У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0000429 за апеляційною скаргою прокурора Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2021 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Птиче Доманівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1

- обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, що полягає у забороні йому залишати житло у період доби з 19-00 год. до 07.00 год. наступної доби.
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_5
захисник: ОСОБА_7
обвинувачений: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області та застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 121 КК України строком на 60 діб..
Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, що полягає у забороні йому залишати житло, що розташоване по АДРЕСА_1 , у певний період доби з 19-00 год. до 07.00 год. наступної доби. Зобов`язано обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися за межі території Доманівського району Миколаївської області без дозволу суду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу Доманівського районного суду незаконною, ухвалену з істотним порушенням кримінального процесуального законодавства, та таку у якій висновки викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у виді можливості обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватись від суду, впливу на свідків та потерпілого.

Стверджує, що відмовляючи у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд не мотивував своє рішення, про те чому саме запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час забезпечить належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вважає, що застосування стовно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу -домашнього арешту у нічний час не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не в силі запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
В провадженні Доманівського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
05.05.2021 р. у підготовчому засіданні прокурор подала суду клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У зв`язку з цим просила призначити обвинуваченому захисника для участі у проведенні окремої процесуальної дії, а саме - розгляду поданого нею клопотання про обрання запобіжного заходу.
Відмовляючи прокурору у задоволенні його клопотання, суд вказав, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам достатнім буде застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що полягає у забороні покидати житло по АДРЕСА_1 , у певний час доби з з 19-00 год до 07.00 год наступної доби.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника про залишення ухвали без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків: впливу на свідків та потерпілих, оскільки злочин скоєний між родичами, а свідками є односельці; переховування від суду, оскільки ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків (дружини, дітей, офіційного місця роботи), розуміє тяжкість покарання за інкримінованим злочином. В той же час доказами не підтверджене, що ОСОБА_6 вибував за межі Доманівського району. Аргументи щодо залишення місця проживання по АДРЕСА_1 , як доказ переховування, судом до уваги взяті не можуть бути, оскільки обов`язок не залишати місце проживання на ОСОБА_6 не покладався.

Суд вважав, що запобігання доведених ризиків можливе без позбавлення волі особи з покладанням на обвинуваченого обов`язків.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений дійсно може впливати на свідків та потерпілих та переховуватись від суду, що свідчать про наявність ризиків, передбаченого п.1,3 ч. 1 статті 177 КПК України.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було обгрунтованоприйнято рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. визначено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні за № 1р/2017р від 23.11.2017р. КСУ наголосив, що звертаючись до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.
Відповідно до п.80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Чинний кримінальний процесуальний закон передбачає застосування альтернативних запобіжних заходів, в тому числі і домашнього арешту, і не містить імперативних норм не застосовувати домашній арешт у кримінальному провадженні щодо злочину, інкримінованому ОСОБА_6 .

Тримання під вартою, згідно ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при прийнятті рішення суд першої інстанції врахував, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, її вік, стан здоров`я і майновий стан, міцність соціальних зв`язків особи за місцем проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців, наявність судимостей, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється чи обвинувачується особа, а також інші обставини, що її характеризують.
Обвинувачений ОСОБА_6 має постійне зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 , проживає з матір`ю похилого віку, допомогає по утриманню брата, раніше не судимий, працює по найму.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому, його майнового стану, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам буде достатнім застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Такий запобіжний захід повністю відповідатиме меті його застосування, забезпечить виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та убезпечить настання ризиків, що доведені у ході розгляду клопотання.

За такого, доводи прокурора відносно того, що застосування стовно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу -домашнього арешту у нічний час не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не в силі запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні про застосування запобіжного заходу не є слушними.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2021 року, якою відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:

Судді: