ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1644/21 Справа № 190/333/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року про відмову в задоволенні сумісного подання Державної установи П`ятихатська виправна колонія №122 та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саксагань П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останнє 15.05.2019 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.2, 71 ч.1 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі.
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні сумісного подання Державної установи П`ятихатська виправна колонія №122 та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_6 .
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, вважає, що процес виправлення ОСОБА_6 , не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить скасувати ухвалу та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтовування зазначає, що характеризується позитивно, має три заохочення, працює нарядчиком, до праці відноситься добре, приймає активну участь в житті та діяльності колонії, своєю поведінкою та відношенню до праці довів представникам установи, що він став на шлях виправлення, в результаті чого комісією установи було подано сумісне подання про його умовно-дострокове звільнення.
Заслухавши засудженого, який підтримав доводи і вимоги своєї апеляції, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_6 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що засуджений не довів у повній мірі своє виправлення.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_6 раніше багаторазово судимий, на даний час відбуває покарання за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 травня 2019 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України, у виді 03 років 5 місяців позбавлення волі.
Початок строку за вироком: 12 листопада 2018 року, кінець строку: 12 лютого 2022 року.
Відповідно до характеристики, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 23 листопада 2018 року. Під час утримання в Криворізькій установі виконання покарань (№3), характеризувався посередньо, заохочення та стягнення не застосовувались. З 26 грудня 2018 року відбуває покарання в державній установі «П`ятихатська виправна колонія № 122», де працевлаштований нарядчиком. За час відбування покарання характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня. Стягнень не має, три рази заохочувався.
Сама по собі позитивна характеристика засудженого напередодні виникнення права на умовно-дострокове звільнення, яка ґрунтується на дотриманням ним умов і порядку в установі, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період його відбування покарання і у сукупності між собою.
Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком, і не може окремо дана обставина слугувати підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.
За наведених обставин, виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення сумісного подання Державної установи П`ятихатська виправна колонія №122 та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, оскільки засуджений на даний час, не досить переконливо довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а характеристика ОСОБА_5 та його соціальна активність хоча і мають місце, однак оцінюється судом лише як те, що він стає на шлях виправлення та потребує нагляду в умовах відбування покарання.
Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року про відмову в задоволенні сумісного подання Державної установи П`ятихатська виправна колонія №122 та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4