Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3824/21
Провадження № 1-кс/711/1161/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2

за участю:

заявника ОСОБА_3

його представника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту,

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту, накладеного під час досудового слідства по кримінальній справі відносно ОСОБА_5 постановою слідчого відділу прокуратури Черкаської області від 23.03.2007 року на належне ОСОБА_6 майно, а саме на будинок АДРЕСА_1 .

В обгрунтування клопотання вказує, що Апеляційним судом Черкаської області від 27.12.2007 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 396 КК України(справа №1-30/07), однак при винесенні вироку суд не прийняв рішення стосовно майна на яке під час досудового слідства накладено арешт, а саме на будинок АДРЕСА_1 , тому ОСОБА_3 не може оформити спадщину на вказаний будинок.

23.03.2007 року слідчим відділом прокуратури Черкаської області під час розслідування кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України прийнято постанову про накладення арешту на майно, а саме на будинок АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим Уманською міською державною нотаріальною конторою внесені відомості в реєстр обтяжень, які діють до сьогоднішнього дня.

Засуджений ОСОБА_5 ніколи не був власником будинку АДРЕСА_1 , а лише був зареєстрований за вказаною адресою.

Згідно довідки КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» Уманський відділок від 07.06.2021 року №1302 будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_6 , відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого Уманською державною нотаріальною конторою 17.12.1980 року за реєстровим номером №2-7896.

31.10.2013 року засуджений ОСОБА_5 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла власниця будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , а саме на будинок АДРЕСА_1 , однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не може, оскільки постановою слідчого прокуратури Черкаської області від 23.03.2007 року на вказаний будинок накладений арешт під час досудового розслідування у кримінальному проваджені відносно його рідного брата ОСОБА_5 .

Такий арешт не дозволяє йому реалізувати свої права, як спадкоємця на даний будинок.

А тому, просить скасувати арешт, накладений під час досудового слідства по кримінальній справі відносно ОСОБА_5 (справа 1-30/07) постановою слідчого відділу прокуратури Черкаської області від 23.03.2007 року на належне ОСОБА_6 майно, а саме на будинок АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та сам ОСОБА_3 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду клопотання був повідомлений в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Дане клопотання зареєстроване та передане для розгляду слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Як вбачається із матеріалів клопотання, арешт на майно будинок АДРЕСА_1 був накладений постановою заступника начальника слідчого відділу прокуратури Черкаської області від 23.03.2007 року у кримінальному провадженні № по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 115 КК України з метою забезпечення можливих позовів та конфіскації майна обвинуваченого.

В подальшому, а саме 27.12.2007 року ОСОБА_5 був засуджений вироком Апеляційного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі. При ухваленні даного вироку питання скасування арешту з будинку АДРЕСА_1 не вирішувалося.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК України (2012 року), запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується із вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинним на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Пленуму ВССУ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику про зняття арешту з майна».

Таким чином питання зняття арешту, накладеного під час досудового слідства за правилами КПК України 1960 року, має вирішуватися в порядку, передбаченому КПК України в редакції 1960 року.

До набрання чинності КПК України 2012 року наступний порядок скасування арешту на майно: на підставі постанови слідчого в порядку ч. 6 ст. 126 КПК України 1960 року або судом під час попереднього судового засідання в порядку ст. 324 КПК України 1960 року, під час ухвалення вироку в порядку ст. 324 КРК України 1960 року або судом в порядку виконання вироку в порядку ст. 409, 411 КПК України 1960 року.

Так, відповідно до ст. 409 КПК України, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Придніпровський районний суд м. Черкаси вирок у справі, в якій і був накладений арешт на будинок АДРЕСА_1 , не ухвалював. Такий вирок був ухвалений 27.12.2007 року Апеляційним судом Черкаської області.

Як роз`яснено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №372/2904/17, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. Також в своїй постанові Верховний Суд зазначив, що така правова позиція сформована Верховним Судом України у постанові від 15.05.2013 року №6-26цс13 і підстав для відступу від неї немає (п.п. 55, 56 постанови).

Крім того, в своїй постанові від 30.06.2020 року у справі №727/2878/19 (провадження №14-516цс19) Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що вона вже неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства, та вказала на таке:

Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11) залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства (п. 21.1 постанови).

В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна, а ОСОБА_3 таким боржником не являється.

В даному ж випадку, заявник ОСОБА_3 не був учасником кримінального провадження, в якому і був накладений арешт на вищевказаний будинок АДРЕСА_1 , а лише як спадкоємець померлої ОСОБА_6 (власника майна), яка також не була учасником кримінального провадження, має намір реалізувати своє право на спадкування, відповідно він чинним на той час кримінально-процесуальним законом не був наділений правом ініціювати питання про звільнення майна з під-арешту. Вимоги заявника ОСОБА_3 ґрунтуються на його праві на спадкування арештованого майна, тому відповідно мають розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Крім того, КПК України 1960 року, так само як і чинний КПК України, не передбачають застосування слідчим, слідчим суддею процесуальних норм у завершеному кримінальному провадженні.

А тому, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 409, 411 КПК України, пунктом 9 Перехідних положень КПК України 2012 року, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , поданого в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 07.07.2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1