Справа № 740/770/19
Провадження № 1-кп/740/26/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судових засідань: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ніжині Чернігівської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ніжина Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, який не працює, раніше не судимого, має непрацездатну за віком матір, 1951 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2016 близько 19 години ОСОБА_7 , перебуваючи в коридорі на четвертому поверсі будинку по АДРЕСА_3 , на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_10 умисно наніс йому один удар ногою по обличчю в область лівого ока, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення склери лівого ока з випадінням внутрішньої оболонки та повної втрати зору на ліве око, що спричинило розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину і є тяжким тілесним ушкодженням.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину свою не визнав та показав, що проживає в одному гуртожитку по АДРЕСА_3 з ОСОБА_10 , який працює водієм і не є конфліктним, але коли вживає алкоголь, починає конфліктувати. 09.12.2016 близько 19 години на четвертому поверсі вказаного будинку на загальній кухні між ними виник конфлікт на побутовому грунті, під час якого ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав його бити. Він захищався, але тілесних ушкоджень ОСОБА_10 він не завдавав. Потерпілий його штовхнув і він упав під раковину, при цьому, ОСОБА_10 продовжував його бити. ОСОБА_12 і ОСОБА_13 відтягли потерпілого від нього і він піднявся, а коли з кухні виходив у коридор, то ОСОБА_10 схопив його за комір куртки, витягнув у коридор і тягнув до сходів, але попав у двері, які вели до сходів. Одна половина дверей була відчинена, а об другу він його ударив, вхопив його за плечі, потягнув до дверей і ударив об матове скло, яке розбилося. Він застряг у розбитих дверях, а потерпілий пішов у кімнату. ОСОБА_10 він не бив і такої можливості у нього не було. На місці події був також ОСОБА_14 син ОСОБА_12 , який у конфлікт не втручався, і його він не бачив. Почувши розбиття скла, в коридор вийшла ОСОБА_15 , яка допомагала витягати його з дверей. ОСОБА_10 тричі вдарив його об скло. Він був одягнений у куртку і шапку. Дружина потерпілого була в кімнаті. Коли він застряг у дверях, ОСОБА_10 впав. На місці події також був сусід з кімнати №418 ОСОБА_16 , а його дружина знаходилася в кімнаті. Моменту падіння потерпілого він не бачив. Вважає, що він зачепився за килим, упав та при падінні вибив собі око.

Пізніше в судовому засіданні обвинувачений визнав, що вигадав таку версію отримання тілесних ушкоджень потерпілим та показав, що в дійсності око ОСОБА_10 вибив син ОСОБА_17 ОСОБА_14 , який наніс ОСОБА_10 два удари кулаком в область печінки, а коли ударив в око, то ОСОБА_10 упав. ОСОБА_14 займається боротьбою самбо. Він пожалів ОСОБА_14 , думав, що око постраждало від скла, але згодом з`ясувалося, що від удару ОСОБА_14 . Дружина ОСОБА_10 ОСОБА_18 дала правдиві показання в судовому засіданні щодо того, що ОСОБА_19 наніс її чоловіку тілесні ушкодження. ОСОБА_10 хотів замахнутися на ОСОБА_20 матір ОСОБА_21 , тому він двічі і вдарив ОСОБА_10 .

Йому особисто не було спричинено саден чи інших тілесних ушкоджень.

Заявлений до нього цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 24 599 грн 46 коп. та моральної шкоди в сумі 150 000 грн він не визнає.
Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що він виказав намір поставити на загальній кухні гуртожитку пральну машину, а сім`ї ОСОБА_22 і ОСОБА_23 були проти цього.

09.12.2016 близько 19 години він пішов на кухню мити руки, куди зайшов ОСОБА_7 та схватив його за куртку і разом із ОСОБА_24 напали на нього. Він відштовхувався від них руками і вискочив у коридор, де ОСОБА_7 він штовхнув один раз, від чого останній вдарився об двері та розбив скло. Після цього ОСОБА_12 покликала свого сина ОСОБА_14 , який ударив його по печінці, від чого він упав, а ОСОБА_7 наніс йому удар ногою в око. Його дружина викликала швидку медичну допомогу і в м.Чернігові о першій годині ночі йому зробили операцію на оці.

