Справа № 357/4258/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження №0000019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської область, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого вантажником без оформлення трудових відносин, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_3
в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, обіймаючи посаду телефоніста інформаційно телекомунікаційного вузла військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 20.10.2014 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується по АДРЕСА_2 та по 16.04.2020 включно проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам щодо обставин вчинення злочину. Зазначив, що 20.10.2014 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка дислокувалася по АДРЕСА_2 та у зв`язку з проблемами з оформленням громадянства дружини. Після залишення військової частини він з дружиною виїхав за межі України. Жалкує про скоєне, запевнив суд, що зробив для себе належні висновки, готовий нести покарання за вчинений злочин. Водночас просить врахувати, при призначенні покарання наявність на його утриманні однієї малолітньої та однієї неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, захисник, не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані:

- за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вчинив закінчений умисний нетяжкий злочини. Суд також враховує наслідки, які настали від його вчинення.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності та раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно. Обвинувачений одружений має на утриманні одну малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується належним чином завіреною та перекладеною копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 17.08.2018. Під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений не є особою із високою ймовірністю вчинення повторного злочину, а тому не становить підвищену суспільну небезпеку для суспільства.

З огляду на вищевказані обставини, поведінку обвинуваченого в суді, який негативно поставився до своїх вчинків, суд визнає вказану в обвинувальному акті обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття.

На підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами:

-визнання обвинуваченим своєї вини.

-перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним та іншими нових злочинів, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 407 КК України, розмір якого повинен ближчим до максимального.

Зважаючи, на те, що обвинувачений, повністю визнав свою вину, наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин і відсутність обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням позиції сторони обвинувачення та захисту на переконання суду, такий розмір покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Водночас враховуючи вищевказані обставини у їх сукупності, правову позицію прокурора та захисника, які вважають, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе зі звільненням його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку, який з огляду на тяжкість та характер вчиненого кримінального правопорушення має бути середнім.
Цивільні позови не заявлялися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст.407 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1