Справа № 476/640/20
Провадження № 1-кп/476/9/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2021 року Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Єланець кримінальне провадження, внесене 01.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014, по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Єланецького району Миколаївської області, громадянина України, учня 2-го курсу Єланецького професійного аграрного ліцею, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України

В С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що 31.07.2020 року близько 13:00 години у ОСОБА_7 , який перебував поблизу території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час знаходився потерпілий ОСОБА_6 , в ході сварки, яка відбувалася між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , виник раптовий злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи прямий умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , з метою заподіяння останньому шкоди здоров`ю, наніс один удар в область носа потерпілого, таким чином спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці спинки носу з набряком м`яких тканин в ділянці акулової (верхньої) дуги зправа, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні вищевказаного кримінального проступку визнав повністю, суду пояснив, що всередині літа, точної дати він не пам`ятає, близько 10.00 години до нього додому приїхав його брат ОСОБА_9 і поскаржився, що ОСОБА_10 його вдарив. Він разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 близько 12.00 години приїхали до магазину в с. Дружелюбівка Єланецького району Миколаївської області. В цей час біля магазину стояли ОСОБА_6 і ОСОБА_10 . Між ними почалася розмова, яка переросла в сварку. В цей час він, маючи намір вдарити ОСОБА_10 , замахнувся і наніс один удар правою рукою в обличчя в область носа ОСОБА_6 від чого останній впав на землю. Так сталося, по тій причині, що в момент нанесення удару ОСОБА_10 несподівано відштовхнули, а тому удар був нанесений по інерції ОСОБА_6 , який стояв поряд з останнім. Після цього до місця події стали збігатись сусіди і вони поїхали звідти.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку підтверджується слідуючими доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що влітку 2020 року, точної дати не пам`ятає, він разом з ОСОБА_10 знаходились в АДРЕСА_2 . В денний час він дізнався від ОСОБА_10 , що останній насварив ОСОБА_13 та дав йому ляпаса і відправив додому. Через деякий час до домоволодіння в АДРЕСА_2 приїхали ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і покликали його та ОСОБА_10 в провулок поговорити. Перебуваючи за межами домоволодіння, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почалася сварка під час якої його хтось вдарив в обличчя в область носа від чого він впав на землю. Далі його почали бити ногами. Він не бачив хто саме з учасників події збив його з ніг, а потім наносив удари. Однак, зазначив, що ОСОБА_9 був біля нього, у ОСОБА_11 була рука в крові, а ОСОБА_7 був від нього на відстані близько 4-х метрів, а тому не зміг завдати йому тілесних ушкоджень. Ніяких претензій до ОСОБА_7 він не має.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що влітку 2020 року, точної дати не пам`ятає, до нього вранці прийшов ОСОБА_7 і сказав, що треба поїхати до ОСОБА_10 розібратись. Вони разом приїхали з с. Малоукраїнка до с. Дружелюбівка, потім приїхали ОСОБА_15 та ОСОБА_9 . Вони всі відвели ОСОБА_10 в провулок, потерпілий також був з ним, ОСОБА_7 цікавився чому образили його брата ОСОБА_9 . ОСОБА_10 висловлювався словами нецензурної лайки в адресу ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_7 , маючи намір вдарити ОСОБА_10 , наніс один удар правою рукою в область носа ОСОБА_6 тому, що він ( ОСОБА_11 ) відштовхнув ОСОБА_10 в момент нанесення удару. Від удару потерпілий впав на землю. Він одразу підійшов підняти потерпілого, однак останній вкусив його за руку. Він нікому не наносив тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що влітку 2020 року, точної дати не пам`ятає, він разом з ОСОБА_13 приїхали до магазину в с. Дружелюбівка випити квасу. Вони взяли по бокалу квасу і сіли на лавочці біля домоволодіння пити квас. В цей час ОСОБА_13 справив потребу біля будинку, ОСОБА_10 , побачивши це, вдарив ОСОБА_13 по потилиці і наказав їм забиратись геть. Він разом з ОСОБА_13 поїхали до його брата ОСОБА_7 і розповіли, що їх побили. Після цього вони разом приїхали з с. Малоукраїнка до с. Дружелюбівка. ОСОБА_10 і ОСОБА_6 сиділи на вулиці. Вони всі разом відійшли у провулок, де розпочалась сварка в ході якої ОСОБА_10 хотів його вдарити, а ОСОБА_7 мав намір вдарити ОСОБА_10 , але ОСОБА_11 відштовхнув ОСОБА_10 і ОСОБА_7 наніс один удар рукою в обличчя ОСОБА_6 від чого останній впав на землю. ОСОБА_11 хотів підняти ОСОБА_6 , однак останній вкусив того за руку. На цьому все припинилось. Він особисто нікого не бив.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надали пояснення, аналогічні поясненням, які надав в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що точної дати не пам`ятає, він вийшов з двору, проходячи повз паркан до магазину, побачив як ОСОБА_13 справив потребу біля його будинку, за що він вдарив ОСОБА_13 по потилиці, і сказав, щоб останній разом з ОСОБА_9 забирались звідти. Через деякий час до домоволодіння приїхали ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . Вони почали сваритись і в ході сварки ОСОБА_9 вдарив його. ОСОБА_14 і ОСОБА_7 схопили його і стали тримати, ОСОБА_6 зробив спробу розборонити їх, але в цей час ОСОБА_11 обійшов ОСОБА_6 ззаду і наніс йому удар в потилицю. Від удару потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_9 і ОСОБА_11 стали бити потерпілого ногами. Він не міг втрутитись та захистити потерпілого, так як в цей час його тримали ОСОБА_14 та ОСОБА_16 . Удари потерпілому наносили на протязі близько 5-10 хв. ОСОБА_7 не бив потерпілого, так як в момент побиття, він тримав його за руку. Події, які відбувалися потерпілий не бачив, його одразу повалили на землю.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що точної дати не пам`ятає, вона вийшла з двору і побачила, що обличчя ОСОБА_6 було у крові. Як відбувалася бійка вона не бачила, знає лише зі слів своєї сусідки ОСОБА_18 . Після цього вона зателефонувала до поліції.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що точної дати не пам`ятає, вона бачила як ОСОБА_6 лежав на землі, а худий, високий незнайомий хлопець наносив йому удар ногою, обличчя його вона не бачила. ОСОБА_10 хотів захистити потерпілого, але його тримали за руки і давили за горло.

