Справа №613/251/21 Провадження № 1-кс/613/78/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року. Слідчий суддя Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Богодухові клопотання прокурора Богодухівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора Богодухівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ-2102», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18.02.2021 близько 11.30 год. шляхом пошкодження запираючого пристрою незаконно проникли до будинку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали особисте майно, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18.02.2021 в період часу з 15 години 20 хвилин по 15 годину 45 хвилини було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості поблизу вул. Центральна 81, с. Кленове, Богодухівського району Харківської області, де знаходився автомобіль марки ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору, який в подальшому було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Богодухівського РВП ГУНП в Харківської області.
19.02.2021 СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області вищевказана інформація внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Розпочато досудове розслідування.
Опитаний по вказаному факту ОСОБА_5 пояснив, що 18.02.2021 року близько 07.00 години він на автомобілі марки ВАЗ 2102 д.н.з. в НОМЕР_2 зеленого кольору приїхав до свого товариша ОСОБА_8 та запропонував йому поїхати до с. Кадниця, Богодухівського району Харківської області з метою накопати металу. По дорозі до вказаного села вони звернули на вказівнику «Мерло» в напрямку с. Кленове, Богодухівського району, Харківської області. Заїхавши до села, з правої сторони вони побачили житлові будинки неподалік яких зупинилися з метою піти до села та знайти пляшку з бензином. Підійшовши до одного із будинків, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зрозуміли, що він є дачним будинком, після чого через паркан проникли на територію подвір`я де ОСОБА_5 ногою вибив вхідні двері до будинку. Зайшовши до будинку ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 почали шукати каністру з бензином, але нічого знайшли. В цей момент вони побачили, що в приміщенні коридору знаходяться алюмінієві речі, а саме таз, каструлі, сковорода, кришки, керосинова лампа, чавун, електро дроти. Вказані речі вони зібрали в купу та перенесли на подвір`я до сусіднього домоволодіння. Потім ОСОБА_5 знову плечем вибив вхідні двері сусіднього будинку, вони зайшли в приміщення коридору, однак в цей момент, коли хлопці шукали пляшку з бензином, вони почули, як з вулиці почала кричати невідома жінка. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злякалися, вибігли з будинку та побігли у напрямку поля, а автомобіль залишився поблизу села. Під час того як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 бігли по полю, їх наздогнали працівники поліції.
Автомобіль «ВАЗ-2102», д.н.з. НОМЕР_1 згідно зі свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_3 , належить, та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 .

Прокурор вказує, що враховуючи положення ст. 98 КПК України, вказаний транспортний засіб може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, тому у разі незапобігання ризикам відчуження, розпорядження та користування вказаним майном можуть бути втрачені доказі вчинення кримінального правопорушення.

У судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву, в якій просив судове засідання проводити за його відсутності, клопотання підтримав, просив його задовольнити та накласти арешт на вказаний транспортний засіб шляхом заборони його відчуження, а також користування та розпорядження ним.

Власник транспортного засобу ОСОБА_4 та особа, у фактичному володінні якої перебуває транспортний засіб - ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явились, про дату час судового засідання повідомлялись як шляхом направлення смс-повідомлення так і шляхом направлення судових повісток.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, за участі яких розглядається клопотання про арешт майна, не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, матеріали клопотання та надані докази, приходить до такого.

З доданих до клопотання документів вбачається, що СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000033 від 19.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в рамках якого під час огляду місця події було вилучено транспортний засіб «ВАЗ-2102», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , автомобіль «ВАЗ-2102», д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 .

Постановою слідчого від 19.02.2021 вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення клопотання, слідчий суддя виходить з такого.

Завданнями кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У статті 3 КПК України визначено, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Клопотання прокурора обґрунтоване саме необхідністю збереження речового доказу.

Ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження /до яких відноситься і арешт майна/ не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу /ч.1 ст.173 КПК/.

З матеріалів клопотання вбачається, що на вказаному в клопотанні транспортному засобі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 прибули в с.Кадниця, щоб накопати метал та залишили автомобіль в полі, де він і був вилучений.

Водночас, клопотання не містить даних про те, яким чином автомобіль був використаний як знаряддя злочину, які сліди кримінального правопорушення або які ознаки вчиненого правопорушення він містить на собі, для проведення яких слідчих дій він має значення. Тобто об`єктивні підстави вважати, що вказаний у клопотанні автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, - відсутні.

Отже прокурором не доведено, як використання автомобіля або розпорядження ним може зашкодити інтересам досудового розслідування, не визначено яке завдання досудового розслідування може бути виконане у разі накладення арешту, не обґрунтовано, що потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та свободи власників майна.
Оцінюючи усі надані докази відповідно до вимог ст.94 КПК України - з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя зазначає, що орган досудового розслідування у розумінні вимог статті 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу.
За наведених обставин слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора про арешт майна задоволенню не підлягає, а тимчасово вилучене майно підлягає поверненню власнику.
Керуючись ст. ст. 94, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

Тимчасово вилучене майно автомобіль «ВАЗ-2102», д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику.

Копію ухвали направити заінтересованим особам.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1