КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1432/2021 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 3 ст. 289; ч. 1 ст. 185 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київська область, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України,
У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185; ч. 3 ст. 289 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч. 3 ст. 289 КК України у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він, 13.09.2020, приблизно о 21 год., перебуваючи в приміщенні бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого поАДРЕСА_2 , зайшов за барну стійку, звідки таємно викрав грошові кошти в розмірі 6 000 гривень, спричинивши ФОП « ОСОБА_9 » матеріальних збитків на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_8 , 16.09.2020, приблизно о 01.15 год. по АДРЕСА_3 , перебував в салоні автомобіля «Фольксваген Джета» д.н.з. НОМЕР_1 в якості пассажира. Демонструючи водію ОСОБА_10 предмет, схожий на ніж, висловлюючи останньому погрози, поставив вимогу вийти з салону автомобіля, залишивши включеним двигун та відійти на певну відстань. Потерпілий ОСОБА_10 , сприймаючи предмет, який демонстрував ОСОБА_8 як ніж, та оцінюючи погрози ОСОБА_8 , як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, виконав вказівку та вийшов і салону автомобіля. В подальшому ОСОБА_8 повторно, незаконно заволодів автомобілем «Фольксваген Джета» д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 320 000 грн., спричинивши ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вказаний вирок, перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 289 на ч. 2 ст. 289 КК України. Призначити йому за цією статтею покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_8 покарання, за сукупністю злочинів, у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Звільнити його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк 3 роки.
Обвинувачений, обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На думку ОСОБА_8 , суд помилково вказав повторність, як кваліфікуючу ознаку за ч. 3 ст. 289 КК України, оскільки він скоїв лише один епізод діяння за ст. 289 КК України.

Крім того, висновок суду про вчинення злочину за ст. 289 КК України з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, не відповідає фактичним обставинам провадження. Так матеріали провадження не містять доказів наявності ножа, яким нібито погрожував апелянт потерпілому. ОСОБА_10 в судовому засіданні вказав, що йому лише здалося, що ОСОБА_8 погрожував ножем. Насправді в руках в обвинуваченого була запальничка.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок в частині визнання винним ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 289 КК України та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги захисник вказує про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність.

На думку захисника, неповнота судового розгляду вбачається у відмові стороні захисту в дослідженні медичної документації ОСОБА_8 . Остання підтверджує наявність численних захворювань в його підзахисного, а також черепно-мозкова травма.

Суд безпідставно, на думку захисника, прийняв до уваги одні докази та відхилив інші, що призвело до неправильної кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 289 КК України, тобто неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність.

Так, ОСОБА_8 , надаючи показання суду, вказував, що лише запропонував потерпілому вийти з машини, при цьому не погрожував останньому. В руках тримав запальничку, при цьому жодних рухів, які можливо було б сприйняти як погрозу, не здійснював. Однак суд повністю відхилив показання обвинуваченого. Потерпілий ОСОБА_10 пояснив суду, що не є власником автомобіля, яким заволодів ОСОБА_8 . Він знав, що автомобіль обладнаний системою спостереження та дистанційного вимкнення через GPS. На уточнюючі запитання потерпілий не стверджував, що бачив в руках обвинуваченого ножа. При цьому підтвердив слова обвинуваченого, що останній не бажає потерпілому заподіяти шкоду. Тобто, на думку захисника, показання обвинуваченого та потерпілого в сукупності підтверджують позицію сторони захисту щодо відсутності погрозі з боку ОСОБА_8 . Потерпілий, достовірно знаючи про можливість зупинки автомобіля та пошуку його за допомогою влаштованої системи, добровільно вийшов з автомобіля, забравши свої речі.

