Справа № 740/3030/21
Провадження № 1-кс/740/910/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2021 року м.Ніжин
слідча суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про передачу транспортного засобу на відповідальне зберігання
встановила:
23.07.2021 до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , в якому вона просить змінити встановлений судом порядок виконання ухвали про арешт спеціалізованого напівпричіпу марки «Brandus» зеленого кольору модель МК-302520, д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом передачі ОСОБА_4 для зберігання у гаражі ОСОБА_4 у смт.Згурівка Київської області, залишивши обмеження стосовно права відчуження спеціалізованим напівпричіпом марки «Brandus» зеленого кольору модель МК-302520, д.н.з. НОМЕР_1 .
Вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27.10.2020 накладено арешт на орендований ОСОБА_5 спеціалізований причіп марки «Brandus» зеленого кольору модель МК-302520, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження вказаного майна у кримінальному провадженні №0000373 від 26.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Вказаний напівпричіп зберігається на території тракторного парку в с.Красносільське Борзнянського району Чернігівської області, яке не є майданчиком для зберігання арештованого транспортного засобу, а тому на арештований транспортний засіб впливають зовнішні фактори, які знищують слідові докази та забезпечують проникнення сторонніх осіб до спеціалізованого напівпричіпу.
Зазначає, що з моменту ДТП, яке сталося 25.10.2020, пройшло майже 7 місяців, які, були достатніми для складання детального протоколу огляду автомобіля марки «Краз» жовтого кольору, модель 5444, типу сідловий тягач-Е, д.н.з. НОМЕР_2 та спеціалізованого напівпричіпу марки «Brandus» зеленого кольору модель МК-302520, д.н.з. НОМЕР_1 , детального фіксування слідів контактування, проведення всіх необхідних досліджень, експертиз. На даний час проведено всі необхідні експертизи та визначено технічний стан вищезазначених транспортних засобів.
У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд клопотання про передачу на відповідальне зберігання за її відсутності, просить його задовольнити.
Від слідчого ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд поданого клопотання за його відсутності, в якій останній крім того, зазначив, що не заперечує щодо передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , просить заборонити йому здійснювати ремонт, видозміну та експлуатацію напівпричепа і зобов`язати надавати безперешкодний доступ до напівпричепа слідчому у разі необхідності проведення слідчих дій з використанням даного напівпричепу, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, не проведено слідчий експеримент та інженерно-транспортну експертизу дослідження обставин та механізму ДТП.
Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до частини першої ст.107 КПК України.
Слідча суддя, ознайомившись з клопотанням та доданими до нього документами дійшла до наступного висновку.
Із наданих суду матеріалів та заяв, вбачається, що хоча на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000373 триває, при цьому слідчий не заперечує проти передачу транспортного засобу на відповідальне зберігання ОСОБА_4 з певними заборонами.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В силу ст.41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Однак, слід зазначити, що заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Згідно з абз. 2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшла висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Разом з тим, враховуючи викладене, наслідки арешту майна для його власника (володільця), розумність та співрозмірність обмеження права власності (володіння) завданням кримінального провадження, той факт, що в даний час існує загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, втрати слідової інформації, так як досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, не проведено слідчий експеримент та інженерно-транспортну експертизу дослідження обставин та механізму ДТП, а також керуючись принципом змагальності кримінального провадження (стаття 22 КПК України) відносно подання до суду доказів своєї правової позиції, слідча суддя вважає можливим задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна, заборонивши розпоряджатись арештованим майном.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідча суддя
постановила:
клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про передачу транспортного засобу на відповідальне зберігання задовольнити.
Змінити встановлений ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27.10.2020 порядок виконання ухвали про арешт спеціалізованого напівпричіпу марки «Brandus» зеленого кольору модель МК-302520, д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом передачі ОСОБА_4 для зберігання у АДРЕСА_1 .
Заборонити ОСОБА_4 здійснювати ремонт, видозміну та експлуатацію напівпричепа марки «Brandus» зеленого кольору модель МК-302520, д.н.з. НОМЕР_1 .
Зобов`язати надавати безперешкодний доступ до напівпричепа марки «Brandus» зеленого кольору модель МК-302520, д.н.з. НОМЕР_1 слідчому у вказаному кримінальному провадженні у разі необхідності проведення слідчих дій з використанням даного напівпричепу.
Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1