У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали кримінального провадження № 308/13431/20, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000178 від 13.10.2020 року, про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прип`ять, Київської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого на посаді інженера - електроніка в ПрАТ «Закарпаттяобленерго», розлученого, раніше судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

До Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000178 від 13.10.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні проступку передбаченого ч.1 ст. 390 КК України.

Із змісту обвинувального акту випливає, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, діючи всупереч положенням ч. 2 ст. 7 Закону Ураїни «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України віл 6 травня 2000 року № 770, на території України забороняється, за винятком діяльності з використання рослин, включених до таблиці І Переліку, в цілях і на підставах, передбачених ст. ст. 19 та 20 цього Закону, а також діяльності з культивування та використання рослин, включених до списку № З таблиці І цього Переліку, в цілях і на підставах, передбачених ст. 15 цього Закону, тобто діючи незаконно, зберігав у власній кімнаті збоку дивану за місцем реєстрації саморобний пристрій типу бульбулятор водний за допомогою якого вживав наркотичні засоби певний проміжок часу.

Ухвалою від 17.12.2020 року, у даному кримінальному провадженні, було призначено підготовче судове засідання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 , в підготовчому судовому засіданні, заявила суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору на підставі: невідповідності його вимогам ст. 293 КПК України, ч. 4 ст. 291 КПК України розписка не датована та не зареєстрована належним чином, без підпису обвинуваченого; п.5 ч.2 ст. 291 КПК України відсутні дані про злочин, фактичні обставини час, місце вчинення злочину, у який спосіб вилучались предмети надані експерту на дослідження, інші обставини вчинення злочину; п.2 ч.2 ст. 291 КПК України неправильно зазначено місце проживання обвинуваченого.

Крім цього, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_5 , заявила суду клопотання про закриття кримінального провадження, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Вказане клопотання мотивувала тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 було скеровано до суду вже після закінчення строку досудового розслідування (ст. 219 КПК України), що є безумовною підставою для закриття провадження по справі.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав подані його захисником клопотання.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення поданих стороною захисту клопотань. Зазначив, що заявлені клопотання є необґрунтованими. Обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Також пояснив, що доводи сторони захисту про закінчення строків досудового розслідування не відповідають фактичним обставинам справи. У зв`язку з цим, просив призначити справу до судового розгляду на підставі вказаного обвинувального акту. Крім цього, прокурор зауважив, що суд неуповноважений закрити кримінальне провадження, на підставі п. 10. ч.1 ст. 284 КПК України, під час підготовчого судового засідання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту з доданими до нього додатками, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Так, завданнями кримінального провадження, що закріплені у ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Приписами ч. 2 ст. 9 КПК України на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладаються зобов`язання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 113 КПК закріплено поняття процесуальних строків, як проміжку часу, що встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Як визначено у ст. 115 КПК України при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Положенням ст. 116 КПК України передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим кодексом строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Як слідує з реєстру матеріалів досудового розслідування, внесених в ЄРДР №0000178 від 13.10.2020 року, в рамках даного кримінального провадження, 22.10.2020 року ОСОБА_6 було повідомлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

23.10.2020 року, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 було затверджено процесуальним керівником прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 301 КПК України прокурор зобов`язаний не пізніше трьох днів після отримання матеріалів дізнання разом з повідомленням про підозру, а в разі затримання особи в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 298-2 цього Кодексу, протягом двадцяти чотирьох годин звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або про звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом сімдесяти двох годин - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку.

Кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , кваліфікується відповідно до чинного КК України як кримінальний проступок.

Частиною 2 ст. 294 КПК України передбачено можливість продовження строку досудового розслідування, який як встановлено в судовому засіданні, не продовжувався.

Частиною 5 ст. 294 КПК України унормовано, що строк досудового розслідування, який закінчився, не підлягає поновленню.

Так, відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 283 КПК України встановлено форми закінчення досудового розслідування, однією із яких є звернення до суду з обвинувальним актом.

З аналізу наведених правових норм слідує, що початок та кінець досудового розслідування закон пов`язує із вчиненням чітко визначеної процесуальної дії: початок - з моментом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а закінчення - зокрема, із направленням до суду обвинувального акту.

Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Частиною другою статті 283 КПК України передбачено обов`язок прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження, звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, відповідно до статей 5, 110, 115, частини першої статті 291 та частини другої статті 283 КПК України прокурор має право приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні виключно в межах процесуальних строків, зокрема, складати, затверджувати та направляти обвинувальний акт у кримінальному провадженні у межах строку досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 надійшов до суду лише 16.12.2020 року, що стверджується штампом вхідної кореспонденції Ужгородського міськрайнного суду за №60334, тобто з порушенням строку закінчення досудового розслідування кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а саме 72 годин після повідомлення особі про підозру.

Дане рішення судом приймається на основі дослідження матеріалів кримінального провадження в частині дотримання строків досудового розслідування та на підставі обставин, які повністю визнаються стороною обвинувачення та захисту, але сторони по різному оцінюють їх законність.

Закінчення строку досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, є підставою для закриття кримінального провадження (п.10 ч.1 ст. 284 КПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з огляду на такі критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних державних органів, а також важливість справи для заявника. Суд також вимагає від державних органів, що розслідують справи, особливої сумлінності, щоб судочинство було здійснено невідкладно («Пелісьє і Сассі проти Франції», «Паскал проти України», «Вітрук проти України», «Іванов проти України», «Торопов проти України», «Нахманович проти Росії» та інші).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 було надіслано до суду, вже після закінчення строку досудового розслідування.

На переконання суду положення про розумні строки, що закріплене ч. 1 ст. 28 КПК України, до ситуації, що має місце у цьому кримінальному провадженні, застосуванню не підлягають, оскільки щодо описаних процесуальних процедур діють чітко регламентовані імперативні проміжки часу.

Дотримання процесуальних строків є однією з основних гарантій справедливого кримінального процесу, так як має вберегти особу від безпідставного, надміру тривалого перебування під загрозою можливого кримінального покарання та суттєвого обмеження прав та свобод, яких неминуче зазнає особа, перебуваючи у статусі підозрюваного або обвинуваченого.

Згідно з ч. 5 ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

За своєю правовою природою закриття кримінального провадження являє собою систему кримінальних процесуальних норм, що регулюють процедуру розгляду кримінального провадження судом, який, в результаті аналізу та оцінки зібраних у справі доказів, на підставах, передбачених КПК України, робить висновок про недоцільність або неможливість продовження судового розгляду та приймає рішення про відмову від подальшого його проведення, про що вказує у відповідній ухвалі.

Як слідує з положень ст. 314 КПК України одним з альтернативних рішень, якими може завершуватися стадія підготовчого провадження, є закриття кримінального провадження, у тому числі в порядку п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, де закріплено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

У кримінальному провадженні, щодо якого відбувається підготовче провадження (справа № 308/13431/20), відсутні підозри у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Отже, закон містить чітку і недвозначну заборону вчинення будь-яких слідчих та процесуальних дій поза межами строку досудового розслідування. Строк досудового розслідування, який закінчився, не підлягає поновленню.

Таким чином, обґрунтованим з точки зору засад кримінального провадження вбачається саме прийняття рішення про закриття даного кримінального провадження. Адже будь-яке інше рішення становитиме порушення права на справедливий суд та права на захист в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини з цього питання.

Суд підкреслює, що строк досудового розслідування не є простою формальністю. Передбачення процесуальним законом обов`язку прокурора якнайшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після повідомлення особі про підозру звернутись до суду з обвинувальним актом або закрити кримінальне провадження - є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбаченого ст. 7, ч. 1 ст. 21 КПК України, що підтверджується усталеною практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Велика палата Європейського суду з прав людини у п. 68 рішення у справі Карт проти Туреччини (Kart v. Turkey, заява № 8917/05) зазначила, що право на розгляд справи протягом розумного строку базується на необхідності гарантувати, що обвинуваченим доведеться залишатись занадто довго у стані невизначеності щодо результатів кримінальних звинувачень проти них. Так само Європейський суд з прав людини у п. 18 рішення в справі Вемхофф проти Німеччини (Wemhoff v. Germany, заява №2122/64) вказував, що чітка мета відповідного положення п. 1 ст. 6 Конвенції у кримінальних справах полягає у забезпеченні того, щоби обвинувачені особи не перебували занадто довго під обвинуваченням та обвинувачення було визначене.

Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 у справі № 556/1381/18, залишив без змін ухвали суду першої інстанції про закриття кримінального провадження за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, та відповідну ухвалу суду апеляційної інстанції у кримінальному провадженні, в якому: з моменту оголошення особі про підозру до направлення обвинувального акта до суду минув обмежений процесуальний строк.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд і в ухвалах від 26.05.2020 у справі № 712/6375/18, від 13.10.2020 у справі №243/11589/19, від 15.03.2021 року у справі №676/6116/18 (відмовлено в відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами прокурора в кримінальних провадженнях, закритих на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України судом першої інстанції у зв`язку з направленням обвинувального акта до суду поза межами строку досудового розслідування).

Отже, особа не може необмежений час перебувати в стані підозрюваного - якщо публічне обвинувачення з будь-яких причин не має можливості визначити обвинувачення, склавши обвинувальний акт, та спрямувати справу до суду протягом визначеного законом строку - особа має бути звільнена від підозри. Таким чином, такий процесуальний строк досудового розслідування - є одним із найважливіших проявів правового принципу верховенства права, який вимагає належної правової визначеності у такому особливо вразливому статусі людини як підозрюваний.

Тому, застосування передбачених законом наслідків пропуску такого строку як строк досудового розслідування не є зайвим формалізмом, оскільки строки досудового розслідування є граничними, а положення ч. 5 ст. 294 КПК України виключає можливість суду поновити строк досудового розслідування, що завершився.

Оскільки судом установлено наявність підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, що перешкоджає призначенню справи до судового розгляду, суд згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, приймає рішення про закриття кримінального провадження, тому решта заявлених та невирішених клопотань судом не розглядається.

Що стосується доводів прокурора про відсутність у суду повноважень для закриття кримінального провадження, на підставі п. 10. ч.1 ст. 284 КПК України, під час підготовчого судового засідання, то суд вважає наступне.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими обставинами.

Отже, підготовче судове засідання у суді першої інстанції є складовою судового провадження, під час якого суд вправі приймати рішення, віднесені до його компетенції на цій стадії судового процесу приписами ст. 314 КПК України.

Зокрема, частиною 3 вказаної статті передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити кримінальне провадження у випадку встановлення підстави передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подане стороною захисту клопотання про закриття кримінального провадження, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, є обґрунтованим та таким, яке ґрунтується на нормах процесуального права, а тому кримінальне провадження № 0000178, відомості про яке 13.10.2020 року внесені до ЄРДР, по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, слід закрити, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Що стосується поданого стороною захисту клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, то таке в силу тих обставин, що наявні підстави для закриття кримінального провадження, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 3,5,110,115,219,284,291,314 КПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору залишити без задоволення.

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України - задоволити.

Кримінальне провадження № 0000178, відомості про яке 13.10.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України закрити, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1