Він 10-12 днів перебував на лікуванні в м.Чернігові, а потім три тижні лікувався в м.Ніжині, йому встановлено інвалідність.

Цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 24 599 грн 46 коп. та моральної шкоди в сумі 150 000 грнпідтримав повністю.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що 09.12.2016 вона побачила, як ОСОБА_10 тягне ОСОБА_7 за комір. ОСОБА_10 підняв обвинуваченого і почав його бити, від чого останній вдарився об двері та розбив скло і провалився у простір у дверях. Вона, ОСОБА_20 та ОСОБА_25 почали його витягати. Дружина ОСОБА_10 повідомила, що буде викликати поліцію і пішла в кімнату. Вона не бачила, як потерпілий падав, його ноги були під дверима. ОСОБА_21 на місці події вона не бачила. ОСОБА_10 фізичного насильства до неї не застосовував, але 09.12.2016 вона написала заяву до поліції за те, що він розбив скло.

Пізніше в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що вона приховала правду, діючи в інтересах ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , з якими перебуває у дружніх стосунках. В дійсності 09.12.2016 близько 19 години вона бачила, як ОСОБА_16 розбороняв ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а ОСОБА_19 двічі вдарив ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що вона є дружиною ОСОБА_7 . 09.12.2016 ОСОБА_10 перебував у нетверезому стані. Вона та ОСОБА_26 знаходилися на спільній кухні, куди прийшов ОСОБА_10 зі своєю дружиною. ОСОБА_10 почав наносити удари ОСОБА_7 по голові, а потім ударив її. Вона вибігла в коридор та просила допомоги. ОСОБА_10 взяв ОСОБА_7 за комір куртки, який відірвав, витяг його в коридор та вдарив об двері. Вона бачила потерпілого, який лежав на підлозі. Крові не було. ОСОБА_16 припинив цю сварку. Потерпілий міг пошкодити око об скло з розбитої ОСОБА_7 у дверях шибки.

В подальшому в судовому засіданні ОСОБА_13 показала, що вона приховала правду, діючи в інтересах ОСОБА_20 , оскільки її син товаришує із сином ОСОБА_17 - ОСОБА_27 . В дійсності, ОСОБА_10 замахнувся на ОСОБА_28 і її син ударив ОСОБА_10 кулаком.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що є дружиною ОСОБА_10 09.12.2016 вона повернулася додому та почула крики з кухні гуртожитку. ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та її чоловік сперечалися. ОСОБА_10 в цей день був тверезий. Дружина ОСОБА_7 і ОСОБА_26 прийшли на кухню і прижали ОСОБА_10 до стіни. Самко Оксана била його мискою, а потім покликала свого сина ОСОБА_21 , який підійшов до них та ударив ОСОБА_10 в область носа, а другий удар наніс в область печінки, внаслідок чого ОСОБА_10 упав та втратив свідомість. ОСОБА_7 ударив непритомного ОСОБА_10 правою ногою в око, будучи взутим у берци. Коли вона почала кричати, вибіг сусід ОСОБА_29 та почав захищати ОСОБА_10 . Вони разом з ОСОБА_30 затягли потерпілого в кімнату та викликали швидку допомогу. Конфлікт між ними виник у зв*язку з тим, що вони з чоловіком хотіли встановити на спільній кухні пральну машину автомат. Травму ока її чоловік отримав від удару ОСОБА_7 взутою правою ногою.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_10 мав намір встановити пральну машину на загальній кухні гуртожитку, де вони проживають, але вони з сім*єю Глиняних проти цього заперечували, оскільки на кухні старі труби. 09.12.2016 увечері вона почула крики ОСОБА_13 , яка просила допомоги. Прийшовши на кухню, вона побачила, що ОСОБА_10 б`є ОСОБА_7 . Вони їх розборонили, а ОСОБА_10 виштовхнули на коридор. Коли ОСОБА_7 виходив з кухні, ОСОБА_10 схватив його та тричі ударив об арматурне скло, яке розбилося, при цьому ОСОБА_7 боком провалився у простір у дверях. Підбігла ОСОБА_15 і вони разом почали його витягувати, а коли витягнули, побачили, що ОСОБА_10 лежить на підлозі в коридорі. Вона не бачила, щоб ОСОБА_7 наносив удари потерпілому. Моменту падіння ОСОБА_10 вона також не бачила. Крові в коридорі зовсім не було. Хвилин через десять приїхала поліція. Дружина ОСОБА_10 звинувачувала, що це її син ОСОБА_19 наніс удари її чоловікові.

