Справа № 541/195/21
Провадження № 1-кп/541/96/2021
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області, в складі

головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Миргороді кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 18.01.2021 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мальці, Миргородського району, Полтавської області, українця, громадянина України, на підставі ст. 89 КК України не судимого, із базовою загальною середньою освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2005 р.н., не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, ч. 1 ст. 129 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 162 КК України,

з участю інших учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
18 січня 2021 години близько 00 год. 10 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі належну йому мисливську рушницю «ТОЗ 34Р», 12 калібру, № НОМЕР_1 , споряджену набоями, з метою незаконного проникнення до житла особи для з`ясування стосунків зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 , прибув до приміщення житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , в якому фактично проживає ОСОБА_5 та де в цей час перебувала ОСОБА_6 .
Після чого, ОСОБА_3 підійшов до вхідних дверей житлового будинку та переконавшись, що вони зачинені на замикаючий пристрій, грубо порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, яка гарантує недоторканість житла та іншого володіння особи, переслідуючи кримінально-протиправний умисел спрямований на незаконне проникнення до житла, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, в усній формі висловив погрози застосування фізичного насильства відносно володільця житлового будинку ОСОБА_5 у випадку якщо останній негайно не відчинить йому двері та не впустить у середину приміщення будинку.
В подальшому, ОСОБА_3 зрозумівши, що ОСОБА_5 проігнорував його незаконні вимоги, всупереч волі володільця житла, спрямував свою мисливську рушницю у ділянку розташування замикаючого пристрою та здійснив два постріли з метою його пошкодження для відчинення дверей і подальшого проникнення в середину будинку.
Після чого, ОСОБА_3 намагався відчинити пошкодженні двері та проникнути в середину житлового будинку, таким чином, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки при спробі проникнути в житловий будинок не зміг відчинити двері через недостатнє пошкодження елементів запірних пристроїв та знищення дверної ручки, тим самим ОСОБА_3 незаконно намагався проникнути до житла з погрозою застосування насильства відносно потерпілого ОСОБА_5 .

Крім цього, 18 січня 2021 року приблизно 00 години 15 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де тримаючи в руці належну йому мисливську рушницю марки «ТОЗ 34Р» 12 калібру № НОМЕР_1 , споряджену одним набоєм, помітив ОСОБА_5 , який через вікно залишив приміщення свого житлового будинку, після чого, вступив з останнім у словесний конфлікт, під час якого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом,в усній формі висловив погрозу вбивством ОСОБА_5 , після чого, спрямував дуло мисливської рушниці праворуч від останнього з якої демонстративно здійснив постріл поруч з потерпілим, у зв`язку з чим ОСОБА_5 сприйняв виниклу обстановку як таку, що реально загрожує його життю і здоров`ю.

Крім цього, 18 січня 2021 року близько 00 год. 20 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де у ході сварки з своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 , яка виникла на ґрунті ревнощів, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один цілеспрямований удар лівою рукою стиснутої в кулака в ділянку правого ока потерпілої ОСОБА_6 , внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала боковою частиною тіла на землю.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №34 від 21.01.2021 у вигляді: синці, що розташовані в ділянці правого плечового суглобу; навколо правого ока; в ділянці правої щоки; в ділянці лівої щоки; які могли утворитися від дії прикладання сили твердих тупих предметів, якими також, могли бути удари кистю руки, стиснутої в кулак, з силою, достатньою для їх утворення, по давності можуть відповідати даті (18.01.2021) та по ступеню тяжкості як у своїй сукупності, так і кожне окремо, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя в момент їх спричинення.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, нанесення умисного легкого тілесного ушкодження; за ч. 1 ст. 129 КК України, погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози та за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 162 КК України, закінчений замах на незаконне проникнення до житла особи з погрозою застосування насильства.

31 березня 2021 року між підозрюваним ОСОБА_3 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України.
Згідно даної угоди ОСОБА_3 та потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України, за ч. 1 ст. 129 КК України та зач. 2 ст. 15, ч.2 ст. 162 КК України та покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, за ч. 1 ст. 129 КК України -1 рік обмеження волі, зач. 2 ст. 15, ч.2 ст. 162 КК України у виді 2 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком визначеним судом.

Обвинувачений свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав та просив затвердити угоду про примирення.
Потерпілі підтримали укладену угоду про примирення та наполягали на її затвердженні судом.
Прокурор вважав, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України і тому вона підлягає затвердженню судом.
Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, за ч. 1 ст. 129 КК України, зач. 2 ст. 15, ч.2 ст. 162 КК України, що згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінальний проступок передбачені ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 1 ст. 129 КК України та нетяжкий злочин передбачені ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 162 КК України.

Встановлено, що укладення угоди між потерпілими та обвинуваченим про примирення є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілі також розуміють наслідки затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України, що підтвердили в ході судового розглядуОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України. При цьому суд враховує особу обвинуваченого, який хоча раніше і притягався до кримінальної відповідальності, однак відповідно до положень ст. 89 КК України вважається несудимим, має на утриманні неповнолітню дитину, характеризується посередньо, є учасником бойових дій та на позицію потерпілих які суду повідомили що примирились з обвинуваченим і наполягають на затвердженні угоди та призначенні покарання яке ними узгоджене та передбачене угодою про примирення.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілими ОСОБА_6 таОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_3 та призначення останньому узгодженої міри покарання.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
З урахуванням наведеного, керуючись ст. 314, ст.373, ст.374, ст.475 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 31 березня 2021 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілими ОСОБА_6 іОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, ч. 1 ст. 129 КК України, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 162 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:
за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,
за ч. 1 ст. 129 КК України, у виді1 рік обмеження волі,
зач. 2 ст. 15, ч.2 ст. 162 КК України у виді у виді 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3(три ) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: мисливську рушницю ТОЗ 34Р № НОМЕР_1 , змиви РБК з снігового покриву, контроль до змиву з снігового покриву, змив РБК з курків мисливської зброї, змив РБК з поверхні капоту автомобіля, залишки свинцю неправильної форми, патрон 12 калібру з верхнього стволу мисливської рушниці ,гільза стріляна з нижнього стволу мисливської рушниці, залишки з патрону, що зберігаються відповідно в спеціалізованій камері зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів та камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, знищити.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1