Справа № 752/3306/21
Провадження № 1-кс/752/1253/21
У Х В А Л А

18.03.2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 10000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

слідчий Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 10000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме: на майно, яке належить ОСОБА_5 (розмір частки - 1) на об`єкт нерухомого майна: «Автомийка», загальною площею 575,6 кв. м, літ «Ж»; адреса об`єкта: АДРЕСА_1 .

Клопотання обгрунтовано тим, що в провадженні відділення з розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, шо на підставі заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення щодо протиправного заволодіння його майном у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000010 за ознаками складу злочину ч. 4 ст. 190 КК України у зв`язку з вчиненням шахрайських дій гр. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими.

Будучи допитаним в якості потерпілого ОСОБА_6 повідомив, що починаючи з 1998 року він зареєстрований фізичною-особою-підприємцем, з початку 2007 року здійснює діяльність на самостійно побудованій ним станції технічного обслуговування (СТО) автомобілів, розташованій на території його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

13.10.2020 на СТО потерпілого прибула група невідомих осіб у кількості 8-10 осіб, які у насильницький спосіб зайшли в середину СТО та заблокували господарську діяльність. До ОСОБА_6 підійшла невстановлена особа, що представилась « ОСОБА_11 » та яка відрекомендувалася юристом. Вказані невстановлені особи повідомили, що вони є представниками ОСОБА_12 і в свою чергу ОСОБА_6 має звільнити СТО.

З метою захисту від злочинного посягання на своє майно потерпілий викликав поліцію за номером 102, після чого прибула слідчо-оперативна група. Пізніше з боку осіб, що намагалися вчинити рейдерську атаку, потерпілому надходили погрози та попередження про те, що вони вже займаються переоформленням документів на нерухомість (СТО) через державного реєстратора на підставну особу з метою подальшого продажу. У ході розмови з ОСОБА_8 (співмешканцем ОСОБА_12 ) та ОСОБА_12 . ОСОБА_13 погрожували, та повідомили про те, що він нібито образив ОСОБА_12 через що в якості морального відшкодування вони забирають його СТО.

В подальшому, коли потерпілий ОСОБА_6 прибув на СТО, невстановленими особами, шляхом погроз завдання шкоди його життю та життю його родини, змусили останнього віддати комплект ключів від СТО ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

Усвідомлюючи реальність загроз, ОСОБА_6 вирішив перевірити правовий стан своєї нерухомості та домоволодіння та з інформаційної довідки від 15.12.2020 з Реєстру речових прав на нерухоме майно дізнався про факт реєстрації за адресою належного йому об`єкту нерухомості.

Крім того, на Інтернет-ресурсі «OLX» (режим доступу: https://www.olx.ua/uk/) ОСОБА_6 знайшов оголошення про продаж його нерухомого майна. За допомогою ріелторів потерпілим отримані копії документів з реєстраційної справи, на підставі яких було право власності на нерухоме майно. Нинішній власник майна на ім`я якої зареєстровано право власності ОСОБА_5 потерпілому невідомий.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка від 15.12.2020 № 237169411) 23.10.2020 о 15:28:28 (дата державної реєстрації) приватний нотаріус ОСОБА_14 зареєструвала право приватної власності на суб`єкта ОСОБА_5 (розмір частки - 1) на об`єкт нерухомого майна: автомийка, загальною площею 575,6 кв. м, літ «Ж»; адреса об`єкта: АДРЕСА_1 .

Підставою для державної реєстрації слугував технічний паспорт № НОМЕР_1 , виданий 19.10.2020, видавник: ТОВ «Ріелтер-Україна»; Довідка про показники об`єкта нерухомого майна № 2110 від 21.10.2020, видавник ТОВ «Ріелтер-Україна». Підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54830441 від 28.10.2020 17:18:43, приватний нотаріус ОСОБА_14 , Київський міський нотаріальний округ, м. Київ (копія Рішення 54830441 від 28.10.2020. Інші документи, на підставі яких зареєстровано речове право на об`єкт за ОСОБА_5 , відсутні.

Втім, з цієї ж інформаційної довідки від 15.12.2020 № 237169411 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок, 1957 року побудови, житлова площа 73,90 кв. м., нежитлова 83,50 кв.м. (власник ОСОБА_15 ).

Також, за цією ж адресою зареєстрована земельна ділянка: кадастровий номер :90:069:0015, площа 0,1000 га, адреса: АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_15 ).

Крім того, на вказані житловий будинок та земельну ділянку накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, реєстраційні номери обтяжень: №№ 2018631, 2018696.