Допитана повторно, свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_7 дійсно наносив удари ОСОБА_10 , а її син ОСОБА_19 підійшов, щоб розборонити їх. ОСОБА_7 був одягнений у військову форму та обутий в берци, якими наносив удари ОСОБА_10 в область голови.
Свідок ОСОБА_31 у судовому засіданні показав, що в січні 2017 року він вставляв скло у розбите вікно в дверях. Зверху зліва знаходилися гострі уламки скла арматурне скло було з трьох частин. Ширина скла - 43 см, через яку людина може проникнути тільки боком.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що моменту отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень він не бачив, але був присутнім під час конфлікту та намагався розборонити їх. Він знаходився в кімнаті, коли дружина його покликала на кухню. Там один напроти одного стояли ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , він став між ними обличчям до ОСОБА_7 . За його спиною стояли ОСОБА_20 , дружина ОСОБА_7 та дружина ОСОБА_10 . Скло вже було розбите. Він відтягнув ОСОБА_7 до його кімнати, а коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_10 впав і лежав біля своєї кімнати боком, був у свідомості. На прохання дружини ОСОБА_10 він заніс його до кімнати. Від чого впав ОСОБА_10 , він не знає.

Зі слів сусідів, коли він тримав ОСОБА_7 , то ОСОБА_10 , можливо, образив ОСОБА_28 , а її син ОСОБА_14 за це вдарив ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що коли він вийшов з кімнати в коридор гуртожитка, то побачив сутичку між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 і скло вже було розбите. Він підійшов, щоб розборонити їх, при цьому відштовхнув ОСОБА_10 сильніше ніж хотів би, від чого останній зігнувся, а ОСОБА_7 наносив йому удари.

ОСОБА_7 був одягнений у військову форму, бушлат, а на ногах берци. ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 ногами декілька ударів в область голови, в свою чергу, він ударив ОСОБА_10 в область живота, коли розбороняв їх. При цьому була присутньою дружина ОСОБА_16 , яка це бачила. Додав, що ОСОБА_7 просив його сказати, що ОСОБА_10 упав через те, що зачепився за килим в коридорі. Після цього випадку відносини із сусідами погіршилися.

