Справа № 336/1271/16-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою (11 класів), неодруженого, непрацевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2020 року за ч. 2 ст. 187 КК України до чотирьох років позбавлення волі,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений до його засудження вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2020 року за ч. 2 ст. 187 КК України вчинив кілька епізодів таємного заволодіння чужим майном, як самостійно, так і за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження у зв`язку з її розшуком, а також розбійний напад за таких обставин.

Близько 12 години 30 хвилин 31 жовтня 2015 року обвинувачений за попередньою змовою з особою, матеріали провадження щодо якої виділені в окреме провадження у зв`язку з її розшуком, керуючись умислом на крадіжку, розбивши кувалдою дві бетонні плити, що закривали два комунікаційні колодязі біля будинку № 8 по вул. Цегельній в м. Запоріжжі, проникли до вказаних колодязів та таємно викрали 27 метрів мідного кабелю ТППеп 100х2х0,4, який перерубали за допомогою сокири та ножа.

Описаними діями публічному акціонерному товариству «Укртелеком» спричинено майнову шкоду у сумі 706 грн. 40 коп.

Продовжуючи вчинення кримінально караних діянь проти чужої власності, 14 січня 2017 року ОСОБА_6 , керуючись умислом на таємне викрадення чужого майна, в квартирі АДРЕСА_2 , де він опинився на запрошення потерпілої ОСОБА_7 , таємно заволодів належним потерпілій мобільним телефоном «Lenovo» моделі А 859 в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 вартістю відповідно до звіту суб`єкту оціночної діяльності 1450 грн.

Поряд з описаними епізодами крадіжок обвинувачений вчинив розбійний напад за таких обставин.

6 березня 2019 року, приблизно о 18 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , керуючись умислом на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, біля будинку № 96 по вул. Перемоги в м. Запоріжжі здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , яке виразилося в демонстрації ножа, внаслідок чого заволодів майном, яке належить ОСОБА_8 , а саме мобільним телефоном «IPhone 5 S» в корпусі сіро-чорного кольору, після чого залишив місце пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні таємного викрадення чужого майна, а також розбійного нападу за вказаних в обвинуваченні обставин і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караних діянь.

Пояснив, що пропозиція викрасти кабель з метою заробити грошей виходила від його приятеля, матеріали справи щодо якого виділені у окреме провадження, на що ОСОБА_6 без вагань погодився. З означеною метою співучасники взяли кувалду, ніж та сокиру та направилися до колодязів по вул. Цегельній, один з яких був прикритий дошками, які співучасники прибрали, а другий - бетонною плитою, яку розбили кувалдою, і в такий спосіб проникли до колодязів, де обвинувачений перерізав кабель в одному колодязі, а його співучасник - перерубав в другому. Разом з ними крадіжку скоїли ще дві особи, яким вони запропонували приєднатися, та вчотирьох прийшли до колодязів, а також разом вчиняли активні дії з руйнування за допомого кувалди бетонної плити. Розподілили ролі: якщо він та особа, щодо якої справу виділено в окреме провадження, залізли в колодязі, то два других хлопця зовні спостерігали за безпекою, а потім вчотирьох пішли до лісосмуги біля будинку № 3 по вул. Цегельній, де хотіли спалити обмотку кабелю. Проте реалізувати цей намір не вдалось, так як до вказаного місця з`явилися співробітники поліції, що затримали двох з співучасників, а ще двоє, в тому числі обвинувачений, втекли.

Цивільний позов публічного акціонерного товариства «Укртелеком» не визнав, оскільки до вчинення крадіжки причетні чотири особи, які і мають нести субсидіарну відповідальність поряд з ним.

Винуватість у вчиненні таємного заволодіння належним потерпілій ОСОБА_7 майном визнав повністю та пояснив, що у вказаний в обвинуваченні час прийшов в житло до потерпілої, яка є сторонньою для нього людиною, у святковий новорічний день, щоб посівати. Коли він завершив обряд, господарка відлучилась з коридору, щоб принести з кухні цукерки та гроші, а він тим часом, побачивши на туалетному столику мобільний телефон «Lenovo», викрав його. Згодом запропонував продати його своєму приятелю ОСОБА_9 , який продав його своїй мамі, а ОСОБА_6 передав 600 грн.

