печерський районний суд міста києва
Справа № 757/118/21-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 11.12.2020 року про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження № 0000863,

В С Т А Н О В И В:
До Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 11.12.2020 року про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження № 0000863.

У вимогах скарги просить скасувати вищенаведену постанову та визнати його потерпілим у кримінальному провадженні.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, що подала скаргу посилається на те, що відмова слідчого у визнані його потерпілим є необґрунтованою, безпідставною, постанова формально винесеною в порушення вимог КПК України, просить її скасувати.

У судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Правило щодо неможливості розгляду скарг за відсутності особи, що подала скаргу передбачає розгляд скарг за обов`язкової участі особи, разом з тим, до суду надійшла заява особи, яка її подала про розгляд скарги за його відсутності, слідчий суддя визнав за можливе перейти до розгляду скарги без участі особи, що подала скаргу в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак суд визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000863 від 15.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

ОСОБА_3 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві із заявою від 01.12.2020 № 242698-20 про залучення до провадження як потерпілого.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 11.12.2020 відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , у рамках кримінального провадження № 0000863.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Обґрунтовуючи постанову про відмову у визнанні потерпілим слідчий зазначав, що не отримано даних, які б свідчили про спричинення якої-небудь шкоди кримінальним правопорушенням.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 11.12.2020, остання не містить викладу обставин або вмотивованих обґрунтувань, оскільки обмежується лише формальними обставинами, констатуванням факту, що не здобуто фактів спричинення шкоди заявнику, а також аналізу всіх обставин викладених у заяві.

За таких обставин, оскільки постанова слідчого носить у собі формальний характер, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування постанови слідчого від 11.12.2020 про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання розглянути клопотання ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 11.12.2020 року про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження № 0000863 задовольнити.

Скасувати постанову Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 11.12.2020 року про відмову у визнанні потерпілим, у рамках кримінального провадження № 0000863.

Зобов`язати компетентну особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000863, розглянути клопотання ОСОБА_3 від 01.12.2020 № 242698-20, в порядку ст. 55 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1