Слідством встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 18.11.2004, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , зареєстрованим у реєстрі за № 10145, продавці ОСОБА_17 , що діяла від свого імені та від імені ОСОБА_18 та ОСОБА_19 передали у власність покупця ОСОБА_15 , а покупець прийняла у власність житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з житловим будинком згідно вказаного договору відчужено належні до нього, розташовані та ній же земельній ділянці, будівлі та споруди: котельні (на плані під літ «Б»), теплиця (на плані під літ. «В», вбиральня (на плані під літ. «Г»), гаражі (на плані під літ. «Д», «Ж»), сарай (на плані під лід «Е»), погріб (на плані під літ. «З»), гараж-сарай (на плані під літ. «К»), спорудження (на плані №№ 1-5) (копія договору купівлі-продажу від 18.11.2004, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 .

Згідно витягу про державну реєстрацію правочинів № 335969 від 18.11.2004, будинок, з належними до нього будівлями та спорудами, адреса: АДРЕСА_1 , зареєстрований за набувачем ОСОБА_15 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.11.2004, у м. Києві приватним нотаріусом ОСОБА_16 номер правочину 284330.

Продавці вищевказаного об`єкту нерухомості ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 успадкували в рівних долях житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , площею 73,9 кв.м., разом з господарськими та побудовами спорудами: котельня під літ. Б, теплиця під лт. В, вбиральня під літ. Г, гараж під літ. Д, сарай під літ. Е, гараж під літ Ж, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадкування за законом, зареєстрованим в реєстрі за № 42990 державним нотаріусом ОСОБА_20 20.12.1996.

Рішенням Київської міської ради від 15.04.2004 №185/1395, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , передана у спільну часткову власність (1/3) ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які у свою чергу відчужили свої права ОСОБА_15 ..

15.05.2006 Голосіївським районним судом м. Києва було розглянуто справу № 2-1456/8,2006р за позовом ОСОБА_15 про усунення перешкод у здійсненні права власності та відшкодування моральної шкоди. Спір стосувався усунення перешкод у користування саме спірним гаражем (на плані літ. «Ж»), щодо якого була проведення незаконна реєстрація права власності за рішенням нотаріуса Сазонової.

Так, у вказаній справі суд встановив, що позивачка ( ОСОБА_15 ) є власником гаражу (літ. «Ж») за адресою: АДРЕСА_1 , а також, власником житлового будинку та інших належних до нього будівель і споруд за тією ж адресою. Рішенням суду позов задоволено частково, усунуто ОСОБА_15 перешкоди у здійсненні права власності на гараж, розташований по АДРЕСА_1 , позначений у технічному паспорті даного домоволодіння під літ. «Ж». Зобов`язано відповідача ОСОБА_21 звільнити належний на праві власності ОСОБА_15 гараж, розташований по АДРЕСА_1 , позначений у технічному паспорті даного домоволодіння під літ. «Ж». У задоволення позовних вимог ОСОБА_15 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

За наслідками перегляду даної справи у суді апеляційної інстанції вказане рішення залишено без змін. У суді касаційної інстанції справа не переглядалася.

Отже, рішення суду на користь ОСОБА_15 про усунення перешкод в користуванні гаражем (літ. «Ж») за адресою: АДРЕСА_1 , та яким встановлено важливі для розгляду цього клопотання юридичні факти, набуло законної сили. На підставі рішення, Голосіївським районним судом м. Києва від 15.05.2006 було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, у межах якого рішення суду виконано, а саме: усунуто ОСОБА_15 перешкоди у здійсненні права власності на гараж, що розташований по АДРЕСА_1 , позначений у технічному паспорті домоволодіння під літ. «Ж»; ОСОБА_21 на вимогу державного виконавця вказаний гараж звільнено.

13.04.2011 шлюб між ОСОБА_15 та ОСОБА_6 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 15.12.2011.

На даний час потерпілий ОСОБА_6 є власником домоволодіння у

АДРЕСА_1 , яке складається з житлової споруди А; прибудови А-1; прибудови А-2, прибудови А-3; прибудови а-4; мансарди над А; погреб під А-а; веранди А-2; веранди а-5; гаража Ж-1; надбудови над Ж; прибудови Ж-11; погреб 3; гараж-сарай НОМЕР_3 ; гараж М; гараж Н; гараж О; вбиральня П, споруда № 1-6 1-V1 згідно рішення Голосіївського районного суду від 18.02.2010 у справі № 2-2607/10.

В інформаційній довідці КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» ПБ-2020 № 1853 від 10.12.2020 (Додаток № 14), зазначено, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_6 (потерпілим).

Викладені у клопотанні відомості щодо історії домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та щодо його попередніх правовласників додатково підтверджуються інформацією з будинкової книги, оригінал якої зберігається у потерпілого.