Що стосується розбійного нападу, обвинувачений показав, що, повертаючись від своїх друзів 6 березня 2019 року, помітив, як незнайомий хлопець розмовляє по телефону на вулиці, у зв`язку з чим вирішив заволодіти телефоном, пригрозивши хлопцю ножом, який носив з собою у кишені. Підійшовши до молодого чоловіка, він продемонстрував ніж, направивши його в бік потерпілого. Той злякався, викинув телефон та побіг. Обвинувачений заволодів телефоном та направився в інший бік. Пройшовши метрів 500, був затриманий співробітниками поліції.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінально караних діянь за обставин, встановлених судом, підтверджують такі досліджені судом фактичні дані.

Потерпіла ОСОБА_7 щодо обставин вчинення таємного викрадення її майна пояснила, що в день новорічних свят до неї в квартиру з`явилися два незнайомих хлопця, що попросили дозволу посівати в її житлі. Вона дала згоду і після церемонії вручила їм по гривні або по дві, а також цукерки. Після їхнього видалення почала підмітати в коридорі і помітила зникнення телефону та одразу зателефонувала в поліцію.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що в новорічний день у товаристві ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прийшов до під`їзду, де проживає потерпіла ОСОБА_7 , з наміром посіяти у квартирах, двері яких їм відчинять. Коли вони посівали в житлі потерпілої, ОСОБА_13 залишався зовні, так як у нього задзвонив телефон. Коли вони провели обряд та вийшли на вулицю, ОСОБА_14 показав телефон, яким заволодів в квартирі потерпілої, на що свідок запропонував повернути його володарці. Після цієї розмови приятелі розійшлися. За яких обставин ОСОБА_15 викрав телефон, свідок не помітив.

Потерпілий ОСОБА_8 розказав суду, що 6 березня 2019 року повертався додому з тренування, рухаючись по вул. Перемоги в м. Запоріжжі. Пройшовши поряд з зупинкою транспорту загального користування «Міська ДАІ», помітив на зупинці двох молодих чоловіків, один з яких пильно подивився на потерпілого. Потерпілий продовжив рух, під час якого озирнувся та побачив, що хлопець, який дивився на нього, швидко переслідує його, Потерпілий здогадався, що його переслідувач керується злочинним наміром, та вирішив почекати, поки той пройде, біля автомийки, на території якої знаходилися люди, проте його переслідувач не пройшов повз нього, а підійшовши до потерпілого, вигукнув: «Пацан, ты больше сюда не придешь!». Потім він прибрав ліву руку, якою прикривав праву, а в правій руці у обвинуваченого був ніж, який він направив в бік потерпілого. Обстановка, в якій відбувалися описані події, вселяла в потерпілого страх, оскільки він знаходився наодинці із озброєним знаряддям, що володіє колюче-ріжучими властивостями, зловмисником, а відвідувачі та співробітники автомийки знаходились на значній відстані, не менш ніж 20 метрів від них. У зв`язку з такою поведінкою нападника, потерпілий, усвідомивши його наміри, заради відвернення спричинення шкоди власному здоров`ю, кинув телефон, який йому напередодні вказаних подій подарувала мати, а сам побіг з місця пригоди.

Потерпілий в судовому засіданні беззаперечно впізнав в обвинуваченому хлопця, який заволодів його телефоном шляхом розбійного нападу.

Потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_8 , якому напередодні розбійного нападу на сина подарувала мобільний телефон «IPhone 5 S». В день, до якого відноситься подія злочину, син довго не повертався з тренування, тому вона почала хвилюватися. Згодом цього ж вечора зателефонували співробітники поліції та повідомили, що син знаходиться у Вознесенівському відділенні поліції в якості потерпілого. Коли вона побачилась з сином цього вечора, констатувала, що він наляканий подіями, які сталися.

До доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому діянь відносяться показання свідка ОСОБА_16 , який суду пояснив, що вранці 31 жовтня 2015 року зустрівся з ОСОБА_17 , який запропонував йому розбити якусь бетонну плиту, щоб вилучити з під неї арматуру та здати до пункту прийому металобрухту, на що свідок погодився, для чого передягся та приєднався до обвинуваченого і його друга, який запропонував здобути металобрухт. Прийшовши до комунікаційного колодязю за магазином біля будинку № 8 по вул. Цегельній, вони вилучили з рюкзака ОСОБА_18 кувалду та стали бити по плиті утрьох по черзі. Після розбивання плити він та ОСОБА_19 вилучили з цієї плити арматуру та понесли в найближчі кущі, а ОСОБА_15 та ОСОБА_20 витягли з рюкзака ніж та сокиру і полізли до комунікаційних колодязів, де відрізали та відрубали кабель. Після того, як кабель вилучили з колодязю, понесли його до лісосмуги, де ОСОБА_15 та ОСОБА_20 хотіли його випалювати. При цьому його попросили віднести рюкзак з кувалдою, ножом і сокирою бабі Галі, у якої взяли ці предмети. Він відніс рюкзак та повернувся до місця, де розстався зі своїми приятелями, звідки збирався віднести арматуру з бетонної плити до пункту приймання металобрухту, проте йому запропонували почекати, поки вони оброблять кабель та піти до цього пункту разом. В цей час до лісосмуги з`явились співробітники поліції, тому всі хлопці почали розбігатися, при цьому були затримані він та ОСОБА_20 , а ОСОБА_21 та ОСОБА_22 вдалося втекти.

Аналогічні показання щодо обставин вчинення таємного викрадення чужого майна, яке мало місце 31 жовтня 2015 року, дав свідок ОСОБА_23 .

Свідок ОСОБА_24 пояснила суду, що зі слів своєї матері ОСОБА_25 знає про те, що в жовтні 2015 року їх сусід ОСОБА_26 попросив у неї кувалду, не пояснивши, для якої мети.

Перелічені судом докази в сукупності логічні, послідовні, вони узгоджуються один з одним, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності, як вже зазначено, підтверджують обґрунтованість обвинувачення.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у відповідності до вимог закону, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за:

- ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Доводи обвинуваченого про невідповідність викладених в обвинуваченні обставин вчинення інкримінованого йому таємного викрадення чужого майна, що мало місце 31 жовтня 2015 року, фактичним обставинам, відповідно до яких до вчинення злочину причетні не дві, а чотири особи, суд до уваги не приймає, виходячи з такого.

Згідно із ст. 91 КПК України обставинами, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є, зокрема: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а в силу ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу та наслідків кримінального правопорушення.

Дійшовши висновку про те, що формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, наявне в мотивувальній частині вироку, є вірним, суд виходить з такого.

Завданням кримінального провадження в силу ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Однією з засад кримінального судочинства є диспозитивність процесу, відповідно до якої суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом (ст. 26 КПК України).

Правосуддя у кримінальному провадженні здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченим Кримінальним процесуальним кодексом України.

Межі здійснення правосуддя в конкретному кримінальному провадженні визначені статтею 337 КПК України, за змістом якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Виключенням з цього правила є встановлені наведеною статтею кримінального процесуального законодавства випадки, коли суд вправі вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, і таке право суду простирається лише на зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, і таке посягання на межі судового розгляду продиктовано метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод (ч. 3 ст. 337 КПК України).

Однією з засад кримінального судочинства є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

У зв`язку з викладеним у суду немає жодних підстав для констатації всупереч вимог закону про необхідність застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури причетності до вчинення крадіжки 31 жовтня 2015 року осіб, на яких вказує обвинувачений.

