Код суду 233 Справа № 242/1423/19
Вирок
Іменем України
09 березня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Біла, Ямпільського району, Вінницької області, українець, громадянин України, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту від 03 грудня 2018 року, 07 квітня 2014 року на території Донецької області утворено терористичну організацію «Донецька народна республіка (далі «ДНР»), у складі якої створені незаконні збройні формування. Вказана терористична організація має: конкретних лідерів, які підтримують між собою тісні взаємозв`язки, чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, керівники та учасники яких підпорядковуються лідерам організації, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки, згідно з єдиним планом спільних злочинних дій.
Координація діяльності цієї терористичної організації, як і її фінансове, матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється невстановленими на цей час представниками влади та Збройних Сил Російської Федерації.
Одним із основних завдань учасників вказаної терористичної організації є насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення терористичних актів шляхом здійснення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.
Враховуючи викладене, «Донецька народна республіка» є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), яка створена з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якої здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією.
З квітня 2014 року по теперішній час, з метою реалізації злочинного умислу та досягнення зазначених завдань, учасниками терористичної організації «ДНР» вчиняються терористичні акти, здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Донецької області, акти застосування збройної сили проти держави України, чиниться збройний опір правоохоронним органам України та іншим представникам сил антитерористичної операції у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.
07.04.2014 року за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції (далі - АТО).
13.04.2014 року через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14.04.2014 № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну АТО із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.
Визнання Верховною Радою України «Донецької народної республіки» терористичною організацією, а численні злочини вчинені її представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1596-УІІ, Заяв Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму», схваленій постановою Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1597-УІІ, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14.01.2015 № 106-VIІІ Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України віл 21.04.2015 № 337- VIІІ.
Отже, Верховною Радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення «ДНР» до терористичної організації, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників вказаної терористичної організації.
Відповідно до положень, Європейської конвенції про боротьбу з тероризмом від 27.01.1977 № ЕТSN90, Протоколу, що вносить зміни до зазначеної конвенції від 15.05.2003 № ЕТSN190 Резолюції Ради Безпеки ООН від 28.09.2001 № 1373 по боротьбі з тероризмом, Конвенції Ради Європи про запобігання тероризму від 16.05.2005, терористична організація виділена, як вид злочинної організації за спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності.
Водночас, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.
Терористичні організації створюються для вчинення діянь, передбачених частинами 1-3 ст. 258 КК України, а також інших злочинів терористичної спрямованості, тобто діянь, направлених на залякування населення з метою спонукання держави, міжнародної організації, фізичної чи юридичної особи до прийняття чи відмови від прийняття будь-якого рішення. При цьому, злочини терористичної організації відрізняються від інших споріднених злочинів саме фактором цілеспрямованості залякування населення як засобу досягнення поставленої мети.
Враховуючи вищевикладене, «ДНР» містить всі необхідні ознаки терористичної організації, має стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організацій, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.
Виходячи із системного аналізу положень ст. 28 КК України та ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична організація : своєю правовою природою є одним із різновидів стійких злочинних об`єднай Установлення наявності чи відсутності у певної групи чи організації ознак такого об`єднання та визначення його виду належить до повноважень суду при ухваленні вироку про притягнення до кримінальної відповідальності фізичних осіб за участь у злочинному об`єднанні, оскільки такі ознаки є обов`язковим елементами складу відповідних злочинів.
Громадянин України ОСОБА_9 у період із липня 2014 року до липня - серпня 2015 року (більш точний час досудовим розслідуванням н встановлено), діючи умисно, з особистих мотивів, пов`язаних із хибним сприйняттям законності проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, схвалюючи дії керівництва Російської Федерації щодо збройної окупації частини території України, усвідомлюючи що діяльність терористичної організації «ДНР» направлена на порушення суверенітету та територіальної цілісності України, ведення бойових дій проти сил антитерористичної операції, для насильницької зміни меж території України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, з метою сприяння діяльності вищевказаної терористичної організації, за невстановлених слідством обставин, перебуваючи на території Донецької області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено) вступив до складу терористичної організації «ДНР», де його було зараховано до так званої «5 окремої мотострілецької бригади «Оплот» 1 армійського корпусу Міністерства оборони «ДНР» (військова частина НОМЕР_1 )».
