Справа № 372/2367/21
Провадження № 1-кп-242/21
В И Р О К
іменем України

25 серпня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306 від 06.06.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селі Велика Шкарівка Шепетівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, який офіційно не працює, має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 286-1 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2021 року, близько 00 години 20 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 41 км автодороги Н-01 сполученням «Київ-Знам`янка» в межах Обухівського району Київської області, рухаючись зі сторони міста Київ в напрямку до міста Обухів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з яким «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та в порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив виїзд на ліве узбіччя по ходу свого руху, де скоїв наїзд на металевий колесовідбійник, після чого транспортний засіб продовжив рух та контактував з металевим колесовідбійником встановленим по праву сторону відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня», де помер.

Встановлено, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок множинних травм тіла (політравми) з переломами кісток скелету, ушкодженням внутрішніх органів, розвитком шоку та крововтрати.

Грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог пунктів 2.3 б), д), 2.9 а), 12.1 Правил дорожнього руху, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 .

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, дав показання, які відповідають обставинам вчинення злочину за обвинуваченням, зокрема показав, що вночі 5-6 квітня цього року спільно із потерпілим ОСОБА_9 вживав алкогольні напої, він особисто випив 300 грамів горілки та пиво, за проханням потерпілого він сів за кермо автомобіля, щоб відвезти того додому, потерпілий сидів на передньому пасажирському сидінні, дорога була у нормальному стані, освітлена, коли він рухався зі швидкістю орієнтовно 120 км/год поблизу міста Обухів потерпілий зачепив його праву руку, яка була на кермі, він почав гальмувати, автомобіль занесло, вдарило в лівий відбійник, потім у правий, після ДТП потерпілого госпіталізувала швидка допомога. Посвідчення водія він не мав. Висловив каяття у вчиненому, запевняв у відсутності намірів вчиняти злочини у подальшому. Цивільний позов визнав, посилаючись на відсутність фінансової спроможності сплатити заявлений розмір вимог та намір відшкодовувати шкоду частинами у подальшому.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що від наслідків травмування у ДТП у лікарні загинув її син, який постійно піклувався про неї, цивільний позов підтримала, просила призначити максимальне покарання обвинуваченому.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 показала, що у ДТП загинув її колишній чоловік, який утримував неповнолітню дочку, що проживала із нею, цивільний позов підтримала повністю, при призначенні покарання поклалась на розсуд суду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України роз`яснивши учасникам процесу положення цієї статті, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілих, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого і стосуються цивільного позову, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки жодним учасником процесу не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та визначені обвинуваченням обставини.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину повністю доведена.

Суд вважає, що дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 286-1 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, досудову доповідь органу з питань пробації.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття, добровільне часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше несудимий в силу ст.89 КК України, не має офіційного місця роботи та джерел доходу, має постійне місце проживання, неповнолітню дитину, позитивно характеризується по місцю проживання, враховуючи думку потерпілої, яка просила призначити максимальне покарання, а також думку законного представника неповнолітньої потерпілої, яка поклалась на розсуд суду при визначенні виду покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд вважає неможливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки його виправлення неможливе без відбування покарання.

Суд також вважає за необхідне застосувати відносно обвинуваченого додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та грубим порушенням обвинуваченим Правил дорожнього руху України, крім того, станом на час судового розгляду він не має офіційного місця роботи, характер якої був би пов`язаний із необхідністю керуванням транспортними засобами, раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за грубі порушення Правил дорожнього руху, в тому числі за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, але знову керував транспортним засобом без отримання відповідних прав у стані сп`яніння.

Запобіжний захід слід залишити без змін, оскільки клопотань з цього приводу суду не подавалось.

При наданні правової оцінки цивільному позову, за вимогами якого із врахуванням змін пропонується стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в розмірі 264 000 грн., з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди в розмірі 264 000 грн., з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування в загальному розмірі 175 018 грн., з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_10 страхове відшкодування в загальному розмірі 84982 грн., суд приймає до уваги наступне.

Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених потерпілою фактичних витрат, які підтверджені відповідними доказами. Так, суд вважає доведеними і обґрунтованими вимоги потерпілої в частині обґрунтування розміру матеріальної шкоди на суму 31 018 грн., оскільки така сума витрат на ритуальні послуги, поховання, пам`ятник підтверджена чеками, квитанціями та іншими письмовими доказами. Крім того, жодним учасником розгляду обґрунтованість ціни позову в цій частині не оспорювалась.

Вирішуючи питання про належність відповідача, суд приймає до уваги приписи ст.ст. 61, 128 КПК України, ст.ст. 11, 509, 980, 999, 1166, 1172, 1194, 1195 ЦК України, ст.ст. 1, 5, 6, 7, 9 Закону України «Про страхування», ст.ст. 3, 6, 22, 24, 33, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Враховуючи вказані вимоги чинного законодавства та фактичні обставини справи, суд вважає, що належним відповідачем у спірних правовідносинах в частині виплат страхового відшкодування повинна бути страхова компанія. Однак, в матеріалах справи недостатньо доказів для висновку про наявність підстав для виникнення саме у визначеного цивільним позовом відповідача - приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» цивільно-правових зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування. Так, до цивільного позову було додано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який підтверджує належність пошкодженого у ДТП автомобіля ОСОБА_11 , який не є стороною за цивільним позовом. Також додано скриншот з мережі Інтернет щодо перевірки дійсності полісу, з якого вбачаються відомості про наявність полісу відносно пошкодженого у ДТП транспортного засобу. Однак істотні для вирішення позову обставини залишились невстановленими належними і допустимими доказами, зокрема щодо виду страхування, сторін та умов договору страхування, звернень до страхової компанії, наслідків розгляду таких звернень тощо. За таких обставин, достатніх правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог про стягнення коштів із відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» при вирішенні цивільного позову у кримінальному провадженні суд не вбачає. При цьому слід роз`яснити цивільним позивачам право звернення до суду в загальному порядку цивільного судочинства для вирішення відповідних вимог.

При вирішенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Під час судового розгляду було встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого обом цивільним позивачам було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку із протиправною поведінкою відносно їх близького родича сина та батька ОСОБА_9 , що призвело до його загибелі, порушенням життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміні звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступіню його вини, глибини страждань потерпілих, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода на користь кожної із потерпілих в розмірі по 200 тис. грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру шкоди, який передбачений цивільним позовом, а також такого матеріального стану обвинуваченого, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги цивільних позовів у заявленому розмірі грошового стягнення щодо моральної шкоди. Відтак, заначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

При визначенні остаточної суми, які підлягає стягненню суд враховує часткову оплату обвинуваченим передбачених цивільними позовами коштів, а саме 10000 грн. оплати на користь потерпілої ОСОБА_4 та 5000 грн. на користь іншої потерпілої, оскільки це підтверджується квитанціями пошти та визнається представником потерпілих. Отримання іншої суми в розмірі приблизно 5000 грн. представником потерпілої заперечується, а в наданій суду квитанції пошти отримувач платежу в достатній мірі не ідентифікований, тому цей платіж суд не враховує.

Таким чином, цивільний позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення в якості відшкодування моральної шкоди із належних відповідачів у відповідно визначених судом частинах.

Судові витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Речовий доказ автомобіль слід повернути законному володільцеві при його встановленні, інші речові докази слід знищити.

До вступу вироку у законну силу суд вважає недоцільним скасування накладеного ухвалами слідчого судді від 14.04.2021 року арешту транспортного засобу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 286-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на шість років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк сім років.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор» до вступу вироку в закону силу.

Час відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 06 квітня 2021 року, зарахувавши йому в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 06 квітня 2021 року по 25 серпня 2021 року.

Цивільні позови задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 190 000 грн.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 (в особі її законного представника ОСОБА_5 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі 195 000 грн.

В задоволенні іншої частини цивільного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 39 313 гривень 07 гривень.

Речові докази: автомобіль «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути законному володільцеві за належністю, інші речові докази знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1