У результаті порівняння схем розташування об`єкта, що міститься у технічному паспорті від 19.10.20 № НОМЕР_1 , на підставі якого прийнято рішення нотаріуса ОСОБА_14 , з технічними паспортами домоволодільця (Потерпілого) від 1999 року, інвентаризаційна справа № 28539, та від 2008 року, інвентаризаційна справа № 37930, вбачається, що об`єкт, зареєстрований на підставі Рішення як «автомийка» складається з будівель, позначених як гараж, гараж-сарай літ. «Ж», ОСОБА_22 на плані технічного паспорту потерпілого від 2008, та об`єкт знаходиться на території будинковолодіння потерпілого.

При цьому, зареєстрований Рішенням 54830441 від 28.10.2020 об`єкт завершений будівництвом після 1999 року, що встановлюється з порівняльного аналізу схем об`єкта та його площі, зазначеній у вказаних вище технічних паспортах (у хронологічному порядку).

Крім того, у порушення вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 Технічний паспорт, який було оформлено ТОВ «Ріелтер-Україна» не містить усіх необхідних характеристик об`єкта, а опис об`єкта взагалі не відповідає дійсності (зокрема, на об`єкті каналізація відсутня, центрального опалення немає, стіни побудовані з силікатної цегли та залізних конструкцій, тобто з інших матеріалів ніж ті, що вказані в інших технічних паспортах). Такі невідповідності характеристик об`єкта вбачаються у результаті порівняння технічного паспорта на підставі якого прийнято Рішення, з наданими Потерпілим копіями технічних паспортів та фотографій об`єкта.

Зазначене вказує на те, що особи, які склали та підписали технічний паспорт, що міститься в реєстраційні справі, від ТОВ «Ріелтер-Україна» ( ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ) взагалі не здійснювали огляд та інвентаризацію об`єкта. Також технічний паспорт ТОВ «Ріелтер-Україна» у порушення тієї ж Інструкції не містить відомостей щодо права власності на об`єкт нерухомого майна.

Так, у Розділі 1 Інструкції зазначено, що технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику. Технічний паспорт має бути прошнурований, пронумерований та скріплений підписом керівника суб`єкта господарювання, який проводив інвентаризацію, а також підписом виконавця робіт і контролера із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна.

З технічного паспорта від 19.10.20 № 1906, на підставі якого прийнято Рішення 54830441 від 28.10.2020, вбачається, що при його оформленні неправомірно збільшено межі земельної ділянки, збільшено площу об`єкта, а також відображено розміщення об`єкта поза мажами земельної ділянки з кадастровим номером :90:069:0015 та здійснено вихід за червоні лінії земель, що перебувають у комунальній власності, зазначене підтверджується, зокрема, листом КО «Центр Містобудування та архітектури» виконавчого органу Київської міської ради від 17.03.2008 № 14-798 з додатком фрагментом схеми функціонального зонування детального плану території селища «Чапаєвка» и нанесенням червоних ліній та державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ №130920 від 03.03.2005 з планом меж земельної ділянки з кадастровим номером :90:069:0015. Таким чином, шляхом прийняття Рішення 54830441 від 28.10.2020 здійснена спроба незаконного заволодіння землями територіальної громади та землями приватної власності.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №130920 від 03.03.2005 земельна ділянка з кадастровим номером :90:069:0015 зареєстрована за дружиною потерпілого ОСОБА_15 . Враховуючи те, що на підставі рішення Голосіївського районного суду від 18.02.2010 у справі № 2-2607/10 будинковолодіння, розташоване на даній земельній ділянці, перейшло у власність Потепілого, в останнього виникло речове право на земельну ділянку.

Рішенням 54830441 від 28.10.2020 грубо порушено право потерпілого як власника домоволодіння, на території якого знаходиться об`єкт. Крім того, Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.11.2020 № 563 потерпілого призначено піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно п. 2 Розпорядження на потерпілого покладено відповідальність за збереження житла та майна за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрована та має право користуватися житловою площею ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та попереджено про неприпустимість здійснення будь-яких правочинів стосовно житлової площі за вищевказаною адресою без дозволу органу опіки та піклування. Таким чином, Рішенням 54830441 від 28.10.2020, у результаті якого сталося незаконне заволодіння майном потерпілого за адресою: АДРЕСА_1 , грубо порушені права неповнолітньої дитини. Так, відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА № 11879249 від 07.03.2020 ОСОБА_25 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Об`єкт у порядку, передбаченому законодавством в експлуатацію не введено та завершено будівництвом силами та за рахунок ресурсів потерілого після 1999 року. У документах, на підставі яких проведена державна реєстрації та прийнято рішення 54830441 від 28.10.2020, містяться суперечливі й недостовірні дані.

Так, в Довідці про показники об`єкта нерухомого майна вих № 2110 від 21.10.2020 вказана назва об`єкта «станція технічного обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 », у технічному паспорті № 1906 від 19.10.2020 назва об`єкта - «літера «Ж», атомийка за адресою: АДРЕСА_1 ».