Після вступу до зазначеної терористичної організації, невстановленими ватажками так званої «5 окремої мотострілецької бригади «Оплот» 1 армійського корпусу Міністерства оборони «ДНР» (військова частина НОМЕР_1 )» на ОСОБА_10 покладено виконання функцій з охорони так званого «штабу 1 армійського корпусу Міністерства оборони «ДНР», розташованого у невстановленому досудовим ' розслідуванням місці на території Ворошиловського району міста Донецьк, а також доставки документів та відомостей до інших структурних підрозділів цієї терористичної організації.
Указаний штаб, як структурний підрозділ терористичної організації ДНР» виконує функції з підтримання підпорядкованих незаконних озброєних підрозділів цієї терористичної організації у постійній бойовій готовності; забезпечення їх зброєю, боєприпасами, бойовою технікою, паливно- мастильними матеріалами та продовольством; підвищення рівня бойової підготовки особового складу так званого «1 армійського корпусу»; проведення навчань з підвищення рівня його бойової підготовки; розроблення планів бойової підготовки щодо протидії силам антитерористичної операції; управління підпорядкованими підрозділами щодо ведення бойових дій проти сил антитерористичної операції та взаємодію з іншими підрозділами терористичної організації «ДНР».
Перебуваючи у складі вищевказаного підрозділу зазначеної терористичної організації ОСОБА_9 отримав від її невстановлених учасників автоматичну вогнепальну зброю (автомат «АКС-74») із боєприпасами до неї.
Виконуючи покладені на нього функції учасника терористичні організації «ДНР», ОСОБА_9 перебуваючи в постійному прямому підпорядкуванні невстановлених ватажків так званої «5 окремої мотострілецької бригади «Оплот» 1 армійського корпусу Міністерства оборони ДНР» (військова частина НОМЕР_1 )», діючи умисно, з особистих мотивів, пов`язаних із хибним сприйняттям законності проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, схвалюючи дії керівництва Російської Федерації щодо збройної окупації частини території України, з метою сприяння діяльності вищевказаної терористичної організації у період із липня 2014 року до квітня 2016 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений), здійснював охорону так званого «штабу 1 армійського корпусу Міністерства оборони «ДНР», розташованого у невстановленому місці на території Ворошиловського району міста Донецьк, зокрема заступав до складу озброєної варти та спільно з іншими невстановленими учасниками вищевказаної терористичної організації здійснював охорону приміщення і ватажків цього структурного підрозділу терористичної організації «ДНР» та забезпечував здійснення контрольно- пропускного режиму шляхом перевірки документів відвідувачів «штабу», а також виконував інші покладені на нього обов`язки.
Крім того, будучи учасником терористичної організації «ДНР», ОСОБА_9 , виконуючи вказівки невстановлених ватажків вказаного структурного підрозділу цієї терористичної організації, діючи умисно, керуючись вищевказаними метою та мотивами, упродовж вищезазначеного періоду часу, зокрема у середині грудня 2015 року та наприкінці лютого 2016 року, доставляв документи та інші відомості невстановленим ватажкам так званого «штабу Окремого Краматорського комендантського полку» (військова частина НОМЕР_2 )», який облаштований в будівлі захопленого Управління СБ України в Донецькій '"ласті, що по АДРЕСА_2 .
Своїми наведеними вище діями ОСОБА_9 забезпечував виконання злочинних функцій підрозділами терористичної організації «ДНР».
У подальшому, не пізніше квітня 2016 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, ОСОБА_9 вийшов зі складу терористичної організації «ДНР» га виїхав на заробітки до м. Санкт-Петербург Російської Федерації.
Такі умисні дії ОСОБА_9 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.258-3КК України, як участь у терористичній організації.