З урахуванням наведених положень закону, лише якому підпорядковується суд у здійсненні правосуддя, такий вихід за межі висунутого обвинувачення є неприпустимим.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених міркувань при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений до його засудження за ч. 2 ст. 187 КК України вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2020 до позбавлення волі вчинив кілька епізодів корисливих злочинів, один з яких є тяжким в розумінні ст. 12 КК України.

Вказані обставини свідчать про схильність обвинуваченого до вчинення протиправних посягань та вказують на досить високий ступінь його небезпеки для суспільства.

Наявність захворювання, що є небезпечним для оточення, підкріплює наведений висновок суду.

Окрім того, на час ухвалення цього вироку обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2020 року, тому суд не вбачає підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Разом з цим у вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, через повернення предметів викрадення потерпілим усунуто спричинену злочином шкоду.

Перелічені обставини, а також вчинення злочинів до досягнення повноліття суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений приніс щирі вибачення потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_8 .

Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.

Сукупність згаданих судом пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, дають підстави для призначення не самого суворого розміру покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення, а також для застосування при призначенні покарання за сукупністю злочинів принципу поглинення більш суворим покаранням менш суворого, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання, якими, як вказано, є не лише кара, а й виправлення.

З описаних міркувань виходить суд, дійшовши висновку про можливість часткового складання покарань при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України.

Розв`язуючи цивільний позов у кримінальному провадженні, суд виходить з такого.

Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні внормовано статтею 128 КПК України, відповідно до якої особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування майнової шкоди, спричиненої злочином, та стягнення безпідставно набутого майна» при розгляді цивільного позову у кримінальній справі суд може керуватися відповідними нормами цивільного та цивільного процесуального законодавства.

Керуючись наведеними у згаданій постанові роз`ясненнями, при розв`язанні позову суд виходить з такого.

Загальні підстави відшкодування майнової шкоди встановлені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка його спричинила, за умови, що дії останньої були протиправними, між ними та спричиненою шкодою є причинний зв`язок та наявна вина вказаної особи.

Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завданої шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, якщо суд за заявою потерпілого не визначить відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини, як випливає зі змісту ст. 1190 ЦК України.

Вирішуючи питання про розмір цивільно-правової відповідальності обвинуваченого, суд вважає за можливе визначити частку його відповідальності, яка становить Ѕ частину вартості спричиненої шкоди, виходячи з того, що судом було зроблено висновок про доведеність обвинувачення про вчинення злочину за попередньою змовою двома особами, ступінь вини яких з урахуванням заздалегідь складеного плану, узгодженості та тотожності вчинених дій, спрямованих на досягнення злочинної мети, на думку суду, є рівним.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України).

І так як обвинувальний вирок постановлено щодо однієї з двох осіб, чиїми протиправними діями заподіяно шкоду, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого відповідальність в розмірі Ѕ частини від вартості спричинених потерпілому збитків.

У відшкодування майнової шкоди публічне акціонерне товариство « ІНФОРМАЦІЯ_2 » просить стягнути з винних осіб 3256 грн. 47 коп., що означає, що частка ОСОБА_6 в цій сумі становить 1628 грн.

Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат в провадженні немає.

У зв`язку з відбуванням обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі, призначеного попереднім вироком, відсутні підстави для застосування для нього запобіжного заходу в цьому провадженні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, що передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 187 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Покарання за сукупністю злочинів у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Покарання за сукупністю злочинів у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України призначити шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком і вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2020 року, встановивши, що відбуванню підлягають чотири роки один місяць позбавлення волі.

Початок строку покарання обчислювати з моменту застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: з 21 липня 2019 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого не застосовувати.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «Укртелеком» 1628 грн. у відшкодування майнової шкоди.

Решту позовних вимог залишити без розгляду в кримінальному провадженні.

Речовий доказ мобільний телефон «IPhone 5 S», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , - повернути потерпілій за належністю.

Речовий доказ мобільний телефон ««Lenovo» моделі А 859, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , - повернути потерпілій за належністю.

Речовий доказ ніж, переданий на зберігання до камери схову речових доказів Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1