Дані про конкретний рік завершення будівництва об`єкта у вказаних документах, які використані для прийняття рішення 54830441 від 28.10.2020, відсутні; докази побудови об`єкта до 05 серпня 1992 року також відсутні. Втім, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 зареєструвала право власності за фізичною особою ОСОБА_5 на об`єкт нерухомості, що вже належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , та розташований частково на земельній ділянці, що належить потерпілому, та на ділянці, що перебуває у комунальній власності, за адресою житлового будинку: АДРЕСА_1 .

Таким чином, Рішенням №54830441 автомийка, що зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_5 , знаходиться на території приватного домоволодіння потерпілого за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :90:069:0015, обтяжені забороною згідно договору іпотеки від 27.05.2005; відповідна згода іпотекодержателя надана не була.

Реєстрація права власності проведена на підставі документів технічної інвентаризації, а саме: технічного паспорта, виготовленого ТОВ «Ріелтер-Україна» (), від 19.10.2020 та довідки про показники об`єкта нерухлого майна ТОВ «Ріелтер-Україна» від 21.10.2020.

Будь-які правовстановлюючі документи на ім`я ОСОБА_5 та підстави виникнення речового права на об`єкт приватним нотаріусом ОСОБА_14 не перевірялися та в реєстраційній справі відсутні. Під час прийняття Рішення №54830441 приватним нотаріусом ОСОБА_14 не було належним чином встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленим та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; не перевірена наявність факту виникнення речового права, що підлягає державній реєстрації, не перевірено документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви та відмови у державній реєстрації прав, не було використано відомостей Єдиного реєстру дозвільних документів; не перевірено, що об`єкт нерухомості закінчено будівництвом після 5 серпня 1992 р; не отримано та не перевірено документ про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (об`єкт не прийнято в експлуатацію); не отримано та не перевірено документ, що підтверджує присвоєння об`єкту адреси.

Під час прийняття Рішення №54830441 нотаріусом імовірно порушено вимоги п.п. 40-42, 54, 60 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2512.2015 № 1127 (далі Порядок № 1127); п.п. 1-4 ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 23, п.п. 4-5 ч. 1, ч. 2 ст. 24, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV.

Приватний нотаріус ОСОБА_14 здійснила реєстраційні дії без документа про прийняття в експлуатацію об`єкта та без документів про присвоєння об`єкту адреси, а також не встановила відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, оскільки право власності на земельну ділянку та домоволодіння, на якому розташовано об`єкт, вже було зареєстровано за Потерпілим.

Про протиправну діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_14 , що свідчить та обставина, що Наказом Міністерства юстиції України від 05.01.2021 № 37/5 приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за результатами розгляду скарги ОСОБА_27 від 10.11.2020 за № С-33027 відповідно до ч.3 ст. 26, пп. «а», «г» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону (режим доступу: https://minjust.gov.ua/files/general/2021/01/05/0337-35.pdf).

Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 08 липня 2019 року № 2597/7 ОСОБА_14 включено у перелік державних реєстраторів та суб`єктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В органів слідства маються наявні підстави вважати, що нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здобуте за викладених у фабулі кримінального правопорушення обставин.

Слідчий зазначає про необхідність накладення арешту на нерухоме майно, яке зареєстровано за ОСОБА_5 (розмір частки - 1) на об`єкт нерухомого майна: автомийка, загальною площею 575,6 кв. м, літ «Ж»; адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення забезпечення повернення майна законному власнику, яке вибуло з його володіння усупереч його волі та унеможливлення його подальшого відчуження або пошкодження.

Слідчий подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду клопотання встановлено, що в провадженні відділення з розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, шо на підставі заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення щодо протиправного заволодіння його майном за адресою: АДРЕСА_1 у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000010 за ознаками складу злочину ч. 4 ст. 190 КК України у зв`язку з вчиненням шахрайських дій гр. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими.

Слідчий Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 10000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме: на майно, яке належить ОСОБА_5 (розмір частки - 1) на об`єкт нерухомого майна: «Автомийка», загальною площею 575,6 кв. м, літ «Ж»; адреса об`єкта: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
В силу положень ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Звертаючись до суду слідчий просить накласти арешт з метою забезпечення збереження майна, що належить потерпілому та вибуло з його володіння внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що відповідно до постанови слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві від 04.01.2021 р. авто мийка під літ.»Ж» за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, оскільки може бути здобуто внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає задоволенню з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, збереження майна, що визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки таке втручання на даній стадії досудового розслідування в права особи є виправданим і забезпечить мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Керуючись вимогами ст. ст.131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 10000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт арешт на нерухоме майно, яке зареєстровано на праві власності за ОСОБА_5 (розмір частки - 1): «Автомийка», загальною площею 575,6 кв. м, літ «Ж»; адреса об`єкта: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя