печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу, адвоката: не з`явився,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0000380 від 20.10.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність на бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання на підставі ст. 220 КПК України у кримінальному провадження № 0000380 від 20.10.2016 року.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 09.04.2021 року ним, в інтересах ОСОБА_5 , через скриньку, розміщену у приміщенні Офісу Генерального прокурора, подано клопотання про зобов`язання підпорядкованих прокурорів Департаменту міжнародно-правового співробітництва та повернення активів Офісу Генерального прокурора провести перевірку щодо необґрунтованості оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук та відмовити у наданні гарантій Інтерполу ініціювати екстрадицію ОСОБА_4 у разі його затримання чи арешту за межами України, яке зареєстровано за № 80422-21.

Зазначає, що адвокати ОСОБА_4 неодноразово звертались до Департаменту міжнародно-правового співробітництва та повернення активів Офісу Генерального прокурора щодо необхідності проведення відповідної перевірки стосовно необґрунтованості оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук та відмови у погодженні ініціювання у подальшому процедури екстрадиції стосовно останнього. Разом з тим, зазначений департамент ігнорував звернення адвоката або надавав формальну відповідь без проведення вищезазначеної перевірки, у зв`язку з чим він був вимушений звернутись за захистом прав ОСОБА_4 до Генерального прокурора у порядку ст. 220 КПК України.

Вказане клопотання одержано Офісом Генерального прокурора 09.04.2021 року, проте в порушення ст. 220 КПК України Генеральним прокурором розглянуто не було.

У зв`язку з викладеним, адвокат ОСОБА_3 просить зобов`язати Генерального прокурора зобов`язати підпорядкованих прокурорів Департаменту міжнародно-правового співробітництва та повернення активів Офісу Генерального прокурора провести перевірку щодо необґрунтованості оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук та відмовити у наданні гарантій Інтерполу ініціювати екстрадицію ОСОБА_4 у разі його затримання чи арешту за межами України.

В судове засідання особа, яка подала скаргу, адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Через канцелярію суду ним подано заяву про розгляд скарги за його відсутності, із зазначенням, що вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Представник Офісу Генерального прокурора у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, подав клопотання про передачу матеріалів скарги на розгляд до Вищого антикорупційного суду, в якому також просив відмовити в її задоволенні у зв`язку необгрутованістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що ст.ст. 305, 306 КПК України визначений скорочений строк розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала скаргу, та прокурорів на підставі наявних матеріалів.

Згідно ст. 27, ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Встановлено, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2016 року за № 0000380 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

За версією органу слідства, ОСОБА_6 - колишній член Правління ПАТ "Одеський припортовий завод" (далі - ПАТ "ОПЗ") у невстановленому досудовим розслідуванням місці і у невстановлений час, але не пізніше 23.03.2015 року, узгодила із ОСОБА_4 , який здійснював підприємницьку діяльність з оптової торгівлі продуктами хімічної промисловості та являвся бенефіціарним власником Компанії «Newscope Estates Limited», організацію схеми з реалізації продукції АТ «ОПЗ», яка полягала у продажу продукції АТ «ОПЗ» на користь Компанії «Newscope Estates Limited» за зниженими цінами, яка у свою чергу реалізовувала придбану продукцію відомим підприємствам учасникам світового ринку хімічної продукції. При цьому, ОСОБА_4 мав організовувати підписання контрактів та додатків до них від імені компанії «Newscope Estates Limited» з їх подальшою передачею контрагентам, та являючись бенефіціарним власником Компанії «Newscope Estates Limited», забезпечував отримання неправомірної вигоди цією компанією за рахунок недоотримання коштів АТ «ОПЗ».

Станом на час розгляду даної скарги, органом досудового розслідування вчиняються дії, направлені на оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Частиною 2 статті 220 КПК України визначено, що про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Порядок оголошення особи у міжнародний розшук з використанням інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол регулюється положеннями Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 17.08.2020 №613/380/93/228/414/510/2801/5 (далі - Інструкція).

Згідно із п. 1 розділу IV Інструкції уповноважений підрозділ запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну.

Публікація Червоного оповіщення запитується за таких умов: вчинене особою діяння кваліфіковано як злочин відповідно до Кримінального кодексу України; особу в установленому законодавством порядку оголошено в розшук правоохоронними органами України: для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше двох років; для виконання вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі на термін щонайменше шість місяців, або якщо невідбута особою частина покарання становить не менше шести місяців.

Для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу відповідний формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення (додаток 1), а також інформацію та документи, визначені вказаним пунктом Інструкції.

Запит про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення надсилається уповноваженим підрозділом за умови його погодження із центральним органом України щодо видачі особи (екстрадиції) і повідомлення ним про намір надіслати запит про видачу (екстрадицію) особи, яка розшукується, у разі її арешту, затримання чи встановлення місцезнаходження на території іноземної держави.

Частиною 2 статті 574 КПК України встановлено, що Офіс Генерального прокурора є центральним органом України щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування.

Наказом Генеральної прокуратури України № 223 «Про організацію роботи органів прокуратури України у галузі міжнародного співробітництва» від 18.09.2015 року передбачено, що міжнародне співробітництво під час кримінального провадження та наглядова діяльність на зазначеному напрямі здійснюються органами прокуратури України відповідно до Конституції України, чинного законодавства, міжнародних договорів України, а також загальновизнаних принципів і норм міжнародного права.

Відповідно до п. 5.3 Наказу на Департамент міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України покладено організацію розгляду та безпосередній розгляд у межах компетенції запитів про міжнародну правову допомогу, екстрадицію і перейняття кримінального провадження на підставі міжнародних договорів, законодавства України, відомчих угод, а в окремих випадках - без договору, на основі загальновизнаних принципів і норм міжнародного права, а також підготовку рішень за такими запитами.

Пунктом 7.11. Наказу встановлено, що на керівників регіональних та місцевих прокуратур у межах компетенції покладено обов`язок забезпечувати належну організацію нагляду у галузі міжнародного співробітництва під час кримінального провадження.

За запитом Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України, надавати висновки щодо обґрунтованості оголошення особи в міжнародний розшук, а також у встановленому порядку - матеріали досудового розслідування.

Згідно із п. 1.1 Положення про Департамент міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 14.11.2017 №324 Департамент міжнародно-правового співробітництва є самостійним структурним підрозділом Генеральної прокуратури України, підпорядкованим заступнику Генерального прокурора згідно з розподілом обов`язків між керівництвом Генеральної прокуратури України.

Наказом Генеральної прокуратури України № 99-шц від 21.12.2019 «Про затвердження структури Офісу Генерального прокурора» визначено, що до складу Департаменту міжнародно-правового співробітництва та повернення активів входять, відділ правової допомоги, відділ екстрадиції, відділ міжнародного співробітництва та повернення активів та відділ організації перекладів.

На підставі п. 4.1.2.1. Положення про Департамент міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України відділ екстрадиції здійснює вивчення висновків щодо обґрунтованості оголошення особи в міжнародний розшук та надання відповідних гарантій Департаменту Інтерполу та Європолу Національної поліції України.

Отже, Департамент міжнародно-правового співробітництва та повернення активів Офісу Генерального прокурора має повноваження на здійснення перевірки законності та обґрунтованості оголошення особи в міжнародний розшук.

На підставі п. 1 розділу IV згаданої Інструкції для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення необхідним, серед іншого, є надання органом слідства інформації про стислий і зрозумілий опис злочину, вчиненого особою, а також інформацію про особисту участь особи у вчиненні злочину, мотиви, з яких його вчинено, та завдану шкоду.

За версією досудового розслідування, ОСОБА_4 був бенефіціарним власником Компанії «Newscope Estates Limited» та брав участь у діяльності компанії шляхом координації підписання договорів із ПАТ «ОПЗ» та іноземними контрагентами.

Разом з тим, на підставі копії рішення окружного суду Нікосії Республіки Кіпр від 24.06.2019 року у справі 1016/17, доданого скаржником до матеріалів скарги, убачається, що акції Компанії «Newscope Estates Limited», разом з акціями інших компаній, були відчужені ОСОБА_4 10.04.2014 року на користь Компанії «Greenveyor Limited» (Кіпр), бенефіціарним власником якої є ОСОБА_7 .

Крім того у скарзі зазначається, що у кримінальному провадженні № 0000380 від 20.10.2016 року досліджуються ті ж самі обставини, які вже були досліджені у кримінальному провадженні № 0000007 від 23.01.2017 року, щодо одних ж і тих самих контрактів на поставку карбаміду та аміаку.

При дослідженні ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.08.2020 року вбачається, що слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві під процесуальним керівництвом прокуратури міста Києва проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 23.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах службовими особами ПАТ «ОПЗ».

Постановою слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві ОСОБА_8 від 22.01.2019 року кримінальне провадження № 0000007 від 23.01.2017 року було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях посадових осіб ПАТ «ОПЗ» складу кримінального правопорушення.

27.11.2019 року Заступником прокурора міста Києва ОСОБА_9 , на підставі ст. 36, 110 КПК України, було прийнято постанову про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0000007 від 23.01.2017.

Проте за результатами судового розгляду скарги, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20.08.2020 року зобов`язано Керівника прокуратури м. Києва скасувати постанову заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 про скасування постанови слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві ОСОБА_8 від 22.01.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000007 від 23.01.2017 року.

