Cправа № 750/8557/21
Провадження № 1-кд/750/4/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року Деснянский районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника Міністерства
юстиції України ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

До Деснянського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання Міністерства юстиції України стосовно ОСОБА_6 про приведення у відповідність із законодавством України вироку Петрозаводського міського суду Республіки Карелія від 25.10.2019 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного Суду Республіки Карелія від 03.06.2020.

Заявник просить визначити за КК України правову кваліфікацію діяння, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнано винуватим та строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим згідно з КК України.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання.

Захисник також просив задовольнити клопотання.
Заслухавши думку представника Міністерства юстиції України, прокурора та захисника, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим і його слід задовольнити, зважаючи на наступне.

Вироком Петрозаводського міського суду Республіки Карелія від 25.10.2019 ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 210 (в редакції Кримінального кодексу РФ від 27.12.2009), ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ та йому призначено покарання: за ч. 2 ст. 210 КК РФ (в редакції Кримінального кодексу РФ від 27.12.2009) у виді 7 років позбавлення волі зі штрафом в розмірі 200 000 (двісті тисяч) рублів; за ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ у виді 8 років позбавлення волі зі штрафом в розмірі 200 000 (двісті тисяч) рублів. На підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді 12 років позбавлення волі зі штрафом в розмірі 300 000 (триста тисяч) рублів з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму. Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишений без змін тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено обраховувати з 25.10.2019. У строк відбуття покарання зараховано день фактичного обмеження свободи пересування 23.07.2015, а також термін попереднього ув`язнення з 24.07.2015 року по 24.10.2019 року включно.

Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальним справам Верховного Суду Республіки Карелія від 03.06.2020 вирок Петрозаводського міського суду Республіки Карелія від 25.10.2019 змінено, в тому числі стосовно ОСОБА_6 . Останньому призначено покарання за ч. 2 ст. 210 КК РФ (в редакції Кримінального кодексу РФ від 27.12.2009) у виді 6 років позбавлення волі; на підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ призначено остаточне покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Петрозаводського міського суду Республіки Карелія від 25.10.2019 набрав законної сили 03.06.2020.

Засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Псковській області».

Відповідно до листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації, засуджений ОСОБА_6 є громадянином України відповідно до статті 14 Закону України «Про громадянство України».

Згідно письмової заяви від 29.09.2020 засуджений ОСОБА_6 просить перевести його для подальшого відбування покарання в Україну.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 (далі Конвенції) передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.

Згідно із п.п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 610 КПК України, суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави; при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.

Вирішуючи питання про приведення вироку Петрозаводського міського суду Республіки Карелія Російської Федерації від 25.10.2019 стосовно ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України, суд має співставити правову кваліфікацію інкримінованих засудженому ОСОБА_6 діянь та призначену міру покарання за КК РФ з їх аналогами в КК України.

Діяння ОСОБА_6 Петрозаводським міським судом Республіки Карелії у вироку від 25.10.2019 кваліфіковані за ч. 2 ст. 210 КК РФ, як участь в злочинній організації; та за ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням електронних, інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу Інтернет), організованою групою, у великому розмірі, який не доведено до кінця з незалежних від волі винного обставин.

Відповідно до законодавства України, відповідальність за вчинення ОСОБА_6 вищевказаних діянь передбачена ч. 1 ст. 255 КК України, як участь в злочинній організації, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років; та ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, у великих розмірах, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Така кваліфікуюча ознака, як «використання електронних, інформаційно -телекомунікаційних мереж (включаючи мережу Інтернет)» при збуті наркотичних засобів не передбачена диспозицією ст. 307 КК України.

Аналізуючи міру покарання, призначеного ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, яка становить 8 років позбавлення волі зі штрафом 200000 рублів, та санкцію ч. 3 ст. 307 КК України, слід зазначити, санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна та не передбачає призначення додаткового покарання у виді штрафу.

У даному випадку, приводячи вирок Петрозаводського міського суду Республіки Карелія від 25.10.2019 у відповідність із законодавством України та визначаючи основне покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України не слід призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна, так як за своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи. Також санкцією ч. 3 ст. 307 КК України не передбачено встановлене ч. 4 ст. 228.1 КК РФ додаткове покарання у виді штрафу, а тому ОСОБА_6 також не слід призначати додаткове покарання у виді штрафу.

Остаточне покарання засудженому ОСОБА_6 , визначене на підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ (призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом повного чи часткового складання призначених покарань), що відповідає ч. 1 ст. 70 КК України (призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань).

Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, де має відбувати покарання засуджений, законодавством України не передбачено.

Таким чином, клопотання представника Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Петрозаводського міського суду Республіки Карелія від 25.10.2019 стосовно ОСОБА_6 слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 610 КПК України, ст.ст. 9-11 Конвенції, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Петрозаводського міського суду Республіки Карелія від 25.10.2019 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного Суду Республіки Карелія від 03.06.2020 стосовно ОСОБА_6 , - задовольнити повністю.

Вирок Петрозаводського міського суду Республіки Карелія від 25.10.2019 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного Суду Республіки Карелія від 03.06.2020 стосовно ОСОБА_6 привести у відповідність із законодавством України.

ОСОБА_6 вважати засудженим:
за ч. 2 ст. 255 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 25 жовтня 2019 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 термін попереднього ув`язнення з 23 липня 2015 року по 24 жовтня 2019 року включно.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1