Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/150/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 23.03.2021, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лихівки П`ятихатського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, який не має на своєму утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, а саме з 23 березня 2021 року до 22 травня 2021 року включно, з забороною йому залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 23.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Мотивуючи дану ухвалу, слідчий суддя зазначив про відсутність підстав для повного задоволення клопотання слідчого, проте встановлено підстави та необхідність для обрання до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити в повному обсязі та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

При цьому прокурор вважає, що вказане судове рішення є незаконним та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відповідає вимогам КПК України і є вмотивованим та обґрунтованим.
Отже, за наслідками слідчих дій у даному кримінальному провадженні, на підставі зібраних доказів, слідчим за погодженням з прокурором 22.03.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
Вказує на те, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
З урахуванням вищевикладеного прокурор вважає, що слідчим суддею постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням вимог ст.ст. 2, 22, 183 КПК України та застосовано до підозрюваної особи занадто м`який запобіжний захід.
За таких обставин, прокурор вважає, що рішення суду першої інстанції є немотивованим та необґрунтованим, а тому підлягає безумовному скасуванню.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду залишити без зміни, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 22.03.2021 внесені відомості про кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000223, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

22.03.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про що свідчать додані до клопотання фактичні дані, що містяться в наступних джерелах доказів, а саме: протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію; протоколі огляду місця події від 22.03.2021, згідно якого оглянуто відкриту ділянку місцевості біля гуртожитку «Юність» по АДРЕСА_3 ; протоколі огляду місця події від 22.03.2021, згідно якого оглянуто відкриту ділянку місцевості, що біля будинку АДРЕСА_4 ; протоколі огляду речей; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколі предявлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_10 , згідно якого потерпілий впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка 22.03.2021, близько 01 год. 00 хв. била його та вихопила в нього з рук сумку; протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 , згідно якого потерпілий на місці події показав про обставини вчинення відносно нього злочину; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколі предявлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_11 , згідно якого свідок впізнала на фотознімку ОСОБА_6 як особу, яка 22.03.2021, близько 01 год. 00 хв. наносила удари потерпілому, після чого побігла разом з іншою особою в невідомому напрямку; висновку експерта № 52 від 22.03.2021, згідно якого у потерпілого виявлено тілесні ушкодження, які класифікуються як тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості зі скороминучим розладом здоровя на термін до шести діб; висновку судово-товарознавчої експертизи № 1058 від 22.03.2021.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою немає.

Відповідно до п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріли, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та існування заявленого ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували на наявність виключних обставин для застування стосовно ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу. Не доведено існування таких обставин і прокурором в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду даної справи.

На даний час також немає відомостей про порушення підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Від сторін кримінального провадження не надходило заяв про незаконний вплив на них з боку підозрюваного ОСОБА_6 , як на те посилається прокурор. Наявність же такого ризику, як вчинення інших кримінальних правопорушень у клопотанні слідчого взагалі нічим не обгрунтовано.

Доводи, якими прокурор обґрунтовує наявність підстав для застування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вказує про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, відповідно до вище зазначених норм закону, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Поряд з цим, із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не знаходиться, на диспансерному обліку в Олександрійській психіатричній лікарні не перебуває, за місцем проживання відсутні дані негативного характеру стосовно підозрюваного, а отже вказані обставини суттєво знижують ступень ризику встановленого слідчим суддею, а саме п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
За вказаних обставин слідчий суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути гарантована і забезпечена більш м`яким запобіжним заходом, не пов`язаним із взяттям ОСОБА_6 під варту, зокрема домашнім арештом.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою, як запобіжний захід застосовується лише у виключних випадках, при цьому наявність лише обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення не може бути законною підставою для застосування до підозрюваного саме виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищевказані обставини, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту, зможе запобігти ризикам, які навів у своєму клопотанні слідчий.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 177, 178, 181, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2021, якою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, а саме з 23 березня 2021 року до 22 травня 2021 року, включно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2