Справа № 645/4865/17
Провадження № 1-кп/645/67/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Фрунзенського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0001306 за обвинуваченням:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку (республіка Азербайджан), громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що має середню освіту, працює ПП «Садигов», вдівець, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 05.06.2017 року о 21 годині 30 хвилин, знаходився на вулиці за адресою: АДРЕСА_2 , де зустрів знайомого ОСОБА_7 , з яким був разом зі своїм товаришем ОСОБА_8 . В цей час між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на підґрунті особистих неприязних відносин. В ході конфлікту у ОСОБА_10 виник злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , реалізуючи який ОСОБА_10 схопив рукою за праве передпліччя ОСОБА_7 та долаючи супротив останнього почав відводити його від ОСОБА_8 . ОСОБА_8 побачив протиправні дії ОСОБА_10 , з метою припинення конфлікту підійшов до ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та намагався встати між ними, тим самим припинити конфлікт. В цей час у ОСОБА_10 на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , реалізуючи який ОСОБА_10 , діючи умисно, наніс один удар кулаком правої руки в праву частину обличчя ОСОБА_8 , від чого останній впав на землю та на декілька секунд втратив свідомість. Своїми умисними діями ОСОБА_10 , спричинив ОСОБА_8 , згідно висновку судово медичної експертизи № 3677-С/17 від 29.11.2017 року тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця та садна на голові, сколу коронки одного зубу, закритого перелому нижньої стінки правої орбіти. По ступеню тяжкості перелом нижньої стінки правої орбіти є тілесним ушкодженням середнього ступеня тяжкості, що спричинило за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), закрита черепно мозкова травма є легким тілесним ушкодженням, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), синець, садно, скол коронки одного зуба це легкі тілесні ушкодження. Після того, як ОСОБА_10 подолав супротив ОСОБА_8 він наніс декілька ударів кулаком в область грудної клітини потерпілого ОСОБА_7 , штовхнувши його, від чого потерпілий впав на землю на грудну клітину. ОСОБА_10 сів на ОСОБА_7 зверху в області попереку та наніс серію ударів кулаками обох рук в область голови, а також утримував за шию, намагаючись не відпускати потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши останньому , згідно висновку судово-медичної експертизи № 2312-С/17 від 04.08.2017 року тілесні ушкодження у виді синців на голові, саден на шиї, правій руці та тулубі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою провину не визнав, та пояснив, що йому необхідно було оформити громадянство своєї дитині та його знайомі порекомендували ОСОБА_13 , який може допомогти швидко та легально оформити громадянство. В травні 2017 року він зустрівся із ОСОБА_7 , та вони домовилися, що останній допоможе ОСОБА_10 в оформленні громадянства, та за послуги ОСОБА_7 , ОСОБА_10 передав йому грошові кошти. ОСОБА_14 пообіцяв оформити громадянство протягом 15 робочих днів. Але коли пройшло 15 робочих днів, ОСОБА_14 відключив мобільний телефон, ОСОБА_10 не зміг йому додзвонитися. Після чого, ОСОБА_10 узнав де мешкає ОСОБА_14 та поїхав за адресою мешкання останнього. Приїхавши до місця мешкання потерпілого, двері відчинила його матір, та повідомила, що ОСОБА_15 не має вдома. Цього ж дня, 05.06.2017 року, близько 21 год. 30 хв. він знаходився біля під`їзду де мешкає ОСОБА_7 та побачив останнього, який знаходився разом із раніше незнайомим йому ОСОБА_8 .. ОСОБА_10 взяв ОСОБА_15 за руку, та відвів в сторону, щоб поспілкуватися з ним, а ОСОБА_8 попрохав залишитися на місці. Проте до них підійшов ОСОБА_8 та спросив, що відбувається. ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_15 повинен йому повернути грошові кошти. В ході конфлікту ОСОБА_7 кулаком правої руки замахнувся до ОСОБА_10 , намагаючись вдарити його в обличчя, але ОСОБА_10 увернувся від удару та даний удар прийшовся в обличчя ОСОБА_8 . Від даного удару ОСОБА_8 впав на землю. ОСОБА_10 потягнув руками за одяг ОСОБА_7 та повалив його на землю на грудну клітину, сів зверху на ОСОБА_7 та наніс декілька ударів долонею по голові, після чого під`їхала на автомобілі матір ОСОБА_7 та почала кричати та оскорбляти ОСОБА_10 . Обвинувачений в судовому засіданні наполягав, що він не винен у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілим, оскільки він тільки захищався.

