Справа №949/816/21
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

09 липня 2021 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалах кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000117 від 27 червня 2021 року відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залужжя, Сарненського району, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого (засуджений вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 квітня 2021 року за частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі та на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання із випробуванням із встановленням іспитого строку 1 (один) рік),

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 , який вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 квітня 2021 року був засуджений за частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі та на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання із випробуванням із встановленням іспитого строку 1 (один) рік, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та в період іспитового строку знову вчинив умисний злочин у вигляді спричинення тяжкого тілесного ушкодження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 червня 2021 року біля 03:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку за місцем проживання, що розташований по АДРЕСА_1 , де в кухні, під час словесного конфлікту із своїм батьком ОСОБА_6 , що виник на побутовому ґрунті, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому два удари руками в ділянку тулубу, після цього наніс перебувавшому на подвір`ї ОСОБА_6 , три удари руками в ділянку тулуба, продовжуючи свої злочинні дії, та знову перебуваючи в кухні будинку ОСОБА_5 наніс не менше 10 ударів ногами в ділянку живота останньому, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин поперекової ділянки зліва у вигляді наявної пастозності тканин, закритої тупої травми грудної клітки, із переломами 9-10 ребер зліва з післятравматичним гемотораксом, забою тканини лівої нирки з ознаками макрогематургії, закритої тупої травми живота із травматичними (лінійними) розривами селезінки (по діафрагмальній та вісцеральній поверхнях), які в сукупності згідно висновку експерта №198 від 07 липня 2021 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння. В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України.
Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, який відповідно до частини 1 статті 121 Кримінального кодексу України, карається позбавленням волі на строк від 5 до 8 років.

Отже, з урахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, слідчий вважає, що є всі підстави стверджувати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як останній живе в прикордонній зоні, може покинути межі території України, незаконно впливати на свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_6 , так як останній проживає в будинку із ними та з якими перебуває у родинних зв`язках, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_5 немає соціально сталих зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти життя та здоров`я, а також відносно нього направлені до суду обвинувальні акти в кримінальних провадженнях №0000008 за частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України, №0000015 за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, №0000020 за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, №00000063 за частиною 1 статті 125, частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, а тому, вказаним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого та просить його задовольнити, оскільки вказаним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив не обирати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, натомість просив суд застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрювається у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам статей 183, 184 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до приписів частини 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя, враховує вимоги статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність судимостей у підозрюваного тощо.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (пункт 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, рішення "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року).
Тому, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні та враховуючи те, що існують реальні ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки більш м`який запобіжний захід, не зможе в повній мірі виправдати мету застосування запобіжного заходу.
Отже, тяжкість, характер і ступінь суспільної небезпеки інкримінованого злочину та особа підозрюваного є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Між тим, відповідно до частини 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
А тому, враховуючи зміст частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що є всі підстави не визначати підозрюваному розмір застави, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 183, 184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, а саме до 16 год. 00 хв. 07 вересня 2021 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1