлено оглядом копії, врученої стороні захисту, та обвинувального акта, направленого до суду, в яких наявні відмінності, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. А тому вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, апеляційна скарга містить посилання на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року, в якому дається роз`яснення, у яких випадках у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, практику Європейського суду з прав людини (рішення Ващенко проти України, Матоцціа проти Італії) в контексті визначення поняття обвинувачення для цілей ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. І, як наслідок, прокурор підсумовує, що під час підготовчого судового засідання суд не дає оцінку фактичним обставинам, доказам та правовій кваліфікації, однак всупереч вимогам закону вдався до перевірки відповідності обвинувального акта, який перебуває на розгляді в суді, та обвинувального акта, який, на думку суду, був вручений стороні захисту, не перевіривши твердження захисника в цій частині.
Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченої, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Як встановив суд першої інстанції шляхом порівняння обвинувального акта, скерованого до суду, з копією обвинувального акта, врученого стороні захисту, вони мають істотні відмінності, а саме. В копії виклад фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення повністю відрізняється від викладу в обвинувальному акті, який знаходиться на розгляді в суді. Крім того, в копії, яка була вручена стороні захисту, відсутня правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність після викладу обвинувачення за останнім епізодом інкримінованого обвинуваченій злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, вчиненого 14.04.2020. Також, в копії відсутні обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування), дата та місце його складення.

А тому суд дійшов висновку, що всупереч вимогам ст.293 КПК України стороні захисту не було вручено копію обвинувального акта, з яким прокурор звернувся до суду, що свідчить про порушення гарантованого обвинуваченій права на захист.

Згідно з ст.293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого ч.2 ст.2971 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з п.3 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого ч.2 ст.2971 КПК України).

Колегія суддів погоджується з висновками, викладеними в ухвалі суду першої інстанції, про те, що вказаним вимогам закону обвинувальний акт не відповідає, що суд достовірно встановив шляхом простого порівняння змісту обвинувального акта, направленого прокурором до суду, та копії, врученій стороні захисту, адже відмінність є очевидною.

При цьому посилання в апеляційній скарзі на те, що згідно з ч.2 ст.19 Конституції України суд зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є недоречними, враховуючи те, що саме сторона обвинувачення після вручення підозрюваній та захиснику копії обвинувального акта, встановивши його невідповідність вимогам ст.291 КПК України, всупереч вимогам кримінального процесуального закону внесла до нього зміни та скерувала до суду.

Що стосується тверджень прокурора про відповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України із зазначенням того, ким він складений, підписаний і затверджений, пунктів ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України, якими визначено, які відомості він має містити і що до нього додається, то вони є зайвими та не перевіряються судом апеляційної інстанції, оскільки суд першої інстанції не мотивував свої висновки невідповідністю акта іншим вимогам закону.

Повертаючи обвинувальний акт, суд не давав оцінку фактичним обставинам, доказам та правовій кваліфікації кримінального правопорушення, як на це вказує прокурор, і ніщо не забороняє суду перевірити відповідність обвинувального акта, який перебуває на розгляді, з копією, врученою стороні захисту, у разі, якщо про це заявляється під час підготовчого судового засідання.

Додатково колегія суддів вважає за необхідне зауважити на необхідності перевірки місця знаходження потерпілого у кримінальному провадженні, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю Легіон 2015, оскільки повідомлення, направлені за вказаною в обвинувальному акті адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 49, повертаються з відміткою про те, що адресат за цією адресою відсутній.

Колегія суддів вважає, що суд навів в ухвалі ґрунтовні мотиви повернення обвинувального акта прокурору, а тому підстав для її скасування з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 червня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001448 щодо ОСОБА_7 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, повернуто прокурору, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3