Не дивлячись на невизнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_10 , його вина у фактично скоєному повністю підтверджується сукупністю зібраними у справі і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який допитаний в судовому засіданні пояснив, що дійсно до нього звернулася його знайома ОСОБА_16 , яка просила допомогти ОСОБА_10 зробити документи. Потерпілий погодився зустрітися з раніше незнайомим ОСОБА_10 , який просив допомогу в оформленні документів, потерпілий погодився допомогти ОСОБА_10 , взяв документи для роботи. Але потерпілий не зміг допомогти ОСОБА_10 в оформленні документів, про що повідомив свою знайому ОСОБА_16 . Через деякий час на його адресу з боку ОСОБА_10 почалися погрози щодо неоформлена документів. 05.06.2017 року, приблизно з 21 по 22 годині, він разом зі своїм товаришем ОСОБА_8 поверталися з прогулянки до дому, коли вони підходили до будинку де мешкає потерпілий: АДРЕСА_2 із кущів на алею вийшов ОСОБА_10 , відштовхнув ОСОБА_8 та висловлюючись нецензурною лайкою схопив потерпілого за руку, намагаючись витягнути його у бік, де знаходився автомобіль обвинуваченого. ОСОБА_8 коли це побачив намагався припинити дії обвинуваченого та встати між ними, але ОСОБА_10 кулаком правої руки наніс удар в обличчя ОСОБА_8 .. Від даного удару ОСОБА_8 впав на землю. Після чого він побачив світло фар автомобіля та жіночий крик, він по голосу впізнав свою матір, яка побачила, що ОСОБА_8 впав, вибігла зі свого автомобіля та підбігала до ОСОБА_17 . При цьому ОСОБА_10 продовжив тягнути ОСОБА_7 в бік. До них підбігла матір ОСОБА_7 почала кричати на ОСОБА_10 та повисла у нього на руці, щоб припинити неправомірні дії обвинуваченого, але ОСОБА_10 намагався вдарити матір, в результаті чого ОСОБА_7 намагався перехвати руку ОСОБА_10 , але останній повалив ОСОБА_7 на землю на живіт. ОСОБА_10 сів зверху на потерпілого та наніс декілька ударів по голові руками, також застосував задушливі прийоми за шию. Після чого, потерпілий почув голос матері, яка викликала поліцію. Через деякий час приїхала поліція. Після чого, ОСОБА_7 написав заяву поліцейським, а він разом з ОСОБА_8 та матір`ю піднялися до них в квартиру, щоб змити кров та переодягнутися. Вже дома вони побачили, що у ОСОБА_7 маються садна на тілі, розірваний одяг, у ОСОБА_8 були розбити окуляри, зламаний зуб, а також було велике садно під оком. ОСОБА_7 пояснив, що від ударів, які йому спричинив обвинувачений у нього боліло все тіло, та шия.

Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який допитаний в судовому засіданні пояснив, що він вже декілька років товаришує з ОСОБА_7 05.06.2017 року приблизно о 21 год. 30 хв. він разом з ОСОБА_7 поверталися з прогулянки до дому. Коли вони проходили до алеї в торці будинку АДРЕСА_2 на ОСОБА_7 напав раніше не знайомий йому чоловік, як потім було з`ясовано, це був ОСОБА_10 , який потягнув ОСОБА_7 за передпліччя в бік дороги. Коли ОСОБА_8 побачив, що його товаришу загрожує небезпека, він підійшов та встав між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , щоб припинити неправомірні дії ОСОБА_10 , але останній наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар правої руки в праву частину обличчя скулу, від даного удару ОСОБА_8 впав на землю, втративши свідомість на декілька секунд. Коли ОСОБА_8 прийшов до тями він побачим матір ОСОБА_7 , а також побачив ОСОБА_10 , який сидів на спині ОСОБА_7 , який лежав на землі на животі, при цьому ОСОБА_10 наносив удари руками ОСОБА_7 в область голови та шиї. Матір ОСОБА_7 викликала поліцію, після приїзду якої він та ОСОБА_7 написали заяви по даному факту нападу на них ОСОБА_10 . Потерпілий також зазначав, що в результаті удару який наніс йому ОСОБА_10 , були розбиті його окуляри, зламана коронка зубу. Також потерпілий наполягав, що саме ОСОБА_10 наніс йому удар в обличчя.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю потерпілого ОСОБА_7 .. На початку червня 2017 року вона знаходилася вдома за адреосю: АДРЕСА_3 , коли почула сильний стук у двері. Після того, як вона відчинила двері, побачила двох чоловіків, як пізніше було з`ясовано один з них був ОСОБА_10 , який запитав де знаходиться її син, на що вона повідомили, що ОСОБА_15 немає вдома. Коли ОСОБА_10 почав на адресу ОСОБА_15 висловлювати погрози, свідок повідомила, що викликає поліцію, після чого останні пішли. Цього ж дня, приблизно о 21 годині знову прийшов ОСОБА_10 та шукав її сина, вона повідомили, що сина дома немає. Після чого ОСОБА_10 пішов. Через деякий час вона вийшла на вулицю сіла в свій автомобіль та почала їхати в бік дороги, але через декілька секунд в світлі фар вона побачила трьох чоловіків: це були її син ОСОБА_7 , його товариш ОСОБА_8 та раніше незнайомий чоловік, який приходив на передодні до неї ОСОБА_10 , який тримав ОСОБА_15 за куртку спереду. ОСОБА_8 намагався встати між ОСОБА_10 та її сином, після чого свідок побачила, що ОСОБА_10 наносить кулаком удар в праву частину голови ОСОБА_8 , від даного удару ОСОБА_8 впав на землю. Після чого ОСОБА_10 продовжив тягнути ОСОБА_7 у бік. Свідок вискочила зі свого автомобіля та підбігла до ОСОБА_8 , який лежав на землі. Свідок почала викликати поліцію. ОСОБА_18 побачила, як ОСОБА_10 тримає ОСОБА_15 та трясе його. Свідок підбігла до них та схопила ОСОБА_10 за руку, але він намагався її вдарити, в результаті чого ОСОБА_15 перехопив руку ОСОБА_10 , намагаючись стримати його удар. Проте ОСОБА_10 заломив руки ОСОБА_7 за спину та повалив його на землю на живіт. Після чого, ОСОБА_10 сів на ОСОБА_7 на спину та почав наносити удари, вона почала повторно викликати поліцію. Після приїзду поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 написали заяви про напад.

Показаннями свідка ОСОБА_19 , яка в судовому засідання пояснила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . 05.06.2017 року в проміжок часу з 21 по 22 годину вона знаходилася на вулиці Велозаводській у м. Харкові коли почула як хтось на вулиці виражається нецензурною лайкою, потім вона побачила трьох чоловіків. Як потім було з`ясовано, це були ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .. При цьому ОСОБА_10 схопив ОСОБА_7 , тоді як ОСОБА_8 намагався встати між ними, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , але ОСОБА_10 ударив кулаком руки ОСОБА_8 в обличчя, після чого останній впав на землю, а ОСОБА_10 повалив ОСОБА_7 на землю та почав його бити та виражатися нецензурною лайкою. Вона бачила все це, оскільки знаходилася від осіб, які дралися на відстані, приблизно, 3-х метрів.

Змістом протоколу прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 05.06.2017 року, в якій зазначалося, що 05.06.2017 року приблизно о 22 годині за адресом: АДРЕСА_2 йому були спричинені тілесні ушкодження.

Змістом протоколу прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 05.06.2017 року, в якій вказувалося, що 05.06.2017 року приблизно о 22 годині невідомий чоловік спричинив тілесні ушкодження.

Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 08.07.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , в ході проведення якого останній показав та пояснив, що ОСОБА_10 наніс кулаком правої руки один удар з правої сторони в область обличчя потерпілого та ілюстративним матеріалом до нього.

Висновком судово-медичної експертизи № 2316/-С/17 від 04.08.2017 року, згідно якого у ОСОБА_8 малися: синець на голові, скол коронки одного зуба, які виникли від дії тупих твердих предметів; садна на голові, правій руці, які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою діючою поверхнею за механізмом удару тертя. По ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.п. 2.3.4 «б», п. 2.3.5. Наказу МОЗ України від 17.08.1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Обставини, на які посилається ОСОБА_8 , в ході проведення слідчого експерименту в загалі не суперечать об`єктивним судово медичним даним в частині способу та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень.

