Ухвала

29 червня 2021 року
м. Київ

справа № 404/2518/20
провадження № 51-3157 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2021 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 22 квітня 2021 року щодо нього,

встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
З касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 порушуючи вимогу про скасування вироку суду першої інстанції не наводить конкретних доводів щодо його незаконності чи необґрунтованості.
Натомість, у касаційній скарзі засудженого міститься цитування статей 84-87, 91-92, 242, 350 КПК України, при цьому останній не вказує у чому полягає порушення вказаних правових норм та як це вплинуло на прийняття оскаржуваних судових рішень.
Також, вказуючи на недопустимість доказів, ОСОБА_4 не зазначає, які саме докази на його думку є недопустимими та з яких підстав.
Таким чином, засудженим не наведено обґрунтування незаконності чи необґрунтованості оскаржуваних судових рішень з огляду на положення статей

412-414 вказаного Кодексу
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з вищенаведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Так, ОСОБА_4 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції.
З урахуванням наведеного, вимога засудженого щодо результатів розгляду поданої касаційної скарги не конкретизована, як того вимагає ст. 436 КПК України, оскільки прийняття судом альтернативних рішень КПК України не передбачено.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою засудженого.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Що стосується клопотання засудженого ОСОБА_4 про зупинення виконання вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2021 року та ухвали Кропивницького апеляційного суду від 22 квітня 2021 року, то в силу ч. 1 ст. 430 КПК України, дане питання вирішується після відкриття касаційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2021 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 22 квітня 2021 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3