ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2371/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2352/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, без участі представника ВКДУ №100 належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшла заява про розгляд справи без них, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15.04.2021 року, -

ВТСАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 15.04.2021 року відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія №100» відносно ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції встановив, що виправлення засудженого не мало системного характеру, взяв до уваги характеристику засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку та спосіб життя за весь час відбування покарання та прийшов до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаною вище ухвалою, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та задовольнити клопотання про умовно дострокове звільнення.
В скарзі вказує звертає увагу суду на те, що ним було погашено усі позовні борги, не має стягнень, став на шлях виправлення, що на його думку підтверджується заохоченнями адміністрації установи виконання покарань, має родинні зв`язки.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений ОСОБА_7 підтримав викладену в апеляційній скарзі позицію, та просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказує, що своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення, у зв`язку з чим, вважає за можливе застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Проте, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, виходячи із наступного.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено, що вироком Селидівського міського суду Донецької області від 09.10.2019 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2018 року, та остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць та штрафу в розмірі 850 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень підлягає самостійному виконанню.
Вирок набрав законної сили 18.11.2019 року.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 09.10.2019 року, кінець строку 09.11.2021 року.
Засуджений з 14.01.2020 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».
Згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_9 , погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_10 від 09.03.2021 року, засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.01.2018 року. Під час тримання в державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 27.12.2019 року тримався в державній установі «Харківський слідчий ізолятор (№27)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 14.01.2020 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», працевлаштований до промислової зони установи, у цех №3 на дільницю виготовлення спального мішка.
За час відбування покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень не має.
За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався три рази. Засуджений ОСОБА_7 підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.
Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд та використовує тільки за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.
Засуджений ОСОБА_7 приймає участь в організації та проведенні виховних заходів в установі, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться позитивно.
Підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом листування, телефонних розмов, отримання посилок, стосунки доброзичливі.
На профілактичному обліку установи засуджений не перебуває.

У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Не можна залишити поза увагою те, що засуджений ОСОБА_7 неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів, при цьому вчиняв злочини під час іспитового строку, а також до засудженого раніше вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 має стійку тенденцію та кримінальну спрямованість на систематичне скоєння злочинів та забезпечення себе за рахунок скоєння цих злочинів, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання .

Отже, викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення.
Що стосується доводів апелянта про наявність у нього заохочень, відсутність стягнень та позовних боргів, апеляційний суд вважає їх такими, що самі по собі не спростовують правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.
Колегія суддів апеляційного суду, приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги, не бере до уваги доводи апеляційної скарги на спростування ухвали від 15.04.2021 року, оскільки враховуючи вище викладене, та як правильно встановив суд першої інстанції, за весь період відбування покарання не довів свого виправлення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст. ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15.04.2021 року про відмову у задоволенні подання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія «100» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, - залишити без змін.
Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4