Висновком судово-медичної експертизи № 2619-С/17 від 17.08.2017 року згідно якого на підставі наданої медичної документації, консультації лікаря-рентгенолога, у ОСОБА_8 малися: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, синець та садно на голові, скол коронки одного зуба, закритий перелом нижньої стінки правої орбіти, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів; садно на правій руці, яке виникло від дії тупого твердого предмету за механізмом удару-тертя. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли бути отримані у термін, вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Індивідуальні особливості травмуючих предметів у пошкодженнях встановлених у ОСОБА_8 не відобразились. По ступеню тяжкості закритий перелом нижньої стінки правої орбіти це середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня) (згідно п.п. 2.2.1. а, б, в., і 2.2.2. Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень); закрита черепно-мозкова травма це легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року; синці, садно та скол коронки одного зуба це легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.п. 2.3.2 «б», п. 2.3.5. Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 08.09.2017 року за участю ОСОБА_10 , в ході якого останній повідомив, що 05.06.2017 року на вулиці за адресою: АДРЕСА_2 він зустрівся з ОСОБА_7 у них виник конфлікт, в ході якого він взяв правою рукою за ліве передпліччя ОСОБА_7 та відвів в бік, після чого повалив потерпілого на землю на грудну клітину, сів на потерпілого та наніс удари в область голови та шиї останнього.

Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 29.08.2017 року за участю свідка ОСОБА_19 , в ході проведення якого остання розповіла, що 05.06.2017 року, близько 21 год. 30 хв. вона знаходилася за адресою: АДРЕСА_2 та в цей час вона побачила, як ОСОБА_10 , який схопив за передпліччя ОСОБА_7 та потягнув в бік. Інший молодий чоловік, ОСОБА_8 , намагався відсторонити ОСОБА_10 від ОСОБА_7 , в результаті чого ОСОБА_10 наніс кулаком правої руки один удар ОСОБА_8 в область обличчя справа, від чого останній впав на спину на землю. Після цього ОСОБА_10 повалив на землю ОСОБА_7 сів на нього зверху та наніс декілька ударів кулаками по голові та шиї ОСОБА_20 та ілюстративним матеріалом до нього.

Висновками судово-медичної експертизи № 2944-С/17 від 12.09.2017 року, згідно яких у ОСОБА_7 малися: синці на голові, які виникли від дії тупих твердих предметів за механізмом удару-тертя. Індивідуальні властивості травмуюючої поверхні тупого твердого предмета (ів) в місцях пошкодження не відобразилися, тому судити про конкретне знаряддя травми не представляється можливим. По ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.п.2.3.2. «б», п.2.3.5. Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 за механізмом вказаним ОСОБА_10 в протоколі проведення слідчого експерименту від 08.09.2017 року, є малоймовірними. Показання ОСОБА_19 , дані нею при проведені слідчого експерименту від 29.08.2017 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень

Висновком судово-медичної експертизи № 3156-С/17 від 20.10.2017 року, згідно якого у ОСОБА_8 малися: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, синець, садно на голові, скол коронки одного зуба, закритий перелом нижньої стінки правої орбіти, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів; садно на правій руці, яке виникло від дії тупого твердого предмету за механізмом удару тертя. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли бути отримані у термін, вказаний в постанові про призначення судово медичної експертизи. Індивідуальні особливості травмуючих предметів у пошкодженнях, встановлених у ОСОБА_8 не відобразились. По ступеню тяжкості закритий перелом нижньої стінки правої орбіти це середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21дня); закрита черепно-мозкова травма це легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти тижнів, але не більше 3-х тижнів (21 дня); синці, садно та скол коронки одного зуба це легкі тілесні ушкодження. Обставини, на які посилаються як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_19 в ході проведення з ними слідчих експериментів в загалі не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу та механізму спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень виникнення тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_8 при тих обставинах, на які посилається ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту за його участю, малоймовірно.

Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 13.07.2017 року, за участю потерпілого ОСОБА_7 , в ході якого потерпілий зазначав, що 05.06.2017 року, приблизно о 21 год. 30 хв. він разом з ОСОБА_8 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 . Між ним та ОСОБА_10 виник конфлікт, в ході якого останній схопив його за праве передпліччя та відвів в бік. ОСОБА_10 декілька разів ударів кулаками ОСОБА_7 в область грудної клітини, ОСОБА_8 намагався розняти чоловіків, але ОСОБА_10 кулаком правої руки наніс один удар ОСОБА_8 в область обличчя з права. Від удару ОСОБА_8 впав на землю. ОСОБА_10 штовхнув ОСОБА_21 від чого він впав на землю на грудну клітину. ОСОБА_10 сів на ОСОБА_7 зверху в області поперек та наніс декілька ударів кулаками обох рук в область голови, застосувавши задушливі та бокові захвати за шию, та ілюстративним матеріалом до нього.

Висновком судово медичної експертизи № 2321-С/17 від 04.08.2017 року, згідно яких у ОСОБА_7 малися: синці на голові, руці, тулубі, які виникли від дії тупих твердих предметів за механізмом удару-тертя. Всі ушкодження могли бути отримані в термін, вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи. По ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.п. 2.3.2. «б», п.2.3.5. Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Обставини на які посилається ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту в загалі не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень. Обставини на які посилається ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту в загалі не суперечать об`єктивним судово медичним даним в частині способу та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень.

Фактичними даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.08.2017 року, в ході проведення якого свідок ОСОБА_19 впізнала ОСОБА_10 , як особу яка 05.06.2017 року знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 наносив тілесні ушкодження двом чоловікам.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого просив визнати даний доказ недопустимим, оскільки ОСОБА_10 на фотознімку не схожий на себе. Проте, дані доводи захисника є неспроможними, оскільки це суб`єктивне сприйняття захисником даного фотознімку, крім того доказ може бути визнаний недопустимим, якщо він отриманий всупереч порядку, встановленим КПК України, проте порушень норм КПК України при проведенні пред`явленні особи за фотознімками для впізнання судом не встановлено.

Отже, підстав вважати протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками недопустимим доказом немає.

Змістом протоколу проведення слідчого експеримент від 29.08.2017 року за участю свідка ОСОБА_19 , яка зазначила, що 05.06.2017 року біля 21 год. 30 хв., вона знаходилася за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час вона побачила, як ОСОБА_10 схопив за передпліччя ОСОБА_7 та повів в бік. Інший молодий чоловік - ОСОБА_8 , намагався відсторонити ОСОБА_10 від ОСОБА_21 , проте ОСОБА_10 , огли кулаком правої руки наніс 1 один удар ОСОБА_8 в область обличчя з права від чого ОСОБА_8 упав на землю. Після цього, ОСОБА_10 повалив на землю ОСОБА_7 , сів на нього зверху та наніс декілька ударів кулаками по голові та шиї та ілюстративним матеріалом до нього.

Висновком судово - медичної експертизи № 2944-С/17 від 12.09.2017 року, згідно яких на підставі даних судово медичної експертизи ОСОБА_7 у нього малися: синці на голові, які виникли від дії тупих твердих предметів; садна на шиї, правій руці, тулубі, які виникли від дії тупих твердих предметів за механізмом удар-тертя. Індивідуальні властивості травмуючої поверхні тупого твердого предмета (ів) в місцях пошкоджень не відобразилися, тому судити про конкретне знаряддя травми не представляється можливим. По ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.п. 2.3.2 «б», п. 2.3.5 Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виникнення тілесних пошкоджень у ОСОБА_7 , за механізмом вказаним ОСОБА_10 в протоколі проведення слідчого експерименту від 08.09.2017 року є малоймовірним. Показання ОСОБА_19 , дані нею при проведенні слідчого експерименту від 29.08.2017 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у ОСОБА_7 , тілесних ушкоджень.

Крім того, у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ..

Так, свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні розповів, що 05.06.2017 року, в період часу з 21 години по 23 годину він разом зі своїм товаришем ОСОБА_25 знаходилися по АДРЕСА_2 . Вони почули нецензурну лайку, крики та побачили двох чоловіків, це були раніше не знайомі ОСОБА_10 та ОСОБА_7 .. Після цього до них підійшов інший молодий чоловік, раніше незнайомий ОСОБА_8 .. ОСОБА_7 намагався вдарити ОСОБА_10 кулаком, замахнувся, але ОСОБА_10 відвернувся та удар прийшовся в область голови іншого хлопця ОСОБА_8 , який підійшов до них.

