Справа № 495/5049/14-к
Номер провадження:1-кп/521/289/21
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
23 березня 2021 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі колегії суддів:
Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , із секретарем судового засідання ОСОБА_4 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0004175 від 13.12.2013 року, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цюрюпинськ Херсонської області, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 309 КК,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Одеської області, м. Білгород-Дністровський, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Одеської області, м. Білгород-Дністровський, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_3 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця Одеської області, м. Білгород-Дністровський, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Тирасполь Р. Молдова, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_10

з боку захисту: обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; захисники адвокати: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_16 ; представник потерпілого адвокат ОСОБА_17 ; представник служби у справах дітей ОСОБА_18

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Судом проводився розгляд питання, щодо доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою.

Питання розглядалось за ініціативою суду на підставі ч. 3 ст. 331 КПК.

2.Встановлені судом обставини і докази.
Малиновським районним судом м. Одеси, здійснюється судовий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 309 КК, ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК, ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК, ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК, ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК.
В теперішній час всі учасники судового провадження знаходяться на стадії судового розгляду та відбувається дослідження доказів які надаються стороною обвинувачення.

3.Позиції сторін кримінального провадження.
Прокурор в судовому засідання просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оскільки ризики які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились.

Потерпілий та його законний представник підтримали думку прокурора.

Захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 заперечували щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просивши змінити запобіжний з тримання під вартою на домашній арешт.

Адвокат ОСОБА_15 висловив думку на розсуд суду.

Всі обвинувачені підтримали думку своїх захисників.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суд.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку сторін судового провадження, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , з наступних підстав.

Обов`язок суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачений ч. 3 ст. ст. 331 КПК.

Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спливає 28.03.2021 року. Судовий розгляд розпочато і в теперішній час всі учасники процесу знаходяться в стадії дослідження доказів. Відповідно до зазначеного часу закінчити судовий розгляд неможливо з об`єктивних причин, оскільки вказане кримінальне провадження очевидно є складним, як за кількістю учасників судового провадження так і за змістом обвинувачення та фактичними обставинами кримінальних правопорушень.

Окрім того, прокурором надаються докази по вказаному провадженню, забезпечується явка свідків обвинувачення, відповідно строк розгляду провадження затягується з причин, які не залежать від волі або дій суду.

Обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, в тому числі проти життя та здоров`я особи.

Під час вивчення мети для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , судом встановлено, що заявлені прокурором ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, які були підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, не зменшились.

Так, є об`єктивні дані того, що обвинувачений ОСОБА_5 буде переховуватись від суду, оскільки хоча і має місце мешкання в Одеській області, разом з тим, обставини правопорушення, дії безпосередньо ОСОБА_5 які досліджувались судом під час вчинення злочинів та особливо тяжкі наслідки вказаних дій, свідчать про ризик втечі від правосуддя, у випадку більш м`якого контролю з боку держави за обвинуваченим. Оскільки докази досліджують в судовому засіданні безпосередньо, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-який доказ, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність на теперішній час обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, зазначені вище судом в ухвалі.

Обставини, що враховуються при продовженні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК, також були перевірені судом.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 який обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватими (за кримінальне правопорушення передбачене п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК може бути призначено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі), вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність місця мешкання в Одеській області, відсутність постійного офіційного місця роботи, відсутність судимостей, а також його поведінку під час вчинення злочинів, яка свідчить про можливість переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, суд вважає, що є всі достатні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

При цьому суд вважає, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які можуть свідчити про необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою, або про скасування запобіжного заходу, в судовому засіданні не встановлено. Вказані ризики виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити на строк 60 (шістдесят) днів.

Вирішуючи питання, щодо обчислення строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , а також строку дії ухвали суду, судом встановлено наступне.

Поняття процесуальних строків, їх встановлення і обчислення регулюється Главою 7 КПК /ст. ст. 113, 114, 115 КПК/. Відповідно при постановлені ухвали, суд керується відповідними вимогами Закону.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою особи не може перевищувати шістдесяти днів /ч. 1 ст. 197 КПК/.

Законом також встановлений граничний строк дії запобіжного заходу, який пов`язується зі строком дії ухвали про обрання запобіжного заходу; ухваленням виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження /ст. 203 КПК/.

Оскільки КПК не встановлює будь-яких обмежень щодо встановлення строку дії ухвали суду при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окрім загального строку шістдесят днів, відповідно суд вважає, що таке встановлення строку є виключним правом суду, яке випливає з його імперативних повноважень.