У відповідності до п. 16 ч.1 ст. 7 КПК України безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального судочинства.
Стаття 23 КПК України визначає, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а ч. 4 ст. 95 КПК передбачає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.
В судовому засіданні також досліджені надані стороною обвинувачення наступні докази:
протокол огляду місця події з фототаблицею від 10.12.2016, згідно якого проведено огляд ділянки коридору і спільної кухні четвертого поверху будинку АДРЕСА_3 за участю ОСОБА_7 та на сходинковому майданчику виявлено пошкоджену шибку в нижній частині лівої створки деревяних дверей (а.с.109-111);
довідка з лікарні від 10.12.2016, відповідно до якої ОСОБА_10 , 1960 року народження, який проживає по АДРЕСА_4 , був доставлений каретою швидкої допомоги в очне відділення о 21 год 30 хв зі скаргами на біль в лівому оці, відсутністю зору. При огляді лікарем було встановлено діагноз: забій лівого очного яблука важкого ступеня, проникаючого поранення очного яблука лівого ока. Хворий був направлений на подальше лікування в очне відділення Чернігівської обласної лікарні (а.с.84);
висновок судово-медичного експерта комунального закладу «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №59 від 20.03.2017, згідно якого у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення склери лівого ока за випадінням внутрішньої оболонки та повної втрати зору на ліве око. Ушкодження спричинено дією тупого предмету по механізму удару. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_32 , у вигляді травми лівого ока з втратою зору не є небезпечними для життя, але відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по наслідкам повна втрата зору в результаті травми, яка потягла за собою стійку втрату працездатності більш, як на одну третю. Тілесні ушкодження спричинено дією тупого предмету з обмеженою поверхнею та могли виникнути від удару кулаком, не менше ніж від одного удару та не могли утворитися при падінні з висоти власного росту на тверду поверхню (а.с86-89);
висновок експерта комунального закладу «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №27, проведеного додатково до висновку експерта №59 від 14.03.-20.03.2017 на підставі медичної карти стаціонарного хворого №20299, консультативного висновку спеціаліста, виписного епікризу з історії хвороби №20299 ОСОБА_10 , протоколів проведення слідчих експериментів в кількості 6, згідно якого встановлено, що виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді контузійного проникаючого поранення корнеосклерального поранення ока з випадінням внутрішніх оболонок та, як наслідок, повна втрата зору на ліве око не могли утворитися внаслідок падіння останнього з положення стоячи обличчям до низу на плоску рівну поверхню, а могли утворитися, в тому числі, внаслідок удару взутою ногою у тверде шкіряне взуття. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, що вказував потерпілий та свідок ОСОБА_18 при проведенні слідчих експериментів. Тілесні ушкодження, отримані потерпілим, не могли утворитися за обставин, що вказав підозрюваний ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту, тобто, що ОСОБА_10 міг отримати тілесні ушкодження при ударі об виступаючу поверхню плінтусу прибитого під стіною, або ж об виступаючу поверхню рами дверей, оскільки від падіння з положення стоячи дані тілесні ушкодження утворитися не можуть (а.с.140-149).
заява ОСОБА_12 від 09.12.2016, відповідно до якої вона просить вжити заходів реагування до ОСОБА_10 , який погрожував фізичною розправою. Повідомила, що ОСОБА_10 бився з ОСОБА_7 , повалив останнього на скляні двері, при цьому, перечепився за килим та впав обличчям на підлогу (а.с.92);
заява ОСОБА_15 від 09.12.2016, в якій вона просить вжити міри реагування до ОСОБА_10 , який, перебуваючи в нетверезому стані, погрожує фізичною розправою її сусідам (а.с.93);
заява ОСОБА_13 від 09.12.2016, згідно якої вона просить вжити заходів реагування до ОСОБА_10 , оскільки він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурними словами, погрожував, вдарив її по голові, а потім чоловіка. При цьому ОСОБА_10 зачепився за килим і вдарився носом (а.с.94);
заява ОСОБА_10 від 25.04.2018 про долучення до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів належної йому футболки та спортивних штанів, в яких він перебував в момент нанесення йому тілесних ушкоджень (а.с.99);

протокол огляду місця події від 25.04.2018, відповідно до якого проведено огляд на ділянці місцевості, що прилягає до будинку АДРЕСА_1 , за участю ОСОБА_10 , в ході якого останній надав працівникам поліції поліетиленовий пакет синього кольору, в якому знаходяться належні йому речі: футболка синього кольору та спортивні штани чорного кольору з біло-червоними вставками по боках з наявними на них плямами бурого кольору, який у нього було вилучено (а.с.100);

постанова про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 25.04.2019, згідно якої визнано і приєднано до кримінального провадження в якості речових доказів: футболку, спортивні штани, які передано на зберігання в камеру речових доказів Ніжинського ВП ГУНП (а.с.101);