Крім того, захисник вказує про те, що автомобіль «Фольксваген Джета» д.н.з. НОМЕР_1 не вибував із власності ОСОБА_10 , оскільки він йому не належить.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційні скарги сторони захисту, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначене покарання за цією статтею сторонами криімнального провадженння не заперечуються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, поєднаному з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду. Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 289 КК України, за ознакою повторності, також є правильною з огляду на вчинення ним напередодні злочину проти власності.
Зокрема вина обвинуваченого за ч. 3 ст. 289 КК України підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_10 , які він надавав під час допиту в суді першої інстанції. Так, ОСОБА_10 вказав, що в ніч з 15 на 16 вересня 2020 року він отримав замовлення та прибув за вказаною адресою. В автомобіль на переднє сидіння сів ОСОБА_8 , з яким вони поїхали за вказаною ним адресою. Після приїзду, потерпілий, взяв телефон, щоб інформувати службу про доставку клієнта. Боковим зором помітив, що ОСОБА_8 щось витягнув з кишені і, направивши в його бік, тримав у правій руці предмет схожий на ніж. При цьому ОСОБА_8 говорячи, що не бажає робити боляче потерпілому, звелів забрати телефон, сумку, та не вимикаючи двигун вийти з автомобіля, відійшовши на 10 метрів. Поведінку та слова обвинуваченого, в яких відчувалася агресія та рішучість, ОСОБА_10 сприйняв як реальну загрозу життю і здоров`ю. А предмет, яким погрожував ОСОБА_8 сприйняв, як ніж. Через побоювання за своє життя та здоров`я потерпілий взяв телефон, сумку, вийшов з автомобіля, а ОСОБА_8 пересів на його водійське сидіння та поїхав у невідомому напрямку.
Зазначені показання потерпілого, на думку колегії суддів, свідчать про те, що ОСОБА_10 сприйняв предмет, який тримав в руці обвинувачений, як ніж, що являє для нього небезпеку, а погрози ОСОБА_8 , який поводив себе агресивно, реальними, тобто такими, що можуть перейти в активні дії, спрямовані на посягання життя та здоров`я потерпілого у разі не виконання вимоги обвинуваченого вийти з автомобіля. Сприйняття потерпілим дій обвинуваченого як реальної погрози, та відмова в зв`язку з цим від можливості в подальшому керувати автомобілем, яким він користувався на законних підставах, свідчить про наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Відсутність же в руках обвинуваченого ножа, чи тримання в руках іншого предмета, не виключає складу інкримінованого йому кримінального правопорушення. Тому доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого в цій частині є необґрунтованими. Так само, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника про те, що потерпілий вийшов з автомобіля добровільно, тому що знав про обладнання останнього системою спостереження та дистанційного вимкнення через GPS.
Показання потерпілого повністю узгоджуються з даними слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_10 , який детально розповів та показав обставини заволодіння ОСОБА_8 автомобілем «Фольксваген Джета» д.н.з. НОМЕР_1 . Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання підтверджується те, що ОСОБА_8 є тією особою, яка погрожувала потерпілому застосуванням насильства та в подальшому заволоділа вказаним вище автомобілем. Згідно даних протоколу обшуку в автомобілі «Фольксваген Джета» д.н.з. НОМЕР_1 виявлено та вилучено документи обвинуваченого.
При цьому обвинувачений, надаючи показання в судовому засідання та обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу не заперечував того факту, що незаконно заволодів автомобілем потерпілого. Його ж показання щодо відсутності погроз, на думку колегії суддів, обґрунтовано відхилено, оскільки їх правдивість спростовується вищевикладеними доказами.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення. Не вбачає колегія суддів й неповноти судового розгляду через не дослідження медичної документації ОСОБА_8 .
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б стали підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Покарання обвинуваченому призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України, відповідає вчиненому та особі обвинуваченого.
Враховуючи викладене, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 , як законний та обґрунтований, підлягає залишенню без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст.376, ст.404, ст.405, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 185; ч. 3 ст. 289 КК України, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

________________ _______________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1432/2021 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
№ 752/21884/20
Категорія КК: ч. 3 ст. 289; ч. 1 ст. 185 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київська область, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України,
У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст.376, ст.404, ст.405, ст.419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 185; ч. 3 ст. 289 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня отримання копії ухвали.
Повний текст ухвали проголосити 20 квітня 2021 року о 10 годині.

Судді:

________________ _______________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4