Ухвала
іменем України
3 червня 2021 року

м. Київ
справа № 991/3181/21
провадження № 51-2753ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 20 травня 2021 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13 травня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на заставу у кримінальному провадженні № 0000016.
Не погоджуючись із таким рішенням адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, за результатом розгляду якої ухвалою судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 20 травня 2021 року відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) відмовлено у відкритті провадження за цією апеляційною скаргою на тій підставі, що згідно з положеннями ст. 309 КПК ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, захисник звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку судового рішення у касаційному порядку. Вважає, що, відмовляючи у відкритті провадження, апеляційний суд постановив рішення без урахування загальних засад кримінального провадження, Конституції України, практики Верховного Суду. Посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржуване рішення.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства

є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що вищезазначеною нормою Конституції України гарантується право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, виходячи з чого КПК визначає, в яких випадках і які саме рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.
У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого

2019 року (справа № 161/4229/18), які стосуються права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень

у межах цієї справи (провадження).
Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Нормами КПК, а саме ч. 1, 2 ст. 309, передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Оскаржена ухвала слідчого судді, постановлена ним у межах компетенції, до цього переліку не входить.
Частиною 4 ст. 399 КПК визначено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положенням ст. 394 цього Кодексу.
Суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційна скарга подана на ухвалу слідчого судді, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на заставу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, дійшла висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за цією скаргою.
Колегія суддів вважає таке рішення обґрунтованим, оскільки воно постановлене з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Посилання захисника на практику Верховного Суду у справах: № 740/1273/20, провадження 51-1978км20; № 521/15791/19, провадження 51-178км20;

№ 757/22075/20-к, провадження 51-3515км20 є некоректним, оскільки у цих випадках апеляційним судом було відмовлено у відкритті провадження за апеляційними скаргами на ухвалу слідчого судді про повернення процесуальних документів, а в цьому провадженні слідчий суддя в межах своєї компетенції розглянув клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на заставу по суті.
Отже, Верховним Судом не встановлено обставин, які би були підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.
Таким чином, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 20 травня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3