У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України,
Цією ж ухвалою, продовжено дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 та продовжено дію процесуальних обов`язків відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , висновки суду відносно яких не оскаржуються.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.02.2021 р. клопотання прокурора задоволено, обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 05.04.2021 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 не погоджується із прийнятим рішенням та вважає, що підстав для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має.
На думку апелянта, слідчим суддею не повній мірі враховано наявність у ОСОБА_5 постійного місця мешкання, міцних соціальних зв`язків, оскільки він мешкає з цивільною дружиною з якою виховує 4 малолітніх дітей, один з яких є інвалідом, позитивних характеристик з Одеського обласного конгресу ромів.
Апелянт вважає, що визначений розмір застави є непомірно великим, а твердження сторони обвинувачення про рух грошових коштів по картковим рахункам, не є достатньою підставою для визначення такого розміру застави, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів злочинного походження вказаних грошових коштів.
На думку апелянта, стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях сторони обвинувачення.
Вказує на те, що судом не відображено в ухвалі про наявність клопотань сторони захисту про можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Ну думку апелянта, судом порушено вимоги ст. 32 КПК України, в частині визначення територіальної підсудності, зокрема в підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про направлення даного кримінального провадження до Миколаївського апеляційного суду для визначення підсудності, яке було задоволено, але після розгляду клопотань прокурора про продовження строків запобіжних заходів.
Тобто, суд прийнявши кримінальне провадження до розгляду, продовжив строки дії запобіжних заходів після чого встановив, що кримінальне провадження не підсудне даному суду і направив провадження до апеляційного суду, що свідчить про відсутність у Заводського районного суду м. Миколаєва повноважень для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Під час підготовчого судового засіданні у Заводському районному суді м. Миколаєва, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000191 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 321 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_7 строку тримання під вартою на 60 днів, а відносно ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Врахувавши тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , які не працюють, постійного джерела доходів не мають обставини справи та її суспільний резонанс, відомості про осіб обвинувачених, а також наявність доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд дійшов висновку про необхідність продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а відносно ОСОБА_8 продовження строку обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України оскільки зазначеним ризикам неможливо запобігти застосуванням іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Враховуючи те, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції надійшла лише від захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , апеляційний суд керуючись вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, законність та обґрунтованість ухвали стосовно інших обвинувачених не перевіряє.
Судом першої інстанції в ході підготовчого судового засідання під час розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000191, за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 321 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

За змістом ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
В даному випадку, від сторін кримінального провадження не надходило клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю, у зв`язку з чим, апеляційний суд здійснює розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 за відсутністю сторін кримінального провадження.

З матеріалів клопотання прокурора вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжких злочинах, пов`язаних із незаконним придбанням, зберіганням та збутом наркотичних засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, неодноразово протягом достатньо тривалого часу, не працює, тобто не має постійних джерел доходів, що дає підстави припустити, що обвинувачений може переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків є вірним.
Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта в частині необґрунтованості висновків суду першої інстанції про наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочинів та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень (злочину), апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, про що просить апелянт.

Доводи захисника про не розгляд судом питання можливого застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу спростовуються змістом мотивувальної частини оскаржуваної ухвали.

Стосовно доводів захисника про порушення судом підсудності при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу апеляційний суд доходить наступного.
Згідно матеріалів провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 надійшов до Заводського районного суду м. Миколаєва 01.02.2021 р. та в цей же день вказані матеріали призначені до підготовчого судового засідання на 03.02.2021 р.
У підготовчому судовому засіданні 03.02.2021 р. прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та продовження дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 .
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинувачених. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Частиною 4 ст. 199 КПК України, яка міститься у розділі ІІ цього Кодексу, визначено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Як убачається із матеріалів судового провадження, ухвала слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 припиняла свою дію 03.02.2021 р., клопотання прокурором подано у підготовчому судовому засіданні 03.02.2021 р. та розглянуто з постановленням відповідної ухвали суду, при цьому, сторона захисту не заперечувала проти розгляду вказаного клопотання.
Відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
Як убачається із матеріалів судового провадження, у судовому засіданні 03.02.2021 р. суд першої інстанції, заслухавши пояснення сторін з приводу не підсудності даного кримінального провадження Заводському районному суду м. Миколаєва, прийняв рішення про направлення його до Миколаївського апеляційного суду для вирішення питання щодо підсудності даного кримінального провадження.
Враховуючи викладене, а також враховуючи, що судове провадження по цій справі не було розпочато, а прокурором були заявлені відповідні клопотання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість розгляду клопотання прокурора, яке розглянув за правилами, передбаченими розділом ІІ Кримінального процесуального Кодексу України, у зв`язку з чим, доводи сторони захисту в цій частині не спростовують правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.

За наведених обставин, апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання стосовно продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3