Справа № 761/3269/21
Провадження № 1-кс/761/2913/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року cлідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за № 0001222 від 08.11.2019, -
В С Т А Н О В И В:
В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надійшла зазначена скарга, яка мотивована тим, що 12.11.2020 слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 за погодження з прокурором Київської міської прокуратури у кримінальному провадженні № 0001222 від 08.11.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 140, ч. 3 ст. 358 КК України, лікарю-гінекологу Національного інституту раку ОСОБА_5 вручено документ повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, тобто складання працівником юридичної особи незалежно від форм власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_5 підозрюється у порушенні порядку ведення медичної документації шляхом внесення недостовірних відомостей до Медичної картки стаціонарного хворого № 16058 ОСОБА_7 а саме не зазначення в посмертному епікризі (діагнозі) одну з причин смерті аспіраційну пневмонію (синдром Мендельсона). Такі твердження з повідомлення про підозру від 12.11.2020 не ґрунтуються на достовірних, достатніх та належних доказах, а повідомлення про підозру ОСОБА_5 було здійснено 12.11.2020 поза межами строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК. На цей час стороною захисту встановлено обставини, які доводять незаконність та необґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 12.11.2020 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України і полягають в наступному.

Щодо необґрунтованості повідомлення про підозру та відсутності складу злочину в діях ОСОБА_5 . В повідомленні про підозру ОСОБА_5 інкримінується діяння, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України, а саме підроблення Посмертного епікризу від 16.08.2019 з метою приховати справжню причину смерті. Саме повідомлення про підозру обґрунтовуються виключно висновком експерта (експертиза за матеріалами кримінального провадження № 0001222) Київського міського клінічного бюро СМЕ № 031-42-2020, який було складено на підставі постанови старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 16.03.2020. Так, серед питань, які були поставлені слідчим на вирішення експертизи, міститься питання № 7 щодо можливої підробки ОСОБА_5 медичної документації: Чи наявні порушення ведення медичної документації, а саме історії хвороби ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 під час перебування на лікуванні в Національному інституті раку та після її смерті?. Лише позитивна відповідь на питання № 7 щодо наявності порушень у веденні медичної документації, могла стати формальною підставою для повідомлення про підозру за ст. 358 КК (підробка документів). Однак, як вбачається з висновку експерта № 031-42-2020 ( ОСОБА_8 та інші) відповідь на це питання надана не була, оскільки за словами експертів Київського міського клінічного бюро СМЕ відповідь на зазначене питання не входить до компетенції судово-медичної експертизи.

Крім того, сторона захисту звернулась із адвокатським запитом до ДСУ Головне бюро Судово-медичної експертизи МОЗ України щодо обгрунтованості та підтвердженості об`єктивними медичними даними висновку експертизи ( ОСОБА_8 та інші) № 031-42-2020 від 09.09.2020. Так, у відповідь на адвокатський запит в.о. ДСУ Головне бюро Судово-медичної експертизи МОЗ України своїм листом від 25.11.2020 вих. № 2048/3 надано Висновок спеціаліста № 341/20 від 25.11.2020, зі змісту якого вбачається, що висновок експертів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 031-42-2020 від 09.09.2020, яким обґрунтовується підозра ОСОБА_9 , є суперечливим та не надає відповіді на всі питання, поставленні слідчим перед експертами. З-поміж іншого у Висновку спеціаліста ДСУ Головне бюро Судово-медичної експертизи МОЗ України від 25.11.2020 зазначено, що питання під № 7 входить до компетенції експертизи СМЕ. Таким чином, як вбачається із Висновку спеціаліста ДСУ Головне бюро Судово-медичної експертизи МОЗ України від 25.11.2020 Висновок експерта Київського міського клінічного бюро СМЕ № 031-42-2020, який став єдиним доказом та підставою для повідомлення про підозру ОСОБА_5 , не є обґрунтованим та не підтвердженим медичними даними.

Окрім того, стороною обвинувачення не було надано жодного доказу, який би підтверджував змову в діях лікаря-гінеколога ОСОБА_5 та лікаря-патологоанатома ОСОБА_10 з метою нібито приховати справжню причину смерть ОСОБА_7 . А висновки сторони обвинувачення про наявність дефектів в наданні медичної допомоги не ґрунтується на фактичних даних, а є лише ненауковим припущенням судово-медичних експертів, які не мають лікарської практики в сфері анестезії, онкології та хірургії.