09 березня 2021 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_7 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_9 , у присутності захисника ОСОБА_8 , з іншого боку, в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з умовами вказаної угоди ОСОБА_9 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі викладеному в обвинувальному акті у судовому провадженні, у відповідності до взятих на себе зобов`язань і домовленостей зі стороною обвинувачення, зобов`язується добровільно співпрацювати у викритті кримінальних правопорушень щодо незаконного утворення збройного формування, що діє на території Донецької області та Луганської області, т.з. «ДНР,ЛНР», а саме: наданні інформації, якою володіє.
Сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців 19 днів без конфіскації майна.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з п.3 ч.4 ст.469КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином та прокурором в судовому засіданні доведені підстави та умови для укладання угоди, передбачені п. 3 ч. 4 ст. 469КПК України.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_9 , у присутності його захисника ОСОБА_8 , погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 міс. 19 днів без конфіскації майна.
З огляду на викладене, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим, у присутності захисника останнього, відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжували б покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він на диспансерних обліках в закладах охорони здоров`я не перебуває, працездатний, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем мешкання характеризується позитивно.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3КК України є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, у присутності його захисника.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100КПК України.
Накладені ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року та від 12 червня 2018 року арешти на майно та предмети, необхідно скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.
Застосований до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді застави слід скасувати.
Заставу за обвинуваченого ОСОБА_10 , яку було внесено 18.12.2019 року на відповідний розрахунковий рахунок ТУДСА України в Донецькій області сумі 160560 (сто шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., після набрання вироком законної сили слід повернути заставодавцю - ОСОБА_12 .
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 лютого 2021 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_9 .
ОСОБА_10 - визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів без конфіскації майна.
Строк покарання ОСОБА_10 рахувати з 30 травня 2018 року.
Зарахувати ОСОБА_10 у строк відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення у період з 30 травня 2018 року по 19 грудня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі та вважати призначене покарання відбутим.
Застосований до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді застави - скасувати.
Після набрання вироком законної сили заставу в сумі 160560 (сто шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., внесену ОСОБА_12 18.12.2019 року на відповідний розрахунковий рахунок ТУДСА України в Донецькій області за ОСОБА_10 - повернути заставодавцю - ОСОБА_12 .
Скасувати накладений за ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року арешт на майно: мобільний телефон HTS IMEI 1: НОМЕР_10 та IMEI 2: НОМЕР_11 , а також вставлені у нього флеш накопичувач марки «Nokia», з об`ємом пам`яті 512 мв, моделі «Micro SD», сім - карту мобільного оператора «Київстар», № НОМЕР_12 , сім карту мобільного оператора Російської Федерації «Білайн» № НОМЕР_13 , вилучене під час огляду приміщення 31.05.2018 року.
Речовий доказ мобільний телефон Xiaomi Model MAG138 FCC ID 2AFZZ-RSG138, який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_13 залишити останньому за приналежністю.
Речовий доказ - мобільний телефон SAMSUNG IMEI 1: НОМЕР_7 , вставлену у нього сим картку оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_14 , який відповідно до розписки знаходиться у ОСОБА_12 залишити останній за приналежністю.
Речові докази - мобільний телефон марки KENEKSI, мобільний телефон марки LENOVO, нет бук Packard bell та зарядний пристрій до нього, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_10 залишити останньому за приналежністю.
Речові докази банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_9 , мобільний телефон HTS IMEI 1: НОМЕР_10 та IMEI 2: НОМЕР_11 , а також вставлені у нього флеш накопичувач марки «Nokia», з об`ємом пам`яті 512 мв, моделі «Micro SD», сім - карту мобільного оператора «Київстар», № НОМЕР_12 , сім карту мобільного оператора Російської Федерації «Білайн» № НОМЕР_13 , які зберігаються в Костянтинівській місцевій прокуратурі Донецької області - повернути ОСОБА_10 за приналежністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394КПК України, до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючий

Судді