Справа № 643/3527/21
Провадження № 1-кс/643/1039/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000041 від 17.02.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, -

встановив :

У провадженні Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 17.02.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що Прокурором Харківської місцевої прокуратури № 4 самостійно виявлено кримінальне правопорушення за фактом самовільного зайняття земельної ділянки комунальної форми власності по вул. Бучми у м. Харкові, для організації незаконної платної автостоянки.

Відомості про вчинення вказаного кримінального проступку 17.02.2021 внесені прокурором Харківської місцевої прокуратури № 4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

25.02.2021 прокурором Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 за адресою: м. Харків, вул. Бучми (ріг вул. Гвардійців Широнінців), на підставі Ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 від 23.02.2021 по справі № 643/3193/21, проведено огляд місця події, під час якого було виявлено та в подальшому вилучено: відеорекордер HIKVISION Recorder білого кольору, серійний номер D 24462409, грошові кошти у розмірі 1280 гривень, грошові кошти у розмірі 260 гривень, грошові кошти у розмірі 645 гривень, сім зошитів та вісім аркушів с записами, ключ від приміщення охорони. Власник даного майна не встановлений. При проведені огляду місця події 25.02.2021 були присутні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 , які відповідно до ст. 63 Конституції України від дачі пояснень відмовились.

В ході складання протоколу огляду місця події 25.02.2021 були оглянуті відеорекордер HIKVISION Recorder білого кольору, серійний номер НОМЕР_1 , грошові кошти у розмірі 1280 гривень, грошові кошти у розмірі 260 гривень, грошові кошти у розмірі 645 гривень, сім зошитів та вісім аркушів с записами, ключ від приміщення охорони, які опечатані до полімерних пакетів.

25.02.2021 винесено постанову про визнання речовими доказами та приєднання до кримінального провадження, де зазначено, що відеорекордер HIKVISION Recorder білого кольору серійний номер D 24462409, грошові кошти у розмірі 1280 гривень, грошові кошти у розмірі 260 гривень, грошові кошти у розмірі 645 гривень, сім зошитів та вісім аркушів с записами, ключ від приміщення охорони визнати речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000041 від 17.02.2021, та речові докази зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000041 від 17.02.2021.

Беручи до уваги те, що зазначені вище предмети будуть використані у кримінальному проваджені в якості речових доказів, з метою позбавлення можливості їх знищення або переховування, а також для проведення судової експертизи, просив задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, разом із клопотанням надав заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі, клопотання підтримав.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні Московського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 17.02.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

постановив:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: відеорекордер HIKVISION Recorder білого кольору, серійний номер D 24462409, грошові кошти у розмірі 1280 гривень, грошові кошти у розмірі 260 гривень, грошові кошти у розмірі 645 гривень, сім зошитів та вісім аркушів с записами, ключ від приміщення охорони, що було вилучене під час огляду місця події 25.02.2021 у період часу з 10:05 по 11:55 год. за адресою: м. Харків, вул. Бучми (ріг вул. Гвардійців Широнінців).

Зберігання майна зазначеного в п.п.1.1-1.3 визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19 листопада 2012 року №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1