Зазначене підтверджується відповіді на адвокатський запит Київського бюро СМЕ від 05.01.2021 № 01/10. Більше того, в посмертному епікризі лікар ОСОБА_5 навпаки вказала основні та додаткові причини смерті пацієнтки ОСОБА_7 , зокрема і пневмонію. А тому ніякої помилки чи тим більше умислу в ОСОБА_5 на неправильне заповнення епікризу не було. Адже якби в лікаря і були дані від бронхоскопіста про хімічні опіки легень, то в посмертному епікризі було б лише дописано до слова "пневмонія" слово "ідіопатична", тобто змішана або точно невизначена причина пневмонії. Відтак, в сторони обвинувачення відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а відтак і підстав для повідомлення про підозру.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Натомість єдиний доказ сторони обвинувачення не доводить наявності в діях ОСОБА_5 ознак інкримінованого їй правопорушення.

Відсутність в сторони обвинувачення обґрунтованих підстав для підозри ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України підтверджується також рішеннями слідчих суддів. Так, 10.12.2020 ухвалою колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду постановити нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_12 про відсторонення у кримінальному провадженні № 0001222 від 08.11.2019 року від посади лікаря гінеколога - онколога відділення онкогінекології Національного інституту раку ОСОБА_5 . 3 18.01.2021 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_13 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_12 про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладених на підозрювану ОСОБА_5 в межах кримінального провадження № 0001222 від 08.11.2019 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України. Встановлення таких підстав базується на стандарті доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви №12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Необхідно оцінювати обґрунтованість усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява №72508/13, параграф 184). Тому цей стандарт доказування є досить низьким необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування». Проте наведений вище аналіз повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, та наявних матеріалів досудового розслідування вказують на її необґрунтованість, а відповідно наявність підстави для скасування.

Щодо повідомлення про підозру поза межами строку досудового розслідування 08.11.2019 постановою прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_14 з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000108 було виділено матеріали щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 140 КК України і зареєстровано у ЄРДР кримінальне провадження № 0001222. Мотиви вказаної постанови прокурор обґрунтував, зокрема, тим, що проведеними негласними слідчими діями у кримінальному провадженні № 0000108 було виявлено факт вчинення лікарями Національного інституту раку кримінального правопорушення ч. 1 ст. 140 КК України, а саме неналежне виконання професійних обов`язків медичними працівниками, що призвело 16.08.2019 до смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як зазначено у постанові, відомості про дане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР, а далі об`єднано в одне провадження. 04.11.2020 постановою прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_15 матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0001222 від 08.11.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 140, КК України та № 0000967 від 03.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 було об`єднано в одне провадження з єдиним № 0001222. Положеннями ч. 7 ст. 217 КПК встановлено, що днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше. Отже, днем початку досудового розслідування кримінального провадження № 0001222 від 08.11.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 140, ч. 3 ст. 358 КК України є день початку розслідування провадження № 0000108, з якого виділено окремі матеріали, а саме 01.02.2019.

У зв`язок уз чим ініціатор скарги зазначає, що строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001222 відповідно до вимог ст. 219 КПК завершився через 18 місяців із дня внесення до ЄРДР 01.02.2020 і до повідомлення про підозру ОСОБА_5 , а саме 01.08.2020. У порядку, передбаченому ст. 294 КПК строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001222 не продовжувався, оскільки в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відповідні ухвали слідчих суддів. Також, це було з`ясовано в ході судового розгляду заходів забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КПК процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. 5 Отже, така процесуальна дія як повідомлення про підозру ОСОБА_5 було здійснено з порушенням вимог кримінального процесуального закону - після закінчення строку досудового розслідування, а тому підлягає скасування. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом. Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Відповідно до ст. 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.

Положення ч. 2 ст. 8 КПК України зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства. Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. 6 Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980 р., скарга №6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982 р, скарга №8130/78) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення».

Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10.12.1982 р.) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Таким чином, повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 12.11.2020 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КПК України, в межах кримінального провадження № 0001222 від 08.11.2019 є необґрунтованим та незаконним, оскільки здійснено з порушенням порядку передбаченого ст. ст. 8, 9, 42, 219, 276 278 КПК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та на обґрунтування її доводів долучив документи щодо строку досудового розслідування, та вказав на те, що в основі єдиного доказу, яким сторона обвинувачення обґрунтовує повідомлення про підозру ОСОБА_5 - висновку експерта Київського міського клінічного бюро СМЕ лежить протокол негласних слідчих дій, яким зафіксовано зміст телефонної розмови лікаря гінеколога-онколога ОСОБА_5 з головним лікарем Національного інституту раку ОСОБА_16 , який було отримано в межах досудового розслідування іншого кримінального провадження № 0000108. Саме у зв`язку з виявленням в результаті НСРД ознак кримінального правопорушення за ст. 140 КК 08.11.2019 з провадження № 0000108 було виділено матеріали та зареєстровано № 0001222. Відповідно до ч. 1 ст. 257 КПК України якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора. Натомість, стороною обвинувачення без передбаченого законом дозволу слідчого судді було використано запис телефонної розмови лікарів, отриманий в результаті НСРД, проведених у провадженні № 0000108 у кримінальному провадженні № 0001222 від 08.11.2019, зокрема, для проведення експертизи, яку покладено в основу обґрунтування підозри ОСОБА_5 . Зазначені аргументи, на думку сторони захисту, доводять незаконність та необґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 12.11.2020 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Адвокат ОСОБА_17 підтримав доводи, викладені у скарзі, та зазначив, що ОСОБА_5 повідомлення про підозру вручено поза межами строку досудового розслідування, висновок експерта, який покладений за основу у повідомлення про підозру ґрунтується на доказі, здобутому у іншому кримінальному провадженні, що, в порушення норм чинного кримінального процесуального законодавства не може бути вважатися допустимим доказом.
Підозрювана ОСОБА_5 також підтримали своїх захисників, пояснила, що складу кримінального правопорушення в її діях немає, оскільки вона склала посмертний епікриз на підставі обґрунтовано зібраних даних.
Слідчий проти скарги заперечував, вважає, що строки повідомлення про підозру було дотримано, підозра обґрунтовується зібраними матеріалами досудового розслідування, а тому підстав для її скасування немає.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали скарги з доданими до неї документами та документи, надані сторонами в судовому засіданні, дійшов до таких висновків.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право підозрюваного, його захисника чи законного представника оскаржити повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001222 від 08.11.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 140, ч. 3 ст. 358 КК України, в якому ОСОБА_5 12.11.2020 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.
Із поданої скарги вбачається, що підставою для скасування повідомлення про підозру заявник вважає, те що повідомлення про підозру складено поза межами строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України, а також документи, якими обґрунтовується підозра є такими, що не можуть бути визнана як допустимі докази, що, на думку сторони захисту, свідчить про необґрунтованість підозри.

Відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються Главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі, якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Доводи сторони захисту щодо відсутності належних та допустимих доказів причетності ОСОБА_5 до подій інкримінованого їй злочину, а також щодо складення повідомлення про підозру поза межами строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України, беззаперечно заслуговують на увагу, однак перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України, не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч.1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий. Слідчий суддя має визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до кримінального правопорушення, та чи є підозра обґрунтованою, щодо виправдання подальшого розслідування. Щодо аргументів сторони захисту про закінчення на момент повідомлення про підозру строку досудового розслідування, слідчий суддя зазначає, що перевірка їх можлива лише за наявності всього об`єму матеріалів досудового розслідування, якого слідчому судді на даній стадії не надається, при цьому, враховуючи, що твердження сторони захисту в спростовані наданою слідчим для огляду в судовому засіданні копією постанови про обрахування строку досудового розслідування, відповідно до якої строк досудового розслідування обрахований прокурором у відповідності до частини сьомої статті 219 КПК України та на момент повідомлення про підозру не закінчився.

Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, § 57).

Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Також слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлення про підозру здійснено в порядку, передбаченому КПК України, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду зазначеної скарги, підстав для її задоволення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372, 481 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за № 0001222 від 08.11.2019 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1