Справа № 203/115/20
Провадження № 1-кп/0203/309/2021
У Х В А Л А
24.06.2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002842 від 25.11.2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджану, уродженця м. Баку, не зареєстрованого, не працюючого, з середньою освітою, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця уродженця м. Дніпропетровська, з неповною загальною освітою, студента 2-го курсу ДНЗ «Дніпровський транспортно-економічний коледж», раніше несудимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, які існували на час обрання останньому міри запобіжного заходу, а саме обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання до 6 років позбавлення волі, а тому є підстави вважати, що з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, обвинувачений зможе переховуватися від суду, також ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, немає постійного місця мешкання у м. Дніпрі, проживає без реєстрації, тобто може покинути місце теперішнього мешкання, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність достатнього законного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, раніше вчиняв та був засуджений за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, та знову обвинувачується у вчиненні корисливого злочину, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, що підтверджується наявністю вироків суду. Окрім того, в провадженні Кіровського райсуду м. Дніпропетровська знаходяться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням за ч.2 ст.187 та ч.2 ст.186 КК України, вказаний злочин вчинив перебуваючи на домашньому арешті, а тому є підстави вважати, що обвинувачений зможе продовжити вчиняти інші,в тому числі корисливі злочини. У разі виникнення можливості ОСОБА_7 разом із обвинуваченим ОСОБА_8 можуть змінювати свої показання, та впливати на потерпілого та свідків. Застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_7 не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та належну поведінку.
Захисник ОСОБА_4 просив змінити підзахисному запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що ОСОБА_7 тривалий час знаходиться під вартою, ризики наведені прокурором не підтверджені, потерпілий по справі допитаний, у зв`язку із чим просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника, та просив врахувати, що знаходиться під вартою 1 рік та 7 місяців, в процесі судового розгляду за весь час стороною обвинувачення не були надані докази його причетності до скоєного кримінального правопорушення, лише кожного разу прокурор заявляв клопотання про продовження строку тримання під вартою. Просив змінити йому міру запобіжного заходу на більш м`яку, а саме на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та підтримала думку захисника ОСОБА_4 клопотання прокурора залишила на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та висловив думку, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час знаходиться під вартою.
Заслухавши клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 обраного запобіжного заходу, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від29 квітня 2021 року, обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується 27 червня 2021 року.
При вирішенні питання щодо заявленого клопотання прокурора, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І. А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).
При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
З огляду на вищезазначену практику ЄСПЛ, а також той факт, що ОСОБА_7 перебуває під вартою з 25.11.2019 року, прокурор у клопотанні посилається на одні й ті ж самі ризики, які фактично мають формальний характер та у зв`язку із тривалім розглядом справи втратили свою актуальність. Окрім того, суд приймає до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_7 а саме те, що останній має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з триманням під вартою на домашній арешт в певний період доби, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 331 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в період з 22 години до 6 години наступного дня строком на 2 місяці, тобто до 24 серпня 2021 року, звільнивши з під варти негайно в залі суду.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 протягом вказаного строку: прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22 години до 6 години наступного дня, крім випадків звернення за медичною допомогою, запобігання надзвичайним ситуаціям, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, в`їзд в Україну, утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Виконання ухвали покласти на відділення поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 .
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент ухвалення.

Суддя Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1