справа № 274/6511/18
провадження № 1-кс/0274/795/21

У Х В А Л А
25.05.2021 р. м. Бердичів
в с т а н о в и в:
24.05.2021 р. слідчий СВ Бердичівського РВП ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, відповідно до якого просить накласти арешт на нерухоме майно нежитлове приміщення, площею 77,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у якому функціонував незаконний гральний заклад з азартних ігор, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , з забороною його відчуження, користування та розпорядження.
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що невстановлені особи всупереч Закону України "Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор" організували зайняття гральним бізнесом у приміщеннях, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 .
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні, яке перебуває у власності ОСОБА_5 , всупереч Закону України "Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор" організовано незаконне зайняття гральним бізнесом, у тому числі із використанням комп`ютерної техніки, мобільних телефонів та доступу до мережі інтернет.
20.05.2021 р. відповідно до ухвали слідчого судді було проведено обшук в зазначеному нежитловому приміщенні, в ході проведення якого було виявлено та вилучено: шість системних блоків марки «DELL» один з яких марки «HP», шість моніторів марок: «Samsung», «HP», «Loc», «Siemens», «Loc», «Loc», жорcткий диск марки «Lenovo», шість клавіатур та шість комп`ютерних мишок з проводами, телевізор марки «Samsung» чорного кольору, принтер для чеків «Bixolon», калькулятор марки «Brilliant», посилювач звуку марки «4KC», кофе-машина марки «Magic» срібного кольору, обігрівач жовтого кольору марки «TerMaxi», мобільний телефон марки «Nomi» червоного кольору та мобільний телефон марки «Xiomi» чорного кольору, грошові кошти в сумі 9710 грн, які вилучені до Бердичівського РВП.
У зв`язку з викладеним, слідство зазначає, що з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації необхідно накласти арешт на нерухоме майно приміщення будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , у якому функціонував незаконний гральний заклад з азартних ігор, оскільки воно було безпосередньо використане як засіб для вчинення правопорушення та містить ознаки речового доказу.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлове приміщення площею 77,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 .
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.
Згідно протоколу обшуку від 20.05.2021 р., який був проведений в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено до Бердичівського РВП шість системних блоків марки «DELL», один з яких марки «HP», шість моніторів марок: «Samsung», «HP», «Lос», «Siemens», «Lос», «Loc», жорсткий диск марки «Lenovo», шість клавіатур та шість комп`ютерних мишок з проводами, телевізор марки «Samsung» чорного кольору, принтер для чеків «Віхоlоп», калькулятор марки «Brilliant», посилювач звуку марки «4КС», кофе-машина марки «Magic» срібного кольору, обігрівач жовтого кольору марки «ТеrМахі», мобільний телефон марки «Nomi» червоного кольору та мобільний телефон марки «Хіоті» чорного кольору, грошові кошти в сумі 9710 грн.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.04.2021 р. нежитлове приміщення площею 77,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .
Відповідно до частин першої та другої статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а також спеціальної конфіскації.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об"єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об"єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Разом з тим, згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України).
Слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, прийшов до висновку, що дане клопотання є необґрунтованим та недоведеним, виходячи з наступного.
Слідчим у клопотанні не обґрунтовано необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 . Так, клопотання не містить обґрунтування того, що зазначене нежитлове приміщення було об`єктом кримінально протиправних дій, здобуте злочинним шляхом або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Так, слідчий просить накласти арешт на нерухоме майно - нежитлове приміщення, у якому функціонував незаконний гральний заклад з азартних ігор.
З долученого до клопотання протоколу обшуку встановлено, що в ході обшуку було вилучено комп`ютерну техніку, мобільні телефони, грошові кошти.
Однак, до матеріалів клопотання не долучено доказів (в тому числі висновків судових експертиз), що вилучене під час обшуку майно використовувалося для організації азартних ігор. У зв`язку з чим, зазначене нежитлове приміщення функціонує як незаконний гральний заклад з азартних ігор.
Інших доказів, які б поза розумним сумнівом доводили, що нежитлове приміщення, на яке просить накласти арешт слідчий, є доказом злочину чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, до клопотання не додано. Зазначені докази також не були надані під час судового засідання.
Всупереч вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, слідчим у клопотанні не доведено, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до відчуження, приховування, пошкодження, знищення чи передачі зазначеного майна. Зазначені доводи слідчого жодним доказом не підтверджуються.
Також слідчий суддя звертає увагу на норми ч. 1 ст. 170 КПК України, згідно яких арешт накладається на майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Слідчим суддею встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, належить ОСОБА_5 , статус якого у кримінальному провадженні не визначений. З матеріалів клопотання не встановлено, чи визнано ОСОБА_5 свідком, підозрюваним чи обвинуваченим в даному провадженні. Жодних письмових пояснень, протоколу допиту як свідка чи підозрюваного ОСОБА_5 тощо в матеріалах клопотання не міститься.
Також санкцією ч. 1 ст. 203-2 КК України не передбачено такого виду покарання як можлива конфіскація майна.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що безпідставне вилучення та накладення арешту на майно призводить до порушення прав власника нежитлового приміщення щодо права на відчуження, розпорядження та/або користування цим майном.
Відповідно до ч.ч. 1- 3 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На підставі наведеного вище, враховуючи відсутність будь-якої правової підстави для арешту майна, недоведення ризику відчуження такого майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим в клопотанні не обґрунтовано та не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, зазначене клопотання є передчасним, тому в його задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статтями 131, 132,170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1