Справа № 172/219/19
Провадження № 1-кп/191/103/19
У Х В А Л А
іменем України

29 квітня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченої- ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000222 від 18 квітня 2018 року відносно:

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хороше, Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянки України, українки, освіта середня, вдови, працюючої старшою медичною сестрою здоровпункту локомотивного депо Чапліно Дніпровської клінічної лікарні на Залізничному транспорті, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 18 квітня 2018 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
З вищевказаного обвинувального акту вбачається, що 16 квітня 2018 року ОСОБА_4 маючи намір на з`ясування раніше виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , в період з 22.10 годин до 23.00 годин неодноразово приходила до місця мешкання останньої, розташованого по АДРЕСА_1 , де з метою виклику ОСОБА_6 з будинку стукала по вікнах. В цей час у ОСОБА_6 , яка знаходилась вдома, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, виник намір на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій протиправний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_6 того ж дня, приблизно о 23.10 годин направилась в слід за ОСОБА_4 , яка йшла від її будинку по АДРЕСА_1 , попередньо взявши з собою дерев`яну палицю з місця мешкання. Після чого, усвідомлюючи свої протиправні дії, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 наздогнавши ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 нанесла останній один удар палицею ззаду, від чого та втратила свідомість. Далі, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 взявши ОСОБА_4 за волосся потягла її до власної території домоволодіння ( АДРЕСА_1 ), де усвідомлюючи, що ОСОБА_4 не робить спроб чинити опір її діям, ОСОБА_6 проявляючи перевагу над потерпілою і грубу силу, слідуючи своєму попередньому наміру нанесла більше ніж 10 ударів по різним частинам тіла ОСОБА_4 дерев`яною палицею, руками та ногами.
Згідно висновку експерта №13/14-2018р/2019р.Е від 12.02.19 року тілесні ушкодження на волосистій частині голови утворились по тянучому механізму внаслідок механічної дії, тягнення, виривання волосся/. Тілесні ушкодження у вигляді синців на передньо-зовнішній поверхні лівого плеча у проекції верхньої третини, синьюшно-фіолетового кольору у центрі, з жовто-зеленуватим відтінком по периферії, розмірами 4.5x3.9 см та синця по задній поверхні лівого передпліччя, ділянки осадження на передній поверхні правої гомілки у проекції верхньої третини. Тілесні ушкодження у вигляді синців та садна на верхніх та нижніх кінцівках утворились від дії тупого твердого предмету/предметів/ або при ударі об такий/такі, по ударному механізму у вище зазначеній ділянці та за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які ОСОБА_6 умисно спричинила ОСОБА_4 .
Умисні дії ОСОБА_6 , кваліфікується за ч. 1 ст. 125 КК України як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину не визнала.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду повідомила, що у неї склалися непризнанні відносини з ОСОБА_6 , оскільки остання погрожувала їй тим, що вона не буде працювати. Вона зателефонувала ОСОБА_6 , але остання не захотіла з нею розмовляти. 16.04.2018 року приблизно о 22.00 годині, коли вона поверталась від матері та зайшла до ОСОБА_6 , на подвір`я, де у вікні горіло світло, вона постукала у вікно, з метою з`ясувати, чому остання погрожує їй звільненням, але ніхто не відчинив двері. Вона зайшла до сусідки ОСОБА_6 ОСОБА_8 , яка їй повідомила, що ОСОБА_6 можливо на роботі. Сусідка провела її до воріт і вона пішла додому, але вона пройшла приблизно 4 метри і відчула сильний удар у потиличну ділянку голови. Вона отямилась вже на подвір`ї ОСОБА_6 , та побачила, що над нею стоїть ОСОБА_6 та тримає брус у руках і одразу почала наносити їй удари по голові, животі та ногам палкою та ногами. Вона почала втрачати свідомість і ОСОБА_6 вилила на неї воду. Потім ОСОБА_6 вдарила палкою по телефону, який випав з карману потерпілої та розлетівся на три частини. ОСОБА_6 схватила телефон та викинула на город, щоб вона нікому не зателефонувала. Вона пішла потім додому, викликала поліцію та швидку. Приблизно о 24.00 голині приїхала швидка, але вона відмовилась від госпіталізації. 17.04.2018 року вона звернулась до сімейного лікаря так як в неї була висока температура та повідомила лікарю, що на неї напала жінка та облила її водою. Кров на собі вона не бачила. 17.04.2018 року вона звернулась в лікарню, а 18.04.2018 року вона звернулась до поліції. Підтримала свій цивільний позов та просила його задовольнити.
Свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що з потерпілою у нього дружні відносини, його попросила ОСОБА_4 посидіти з її дитиною, це було у вечірній час, приблизно з 21.00 години до 23.00 години. Потерпіла повернулась від матері та була вся мокра та побита, у неї були синці та шишка на голові. Потерпіла повідомила йому, її обвинувачена затягнула до себе у двір та спричинила їй тілесні ушкодження. Обвинувачена, є його сусідкою, по телефону ображала потерпілу в його присутності після того як він намагався покінчити з життям, а ОСОБА_6 йому не дала. Обвинувачена подумала, що я хотів повіситися із за потерпілої.
Свідок ОСОБА_10 суду повідомила, що обвинувачена є її сусідкою, вона працювала у нічну зміну та їй зателефонувала обвинувачена та повідомила що, що до неї додому вривалась потерпіла, стукала по вікнам та дверям і вона сказала, що буде викликати поліцію. Обвинувачена сказала, що вона лише один раз ударила по спині потерпілу, так як та зайшла до неї у двір.
Свідок ОСОБА_11 суду повідомила, що вона є матір`ю потерпілої, яка вечором 16.04.2018 року, приблизно з 19.00 до 20.00 годин приносила їй ліки, так як у неї боліло серце. 17.04.2018 року вона побачила свою доньку, яка мала бліде обличчя, волоси були вирвані та на лівому плечі синці. ОСОБА_4 їй повідомила, що її побила незнайома жінка. Донька була на лікуванні та вживала багато ліків.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є сусідкою обвинуваченої та зазначила, що в квітні 2018 року, у вечірній час, до неї додому прийшла ОСОБА_4 з метою з`ясувати обставини конфлікту, так як ОСОБА_6 нагрубила їй в телефонній розмові, потерпіла постукала у вікно обвинуваченої, але ніхто не відчинив, в будинку обвинуваченої світло не горіло. Потім потерпіла знов прийшла до неї на подвір`я, вона поспілкувалися з ОСОБА_4 і остання пішла з її двору, зазначила, що потерпіла мала перегар, але не великий. Вона зайшла в будинок і почула один удар і подумала, що її сусідка ОСОБА_6 рубає дрова. Потім зі слів ОСОБА_4 їй стало відомо, що останню побила обвинувачена дрючком. Вона бачила потерпілу через два тижні, але тілесних ушкоджень уже не замітила.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник заявили клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст.125 КК України на підставі ст.49 ч.1 КК України в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності передбаченої за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. Клопотання мотивовано тим, що з дня вчинення інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення минули строки притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор проти закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України не заперечував, оскільки сплинули строки, передбачені ст. 49 КК України.
Потерпіла в судовому засіданні заперечувала проти закриття кримінального провадження.
Представник потерпілої просив вирішити питання на розсуд суду.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд надходить до висновку про те, що клопотання обвинуваченої та її захисника підлягає задоволенню, а обвинувачена звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 КК України, згідно зі ст.49 ч.1 КК України, на підставі наступного.
Відповідно п.1 ч.1 ст.49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
Відповідно до ч.1 ст.125 КК України - за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року..
Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судима, будь-яких інших підстав для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого згідно ч. 1 п.2 ст.49 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного та не зважаючи на той факт, що обвинувачена не визнала своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення ні під час досудового слідства, ні під час судового розгляду, проте строки за передбачені ч.1 ст.49 КК України притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, а саме два роки минули 16.04.2020 року, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченої та звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.125 КК України, на підставі ч.1 п.2 ст.49 КК України та закриття даного кримінального провадження.
Відповідно до ст.284 ч.2 п.1 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст.49 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а справа закриттю, оскільки з дня вчинення злочину минуло понад два роки, що є підставою, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України та ст.49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законодавством підстав цивільний позов не розглядається.
За таких обставин суд вважає, що цивільний позов, заявлений ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, підлягає залишенню без розгляду.
Речові докази та процесуальні витрати - відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_6 , не застосовувався.
На підставі викладеного та керуючись ст. 49 КК України, ст.284 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 0000222 від 18 квітня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - закрити.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.
На ухвалу сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 (семи) діб з моменту оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1