Крім пояснень вищевказаних осіб, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального проступку підтверджується також сукупністю письмових доказів, зібраних під час досудового розслідування і досліджених судом в ході судового розгляду, в тому числі:

протоколом прийняття заяви потерпілого про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31.07.2020 року, із якого вбачається, що 31.07.2020 року близько 12.30 години ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а.п.107);

висновком експерта № 329 від 19.08.2020 року із якого вбачається, що у ОСОБА_6 мали місце: рана в ділянці спинки носа з набряком м`яких тканин в ділянці акулової (верхньої) дуги з права. Рана виникла від дії тупого предмету до звернення в лікарню, куди звернувся 31.07.2020 року. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від однієї травматичної дії. Тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Не виключається вірогідність утворення рани і при обставинах на які вказує потерпілий (… почали наносити удари в область голови ОСОБА_6 було нанесено близько 5-10 ударів). Не виключається вірогідність утворення рани в ділянці спинки носа з набряком м`яких тканин в ділянці акулової (верхньої) дуги зправа внаслідок падіння з положення стоячи та ударі об твердий предмет. (а.п. 108-109);

даними інформації КНП «Єланецька лікарня» Єланецької селищної ради Миколаївської області наданої на запит суду 05.03.2021 року із якої слідує, що ОСОБА_6 31.07.2020 року звертався за медичною допомогою на пункт швидкої допомоги Єланецької лікарні та до лікаря-травматолога з діагнозом: «Забійна рана носа. Забій м`яких тканин обличчя. Перелом кісток носа.» (а.п. 144-145);

даними витягів з журналу амбулаторних звернень громадян, журналу обліку та звернень, доставлення осіб в зв`язку із заподіянням їм тілесних ушкоджень, інформування органів та підрозділів поліції про такі випадки за 2020 рік із яких слідує, що ОСОБА_6 31.07.2020 року звертався за медичною допомогою на пункт швидкої допомоги Єланецької лікарні та до лікаря-травматолога з діагнозом: «Забійна рана носа. Забій м`яких тканин обличчя. Перелом кісток носа.» (а.п. 167-170);

записами із амбулаторної картки ОСОБА_6 із яких вбачається, що останній 31.07.2021 року звернувся до лікаря-травматолога зі скаргою на болі в м`яких тканинах обличчя та носа, головні болі. Зі слів ОСОБА_6 дві години назад був побитий невідомими особами. Встановлено діагноз: «Забійна рана носа. Забій м`яких тканин обличчя. Перелом кісток носа.»

Суд, керуючись ст.94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
З урахуванням повного та об`єктивного розгляду всіх обставин в їх сукупності, суд приходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння стороною обвинувачення.
За вказаних обставин, суд, оцінивши всі досліджені докази в сукупності, проаналізувавши дані показань обвинуваченого, потерпілого, свідків, висновок експерта, прийшов до висновку, що доводи потерпілого з приводу відсутності в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення, є безпідставними.
Так, під час судового розгляду потерпілий пояснив, що він не бачив хто із учасників події наніс йому удар в область носа. Проте, його твердження, що це не міг бути обвинувачений суд вважає припущенням. Із пояснень наданих суду свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та самим обвинуваченим слідує, що удар, який завдав потерпілому тілесних ушкоджень наніс саме ОСОБА_7 . І ці поясненнями не спростовано потерпілим належними та допустимими доказами.
Обставин, які б вказували на наявність у обвинуваченого чи свідків будь-якого мотиву, щоб обмовити ОСОБА_7 судом не встановлено.
Оцінюючи зібрані докази в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 стороною обвинувачення вірно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Судом також досліджені характеризуючі матеріали на обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_7 дійсно проживає по АДРЕСА_1 . За місцем проживання характеризується позитивно.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин для обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та положень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. "Про практику призначення судами кримінального покарання", особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, який не працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його ставлення до вчиненого кримінального проступку, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, суспільну небезпечність даного кримінального проступку, обставини за яких було вчинено кримінальний проступок, наслідки, що настали від кримінального проступку, думку потерпілого щодо покарання, яке необхідно призначити, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним кримінальний проступок, у вигляді громадських робіт. Таке покарання буде, на думку суду, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази, процесуальні витрати у справі відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання в вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Необхідність у застосуванні запобіжних заходів відсутня.

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1