Окрім того, при обчисленні строку тримання під вартою, суд враховує строк з якого було взято під варту обвинуваченого. При цьому загальний строк тримання під вартою за ухвалою суду не перевищує шістдесяти днів.

Вказана правова позиція не суперечить Європейській конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідає вимогам п. 1 ст. 5 Конвенції.

Так у рішенні ЄСПЛ у справі «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року, Заява № 46193/13, у п. 25 Суд зазначає, що «законність» тримання під вартою за національним законом є важливим, але не завжди вирішальним чинником. Окрім цього, Суд повинен переконатись, що тримання під вартою упродовж періоду, який розглядається, відповідало меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка полягає в недопущенні позбавлення особи свободи у свавільний спосіб. У п. 29 Рішення, також зазначено, що у вказаній справі суд першої інстанції протягом близько півтора місяця не розглядав питання щодо продовження тримання заявника під вартою, а заявник залишався під вартою, хоча статтею 203 КПК чітко передбачено, що усі ухвали про застосування запобіжного заходу втрачають чинність одразу після закінчення строку їхньої дії.
Тобто головним питанням для суду повинно бути обов`язкова оцінка ризиків які можуть надавати підстави для подальшого тримання особи під вартою. І це повинно складати єдину мету та зміст діяльності суду під час вирішення найважливішого питання свободи. Відповідно строк обчислення такого тримання під вартою, є виключним правом суду, яке не може трактуватись як свавільний спосіб позбавлення свободи особи. Вирішення такого питання під час судового розгляду та визначення його саме на розсуд суду, залежить і від стадії судового процесу «судовий розгляд», який передбачає певну безперервність такого процесу, а відповідно і розсудливі дії щодо визначення строку і порядку виконання рішення суду щодо тримання під вартою особи.

Оскільки негайне припинення дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою Законодавцем поставлений у взаємозв`язок з датою дії ухвали про застосування такого запобіжного заходу, а також враховуючи, що не можна ототожнювати ризики які надають підстави для тримання під вартою особи /або навпаки засвідчують необхідність звільнення особи з-під варти/, зі строком дії судового рішення про тримання особи під вартою, суд вважає, за необхідне визначити строк дії ухвали суду з дати закінчення строку дії минулої ухвали суду, яка є такою, що не втратила свою законну силу.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначено вище судом, строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 28.03.2021 року. Станом на день постановлення ухвали обвинувачений знаходиться під вартою, з урахуванням вимог положення ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року), з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі 14 років. Судовий розгляд не закінчений і докази не дослідженні судом не з вини обвинуваченого.

Обставини обвинувачення свідчать, що ОСОБА_6 інкримінується ряд злочинів тяжких і особливо тяжких за своєю кваліфікацією. Разом з тим, навіть якщо врахувати, що ОСОБА_6 в подальшому у випадку визнання його винним, необхідно відбувати покарання у вигляді позбавлення волі, такий найсуворіший запобіжний захід вже не виправдовує своє призначення по відношенню до людини на протязі такого тривалого часу. Окрім того, знаходячись під вартою до постановлення вироку суду, ОСОБА_6 вже фактично відбував більшу частину покарання.

Будь-яка особа повинна якнайшвидше отримати правосуддя (обвинувачений або потерпілий) та отримати остаточне судове рішення вирок, за яким її визнають або винуватою або невинною. Будь-яке зволікання у вказаному процесі не може мати місце.

Суд вважає, що дійсно існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Певні твердження дійсно на начальних етапах досудового слідства та судового розгляду з уст прокурора можливо були переконливими і такими, що надавали право суду продовжувати запобіжний захід обвинуваченому. Можливо навіть вони були підтверджені певними доказами. Обставини злочину, повторність їх вчинення, самі властивості дій обвинуваченого під час їх вчинення надавали право суду на думку, щодо не можливості застосування до ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Разом з тим, з часом ризики, які були підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу об`єктивно не можуть бути доведені прокурором, а сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для продовження такого суворого запобіжного заходу.

Даючи оцінку ризикам, які були наявні на час обрання і продовження запобіжного заходу судом встановлено наступне.

Так стороною обвинувачення в даному судовому засіданні не надано доказів того, що ОСОБА_6 буде переховуватись від суду, у випадку зміни йому запобіжного заходу або вчинить новий злочин та буде незаконно впливати на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні. Окрім того, потерпілі не були очевидцями правопорушення, а тому відповідний ризик не має розумних підстав.

Прокурор в судовому засіданні обмежився лише формальним виступом щодо підстав та обставин, які обумовлюють продовження найсуворішого запобіжного заходу обвинуваченому. Жодного розумного аналізу наявних підстав та обґрунтування своїх доводів у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 прокурором здійснено не було.

Суд вважає, що час, що минув 7 років ( з урахуванням положень ч. 5 ст.72 КК, в редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року 14 років) з дати затримання і взяття під варту ОСОБА_6 , настільки вплинув на мету такого суворого запобіжного заходу, що забезпечення виконання процесуальних обов`язків останнім, можливо досягнути більш м`якими запобіжними заходами.

Суд вважає, що ОСОБА_6 після тривалого знаходження під вартою, заслуговує на довіру.

Приймаючи таке рішення, суд враховує також особистість обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, взятий під варту був у віці 19 років, в теперішній час перебуває у віці 26 років. Є громадянином України. Народився і все життя проживав в м. Білгород Дністровський Одеської області. За кордон не виїжджав. Своєї сім`ї не створив, оскільки фактично все молоде життя провів під вартою за вказаним кримінальним провадженням.

Таким чином, обставини передбачені ст. 178 КПК і які встановлені судом свідчать про наявність стійких соціальних зв`язків у обвинуваченого в м. Білгород Дністровський Одеської області, а також про відсутність будь-яких ризиків переховування особи від правосуддя. Суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_6 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною останньому залишати житло цілодобово.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК, а також наявність ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, можливо шляхом зміни місця мешкання без повідомлення прокурора та суд.

Суд також враховує вимоги Європейської Конвенції з прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

Так у Рішені у справі Ноймайстер проти Австрії ЄСПЛ зазначає, що обмеження строку запобіжного ув`язнення тісно пов`язане з презумпцією невинуватості таке позбавлення свободи не повинно перетворитися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі.

Далі Європейський суд зазначає у справі Москаленко проти України № 50264/08 від 17.04.2014 року, п. 36 органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою. Пункт 37 вказаного Рішення зазначає, щодо ризику того, що заявник переховуватиметься від слідства і суду та примушуватиме свідків давати неправдиві показання Суд зазначає, що у своїх рішеннях про тримання заявника під вартою чи продовження тримання під вартою, органи державної влади не вказали жодних конкретних причин, на підставі яких вони дійшли такого висновку.

Фактично, Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, окрім пропозиції розпочати суд над обвинуваченим протягом розумного строку або забезпечити особі тимчасове звільнення, - імперативно вимагає здійснити звільнення не пізніше моменту, коли затримання, що триває, перестає відповідати критерію розумності /Рішення ЄСПЛ у справі Яблонський проти Польщі п. 83/. У даному випадку знаходження ОСОБА_6 , як зазначено судом вище, під вартою на протязі більше 7 років ( з урахуванням положень ч. 5 ст.72 КК, в редакції Закону України №838 VIII від 26.11.2015 року 14 років) та відсутність об`єктивної можливості закінчити розгляд справи в найближчі дні (навіть місяці), на думку суду свідчать про відсутність критерію розумності в триманні під вартою обвинуваченого.

Приймаючи викладені обставини, як факти зміни ризиків передбачених в ч. 1 ст. 177 КПК, суд вважає, що ОСОБА_6 є особою, яка здатна виконувати процесуальні обов`язки без надмірного державного контролю та особистого фізичного стримування.

Постановляючи ухвалу, суд керується ст. ст. 331, 350, 372 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 60 (шістдесят) днів.

Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово.

Доставити обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до місця проживання де і звільнити з під варти.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 його обов`язок, щодо заборони залишати вказане житло цілодобово.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язок строком на 60 (шістдесят) днів, передбачений ч. 5 ст. 194 КПК:

1)прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області та прокурора.

Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прокурору, а також співробітникам конвойної служби та поліції, які будуть здійснювати конвоювання обвинуваченого до місця проживання.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Строк дії ухвали суду щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту закінчення строку тримання під вартою за попередньою ухвалою суду, тобто з 28.03.2021 року. Ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 27.05.2021 року.

Строк дії ухвали суду, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 23.03.2021 року. Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 22.05.2021 року.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3