Як вбачається з вищезазначеного судового рішення, за результатами аналізу доказів, зібраних слідством, слідчим суддею встановлено, що в ході досудового розслідування не встановлено сум податкових зобов`язань у особливо великих розмірах ПАТ «ОПЗ» перед Державним бюджетом України. Крім того, доказів, як б підтверджували наявність у службових осіб ПАТ «ОПЗ» прямого умислу на ухилення від сплати податків у особливо великих розмірах в ході досудового розслідування не здобуто. При цьому, з об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 212 КК України, характеризується настанням суспільно небезпечних наслідків у вигляді фактичного ненадходження до бюджету чи державних цільових фондів коштів у великих розмірах, проте доказів, які б підтверджували наявність у ПАТ «Одеський припортовий завод» матеріальних збитків у особливо великих розмірах не здобуто. Таким чином у діях службових осіб ПАТ «Одеський припортовий завод» не встановлено складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 КК України.

Також скаржником на підтвердження доводів безпідставності оголошення ОСОБА_4 у міжнародних розшук долучено до матеріалів скарги висновки експертних досліджень, проведених як у ході судового розгляду спорів, так і під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема №0000007 від 23.01.2017 року, які спростовують твердження органу слідства щодо наявності завданих ПАТ «ОПЗ» збитків у зв`язку із укладенням контрактів з Компанією «Newscope Estates Limited».

Вищенаведеним обставинам також була надана оцінка у ході здійснення судового провадження 757/53093/20-к за результатами якого постановлено ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16.12.2020 року, якою задоволено скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Генерального прокурора у рамках кримінального провадження №0000380 від 20.10.2016 року та зобов`язано Генерального прокурора розглянути клопотання адвоката від 13.11.2020 року щодо прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні №0000380 від 20.10.2016 року та за результатами розгляду зобов`язати підпорядкованих прокурорів Департаменту міжнародно-правового співробітництва та повернення активів Офісу Генерального прокурора провести перевірку щодо обґрунтованості оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук.

За змістом ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься, диспозитивність.

Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У ході судового розгляду, представниками Офісу Генерального прокурора не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження проведення відповідної перевірки, у ході якої уповноваженим органом була б надана відповідна оцінка вищенаведеним обставинам, на які посилається скаржник як на підтвердження безпідставності оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук.

За відсутності жодних доказів на спростування тверджень скаржника, слідчий суддя погоджується з доводами адвоката щодо наявності підстав для необхідності проведення відповідної перевірки Департаментом міжнародно-правового співробітництва та повернення активів Офісу Генерального прокурора щодо законності та обґрунтованості оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук.

Разом з тим, вимоги скарги щодо зобов`язання прокурорів Департаменту міжнародно-правового співробітництва та повернення активів Офісу Генерального прокурора відмовити у наданні гарантій Інтерполу ініціювати екстрадицію ОСОБА_4 у разі його затримання чи арешту за межами України, до проведення та отримання результатів відповідної перевірки, слідчий суддя вважає передчасними.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Статтею 36 КПК України, встановлено, що нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, здійснює прокурор у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Стаття 36 КПК України встановлює різні види нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування: нагляд прокурорів у формі процесуального керівництва, тобто прокурорів, які у визначеному законом порядку входять до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні, та нагляд Генеральним прокурором, керівниками регіональних прокуратур, керівниками місцевих прокуратур, їх першими заступниками та заступниками, за додержанням законів поза процесуальною формою керівництва (ч. 5, 6 ст. 36 КПК України).

На підставі ч. 3 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру», під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.

Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору.

Вищевикладені норми законодавства зобов`язують Генерального прокурора реагувати на бездіяльність підпорядкованих йому прокурорів.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Станом на день розгляду скарги даних щодо розгляду клопотання адвоката ОСОБА_3 від 09.04.2021 року слідчому судді не надано.

Сукупність вказаного переконує в бездіяльності заявленого суб`єкта бездіяльності, що пов`язано з несвоєчасним розглядом поданого стороною провадження клопотання.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість скарги в частині наявності підстав для покладення обов`язку на Генерального прокурора розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 щодо процесуальних рішень у кримінальному провадженні № 0000380 від 20.10.2016 року та за результатами розгляду зобов`язати підпорядкованих прокурорів Департаменту міжнародно-правового співробітництва та повернення активів Офісу Генерального прокурора провести перевірку щодо необґрунтованості оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук. В іншій частині скарги слідчий суддя вважає за необхідне відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 216, 218, 220, 303, 306, 307, 395 Кримінального процесуального України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0000380 від 20.10.2016 року - задовольнити частково.

Зобов`язати Генерального прокурора розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , від 09.04.2021 року у кримінальному провадженні №0000380 від 20.10.2016 року та зобов`язати підпорядкованих прокурорів Департаменту міжнародно-правового співробітництва та повернення активів Офісу Генерального прокурора провести перевірку щодо необґрунтованості оголошення ОСОБА_4 у міжнародний розшук.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1