справа №619/4720/20
провадження №1-кп/619/134/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі Харківської області кримінальне провадження №0000590 від 27.04.2019 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, має на утриманні двох неповнолітніх доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має середню освіту, не працює, раніше судимий 04.12.2015 Дергачівським районним судом Харківської області за ст.ст. 69,70, ч.1 ст.190, ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, 11.05.2018 умовно-достроково звільнений від відбування покарання строком на 1 рік 5 місяців 7 днів, зареєстрований та фактично мешкає: АДРЕСА_1 ,
за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що приблизно у червні 2018 року, ОСОБА_6 , перебуваючи на території України, а саме: у місті Одеса, переслідуючи мету отримання права керування транспортними засобами відповідної категорії, тобто спрямовану на отримання національного посвідчення водія України та бажаючи у зв`язку з цим звільнитись від обов`язків, що покладаються на осіб, які виявили бажання отримати вказане посвідчення, що закріплені у Положенні про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 р. №340, вступив з невстановленою слідством особою в злочинну змову, спрямовану на підроблення офіційного документу - національного посвідчення водія України, виданого на власне ім`я, шляхом виготовлення підробленого документу, наявність якого надавала б останньому право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
Продовжуючи реалізацію свого прямого умислу, ОСОБА_9 , приблизно у червні 2018 року, діючи в порушення вимог Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 р. №340, з прямим умислом, направленим на отримання національного посвідчення водія України та бажаючи у зв`язку з цим звільнитись від обов`язків, що покладаються на осіб, які виявили бажання отримати вказане посвідчення, надав невстановленій особі свої повні анкетні дані, а також грошові кошти, та шляхом умовляння останньої, схилив її до виготовлення підробленого документу. Після цього, дана особа, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, виконала раніше оговорені між нею та ОСОБА_10 дії, та виготовила підроблене національне посвідчення водія України серії « НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого повернула його власнику, а останній залишив при собі з метою подальшого використання вже підробленого документу.
Крім того, 26.04.2019 ОСОБА_6 перебуваючи неподалік від закладу «Resto Park», що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт. Солоницівка, вул. Сумський шлях, буд. 1, будучи зупиненим працівниками Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія на його ім`я є підробленим, маючи умисел, направлений на використання, шляхом пред`явлення, завідомо підробленого документу, з метою уникнення адміністративної відповідальності, пред`явив співробітникам Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області посвідчення водія України серії « НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке, відповідно до висновку експерта №9768/10254 від 20.05.2019, за способом виготовлення та засобами захисту не відповідає бланкам національного посвідчення водія, що випускалися на поліграфічному комбінаті «Україна», затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.1992 №27 (зі змінами) «Про затвердження зразків національних та міжнародного посвідчень водіїв і документів, необхідних для реєстрації транспортних засобів», та наказом МВС України від 17.04.2015 №447 «Про затвердження технічних описів бланків документів, які видаються підрозділами МВС».
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, пояснивши суду про обставини викладені вище.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку. Таким чином, суд обмежився дослідженням доказів, поясненнями обвинуваченого та вивченням даних про його особу, без дослідження інших письмових доказів, які стосуються фактичних обставин справи.
Аналізуючи зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 є доведеною, дії обвинуваченого суд кваліфікує за:
-ч.4 ст.27 ч.1 ст.358 КК України - тобто підбурювання до підроблення офіційного документа;
-ч.4 ст.358 КК України тобто використання завідомо підробленого документа.
Суд, вивчивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановив, що він раніше судимий 04.12.2015 Дергачівським районним судом Харківської області за ст.ст. 69,70, ч.1 ст.190, ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, 11.05.2018 умовно-достроково звільнений від відбування покарання строком на 1 рік 5 місяців 7 днів, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
При призначенні покарання суд, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у скоєному злочині.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості та всі обставини вчинених злочинів, дані про особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття, приходить до висновку що ОСОБА_6 повинен нести покарання, пов`язане з позбавленням волі, оскільки такий вид покарання зможе виправити останнього та попередити вчинення ним нових злочинів і відповідає принципу індивідуалізації та співмірності.
Суд враховує роз`яснення, які містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено, що у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Частиною 1 ст.71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив злочин у період умовно-дострокового звільнення, суд призначає йому покарання за правилами ст.71 КК України та до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04.12.2015.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.
Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області арешт підлягає скасуванню відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити покарання:
- за ч.4 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у вигляді 3 (трьох) місяців арешту;
- за ч.4 ст.358 КК України, у вигляді 6 (шести) місяців арешту.
У відповідності ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів, призначити покарання у вигляді 6 (шести) місяців арешту.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04.12.2015 та остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді 1 (одного) року 11 (місяців) 7 днів позбавлення волі.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою після набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання.
Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 02.05.2019 арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене в ході проведення огляду місця події, що проведений 26.06.2019, а саме водійське посвідчення серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати.
Речові докази: посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на Ім`я ОСОБА_6 - зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000590 від 27.04.2019.
Стягнути з ОСОБА_6 витрати за проведення на проведення судової технічної експертизи документа №9768/10254 від 30.05.2019, проведеної експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса в сумі 7536 грн. 00 коп.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1