ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/693/21 Номер провадження 11-кп/814/733/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 березня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лієпая Латвія, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

про притягнення до кримінальної відповідальності за ст.296 ч.2 КК України,-

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,(в реж.відеоконференції)

адвоката обвинуваченого ОСОБА_9 ,(в реж.відеоконференції)

потерпілого ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини справи
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 березня 2021 року на підставі ст.. 48 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 296 КК України в зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження № 0003247 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України закрито.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно ухвали суду, 31.12.2020 року близько 03-30 години, обвинувачений ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_11 , та іншими особами в кількості трьох чоловік, перебуваючи на ділянці місцевості неподалік від приміщення готелю «Кремінь» по вул.. Ігоря Сердюка, біля буд. 1 в м.Кременчуці, здійснили посадку до легкового автомобіля марки «Daewoo Lanos» сірого кольору державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , який являється водієм автомобіля таксі та здійснював надання послуг з перевезення пасажирів за викликами.

Зважаючи на перевищення загального вагового ліміту для перевезення пасажирів на легковому автомобільному транспорті, ОСОБА_10 , висловив усну відмову в наданні своїх послуг даній кількості осіб, на що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи обуреним цією відмовою, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, із мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм моральної поведінки в суспільстві, розміщуючись на сидінні позаду водія, обхватом руки схопив потерпілого ОСОБА_10 за шию, здійснив його удушення і тимчасове утримання в даному положенні.

В цей період, ОСОБА_11 , перебуваючи на правому передньому пасажирському сидінні автомобіля праворуч від водія ОСОБА_10 , під час вчинення ОСОБА_10 опору діям ОСОБА_7 та спробі звільнитись від обхвату шиї, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом нанесення удару рукою стиснутою в кулак в область голови та обличчя, спричинила останньому фізичного болю і страждань, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку із мотивів явної неповаги до суспільства, вийшов з автомобіля на вулицю, дістав з кишені свого одягу металевий предмет, зовні схожий на пістолет з патронами травмуючої дії, та здійснив десять пострілів в бік вказаного автомобіля, чим завдав йому умисні пошкодження цілісності.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_7 разом з іншими особами, з місця вчинення злочину зникли.

Приймаючи рішення суд першої інстанції вказав, що на момент розгляду провадження змінилась обстановка і обвинувачений перестав бути суспільно-небезпечним.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала
Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим , що судом не встановлено обов`язкової умови застосування ст. 48 КК України зміну обстановки та підстави втрати діяння чи особою суспільної небезпечності. Також , прокурор зазначає , що судом безпідставно враховано позитивну характеристику обвинуваченого , оскільки вона існувала і на момент вчинення злочину , а працевлаштування особи само по собі не вказує на втрату нею суспільної небезпеки.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні
В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримала та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Обвинувачений, його захисник, потерпілий, в судовому засіданні заперечували з приводу задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених положень закону, а тому доводи апеляційної скарги прокурора заслуговують на увагу.

Звільняючи обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриваючи провадження за ст.296 ч.2 КК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вчинене ним діяння перестало бути суспільно-небезпечним і сам обвинувачений перестав бути суспільно-небезпечним.

Проте колегія суддів вважає, що суд прийшов до помилкового висновку.

Згідно ст.. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

За змістом вказаної норми , обов`язковими умовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності за зміною обстановки, визначальне значення має не тільки встановлення того факту, що вчинене діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною, а і ставлення особи до вчиненого.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення від кримінальної відповідальності за ст.. 48 КК України можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила. При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст.. 48 КК України, необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

В контексті доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як вже вказувалось вище ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину , передбаченого ст.296 ч.2 КК України-хуліганство.

Однією з необхідних умов нормального функціонування будь-якої держави є громадський порядок, який охороняється державою шляхом захисту конституційних прав, свобод і законних інтересів громадян, інтересів суспільства в межах, визначених правовими нормами, з урахуванням традицій, звичаїв, норм моралі. Одним з найпоширеніших злочинів проти громадського порядку є хуліганство, юридичне визначення якого дається в ч. 1 ст. 296 КК України.

Диспозиція даної норми передбачає, що хуліганство це грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Суспільна небезпека даного злочину є очевидною. Воно порушує громадський спокій, норми суспільної моралі, зневажає результати людської праці, посягає на фізичну й моральну недоторканість громадян.

Підвищена суспільна небезпечність хуліганства полягає також у тому, що воно порушує спокійні умови роботи, побуту і відпочинку людей, у більшості випадків пов`язане із застосуванням насильства, заподіянням різного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим та пошкодженням майна.

Отже хоча обвинуваченим і було вчинено злочин, який відноситься згідно положень статті 12 КК України до нетяжких, проте він за своєю суттю є злочином із підвищеною суспільною небезпечністю.

У зв`язку із наведеним до питання звільнення осіб від кримінальної відповідальності , які обвинувачуються у вчиненні такого злочину , слід підходити більш виважено.

Колегія суддів не заперечує того факту, що дійсно , в особистості обвинуваченого і в обстановці, відбулись певні зміни. Він працевлаштувався на роботу, відшкодував шкоду потерпілому тощо.

Проте колегія суддів звертає увагу на ставлення обвинуваченого до вчиненого ним злочину.

На переконання колегії суддів повне і беззаперечне визнання вини обвинуваченим, щирість його каяття у вчиненому злочині мають досліджуватись в першу чергу.

Вказані обставини прямо впливають на встановлення того факту, що особа перестала бути суспільно небезпечною.

В апеляційному суді, заперечуючи доводи апеляції прокурора, обвинувачений висловив фактичне невизнання вини у вчиненому злочині, у тому обсязі і за тими обставинами, як йому було пред`явлене обвинувачення.

Вести за таких обставин мову про те, що особа обвинуваченого перестала бути суспільно небезпечною, колегія суддів підстав не знаходить.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи не доведено того факту, що діяння вчинене обвинуваченим та сама особа обвинуваченого перестали бути суспільно небезпечними.

Думка потерпілого щодо вказаного питання не має вирішального значення і не спростовує висновків колегії суддів.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є зокрема невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала місцевого суду скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 376, ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ _____________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4