протокол проведення слідчого експерименту від 20.11.2018 за участю потерпілого ОСОБА_10 та із залученням експерта Ніжинського бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_33 по АДРЕСА_3 , під час якого ОСОБА_10 розповів про обставини, за яких ОСОБА_7 завдав йому тілесні ушкодження, повідомивши, що 09.12.2016 обвинувачений кинувся до нього та притиснув спиною до стіни. Глиняна ОСОБА_34 пластмасовою мискою нанесла йому удари по голові. Між ним та ОСОБА_7 виникла штовханина. ОСОБА_26 покликала свого сина ОСОБА_35 , який завдав йому один удар кулаком правої руки по тулубу в область печінки, від якого він не втримався на ногах, втрачаючи рівновагу, впав на коліна, а в цей момент ОСОБА_7 спричинив йому один удар взутою ногою по обличчю в область лівого ока, від якого він втратив свідомість. ОСОБА_7 був взутий в шкіряне взуття типу «берців» (а.а.105);
Вказана слідча дія відповідає вимогам ст. 240 КПК України, при цьому права ОСОБА_10 , як потерпілого, не порушені.
При дослідженні у судовому засіданні оптичного диску встановлено, що відомості, викладені у протоколі слідчого експерименту від 20.11.2018, відповідають зафіксованим на оптичному диску обставинам та показанням потерпілого у судовому засіданні 17.07.2019.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 20.11.2018 за участю свідка ОСОБА_18 по АДРЕСА_3 вбачається, що в ході слідчого експерименту остання розповіла, що 09.12.2016, почувши крики, вибігла з кімнати на коридор та побачила на кухні ОСОБА_36 , ОСОБА_37 і ОСОБА_7 , який притиснув до стіни ОСОБА_10 . Між обвинуваченим та потерпілим виникла бійка, під час якої ОСОБА_38 покликала свого сина ОСОБА_35 , який завдав ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в область грудної клітини, від якого він не втримався на ногах, почав втрачати свідомість та впав на коліна. Коли ОСОБА_10 перебував у напівлежачому стані на підлозі, ОСОБА_39 завдав йому кілька ударів ногою по обличчю в область лівого ока (а.с.107).
Вказана слідча дія відповідає вимогам ст. 240 КПК України, при цьому були дотримані права ОСОБА_18 , як свідка.
Дослідивши в судовому засіданні оптичний диск встановлено, що відомості, викладені у протоколі слідчого експерименту від 20.11.2018, відповідають зафіксованим на оптичному диску обставинам та показанням свідка, які вона надала в судовому засіданні 05.11.2019.
Показання обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , надані в судовому засіданні в частині подій нанесення ОСОБА_40 телесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , в яких вони зазначили, що ОСОБА_14 наніс ОСОБА_10 два удари кулаком в область печінки та удар в око, від чого вибив око ОСОБА_10 , - суд визнає такими, що суперечать здобутим доказам, які суд визнав належними, допустимими та такими, що беззастережно вказують на вину обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, а також визнання самого обвинуваченого в судовому засіданні 17.07.2019 в частині того, що свідок ОСОБА_18 давала правдиві свідчення щодо дій ОСОБА_14 .
Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які є непослідовними, мають на меті сприяння уникненню відповідальності обвинуваченим. Після спростування висновком судово-медичної експертизи їх неправдоподібної версії про те, що ОСОБА_10 зачепився за килим і при падінні з висоти власного росту на підлогу вибив собі око, вони висунули версію, що око потерпілому вибив свідок ОСОБА_41 син їх подруги ОСОБА_17 , на прохання якої вони не виказували її сина, оберігаючи його від неприємностей.
Після зміни ними показань свідок ОСОБА_12 надала, на думку суду, правдиві показання стосовно того, що вона бачила, як ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_10 , а її син ОСОБА_19 підійшов, щоб розборонити їх. ОСОБА_7 був одягнений у військову форму та обутий в берци, якими наносив удари ОСОБА_10 в область голови, враховуючи, що вона при цьому не заперечує нанесення удару ОСОБА_10 її сином, та враховуючи, що її показання узгоджуються з послідовними показаннями потерпілого, інших свідків, з дослідженими письмовими доказами.
Суд також враховує, що показання свідка ОСОБА_16 не спростовують інші докази у справі, оскільки він не був очевидцем нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та його падіння і показав, що побачив, коли ОСОБА_10 вже впав і лежав біля своєї кімнати боком, був у свідомості. На прохання дружини ОСОБА_10 він заніс його до кімнати. Від чого впав ОСОБА_10 , він не знає.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені письмові докази, послідовні показання потерпілого ОСОБА_10 , показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , суд вважає, що вони повністю узгоджуються між собою та вина обвинуваченого підтверджується зібраними і наданими стороною обвинувачення доказами, які є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку; прийняті судом пояснення є логічними, послідовними, підстави для сумніву у їх правдивості у суду не виникає.
Показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_15 є непослідовними, суперечливими і а шляхом зміни показань у судовому засіданні зазначені особи дискредитують себе перед судом.
Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, проаналізувавши відповідно до ст.94 КПК України досліджені в судовому засіданні докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов висновку, що по цьому кримінальному провадженню доказані обставини, які підлягають доказуванню відповідно до ст.91 КПК України, зокрема: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір завданої шкоди.
Встановлені судом обставини події кримінального правопорушення та перебіг конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, характер і локалізація заподіяного обвинуваченим тілесного ушкодження потерпілому свідчать про те, що в діях обвинуваченого був умисел, спрямований саме на спричинення шкоди здоров`ю потерпілого.
Невизнання обвинуваченим вини суд розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за тяжке кримінальне правопорушення, що, на думку суду, є невиправданим, оскільки вина обвинуваченого в скоєному кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження дослідженими в суді доказами.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя особи» суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для зясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних діянь.

За нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження з обєктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоровя іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним звязком між зазначеним діянням та наслідками, а з субєктивної сторони умисною формою вини, яка згідно ст.24 КК України поділяється на прямий і непрямий умисел, коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоровю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Згідно постанови Пленуму ВССУ №3 від 3.06.2016 «Про узагальнення практики розгляду кримінальних проваджень щодо злочинів проти життя і здоровя особи» визначаючи форму вини, суд виходить з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій обвинуваченого, обстановки, яка передувала вчиненню злочину, локалізації тілесних ушкоджень, поведінки обвинуваченого стосовно потерпілого до та після вчинення злочину.

При цьому доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського Суду з прав людини від 14.02.2008 «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Дослідивши всі докази по справі, суд дійшов висновку, що винаОСОБА_7 доказана повністю і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, що пом*якшують покарання, - наявність непрацездатної за віком матері, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також досудову доповідь органу пробації, яка не є обов*язковою для суду при призначенні покарання, і дійшов висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.121 КК України.
Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нового злочину відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.
Потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 24 599 грн 46 коп., витрачених на лікування та реабілітацію, та моральної шкоди в сумі 150 000 грн.
Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Встановлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілий був вимушений проходити курс лікування в Чернігівській обласній лікарні та у Київській міській клінічній офтальмологічній лікарні «Центр мікрохірургії ока» і за час лікування на придбання ліків, забезпечення і організацію медичних заходів ним було витрачено 3654 грн 46 коп, що підтверджується письмовими доказами, та на встановлення імплантанта (протезування ока) йому необхідні кошти в сумі 20 945 грн, що суд вважає необхідними витратами, пов*язаними з ушкодженням здоров*я з вини обвинуваченого, які підлягають стягненню з ОСОБА_7 в сумі 24 599 грн 46 коп (3654,46 + 20 945).
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
У відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" також зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Суд вважає, що протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_10 завдана і моральна шкода, яка полягає в тому, що він втратив можливість нормального повсякденного існування, морально-психологічних стражданнях з приводу втрати ока і зору, що потягло за собою втрату роботи водія та встановлення інвалідності.
Враховуючи глибину моральних страждань, заподіяних з вини обвинуваченого потерпілому, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 гривень.
Керуючись ст.373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( пять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 у відшкодування матеріальної шкоди 24 599 (двадцять чотири тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 46 коп. та 100 000 (сто тисяч) грнморальної шкоди, а всього стягнути 124 599 (сто двадцять чотири тисячі п*ятсот дев*яносто дев*ять) грн. 46 коп.

Речові докази: футболка та спортивні штани, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Ніжинького РВП ГУНП України в Чернігівській області, - повернути ОСОБА_10 за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_42