Так, свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні розповів, що він разом зі своїм товаришем ОСОБА_26 знаходилися у АДРЕСА_2 . Вони почули нецензурну лайку, крики та побачили раніше не знайомих двох чоловіків. Як пізніше було з`ясовано один чоловіків це був ОСОБА_10 , інший ОСОБА_7 .. Після цього до них підійшов інший молодий чоловік, раніше незнайомий ОСОБА_8 .. ОСОБА_7 намагався вдарити ОСОБА_10 кулаком, замахнувся, але ОСОБА_10 , огли відвернувся та удар прийшовся в область голови іншого хлопця ОСОБА_8 ..

Проте показання даних свідків, суд вважає неспроможними та не бере до уваги, виходячи з наступного.

Так, в ході досудового розслідування було проведено 26.10.2017 року зі свідком ОСОБА_24 слідчий експеримент, під час проведення якого свідок пояснив, що 05.06.2017 року, приблизно з 21 години по 23 годину, він знаходився на вулиці за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська, 30. На відстані 10-15 метрів від себе він побачив конфлікт між ОСОБА_10 та двома чоловіками. Чоловік, зростом 160-170 см, худорлявої статура знаходився на відстані 50 см від ОСОБА_10 , огли. Другий чоловік - 180-190 см зростом, повної статури, знаходився на відстані 50 см праворуч від ОСОБА_10 на відстані 50 см ліворуч від першого хлопця. Перший хлопець замахнувся кулаком правої руки, щоб нанести удар в область голови ОСОБА_10 , але останній відхилився назад, таким чином, що перший хлопець вдарив другого хлопця в голову. Від удару хлопець не падав, свідомість не втрачав. ОСОБА_10 удари нікому не наносив, повалив першого хлопця на землю, сів в області попереку, заламав руки. Також до протоколу додано ілюстративний матеріал.

Крім того, в ході досудового розслідування проведено слідчий експеримент 26.10.2017 року зі свідком ОСОБА_23 , вході якого останній розповів, що 05.06.2017 року о 21 год. 20 хв. він знаходився біля будинків №№ 28 та 32 по вул. Велозаводський в м. Харкові. В темний час доби на відстані 20 метрів від нього стався конфлікт між ОСОБА_10 та двома хлопцями. Перший чоловік зростом, приблизно 170 см знаходився поруч з ОСОБА_10 обличчям до нього. Другий, зростом біля 185 см, знаходився на відстані 50 см праворуч від ОСОБА_10 та на відстані 50 см ліворуч від першого чоловіка. Перший хлопець замахнувся кулаком правої руки, щоб нанести удар в область голови ОСОБА_10 , однак останній зробив крок назад, таким чином удар прийшовся в обличчя другого хлопця. Від удару даний чоловік не впав, свідомість не втрачав. ОСОБА_10 схопив першого чоловіка за одяг та повалив на землю на живіт, сів в області попереку, заламав руки за спину, але ударів не наносив.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3677-С/17 від 29.11.2017 року, встановлено, що у ОСОБА_8 малися: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, синець та садно на голові, скол коронки одного зуба, закритий перелом нижньої стінки правої орбіти, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів; садно на правій руці, яке виникло від дії тупого твердого предмету за механізмом удару-тертя. Індивідуальні особливості травмуючих предметів у пошкодженнях встановлених у ОСОБА_8 , не відобразилися. По ступеню тяжкості закритий перелом нижньої стінки правої орбіти це середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило за особою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня); закрита черепно-мозкова травма це легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів ( 21дня); синці, садно та скол коронки одного зуба це легкі тілесні ушкодження. Виникнення тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_8 при обставинах на які посилаються ОСОБА_23 , ОСОБА_24 малоймовірно.

Крім того, в ході судового розгляду ухвалою суду було надано окреме доручено Немишлянському ВП ГУНП в Харківській області провести слідчий експеримент за участю свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , судово-медичного експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи щодо подій 05.06.2017 року, за результатами проведення яких призначено додаткову судово-медичну експертизу.

Органом досудового розслідування виконано окреме доручення, проведено слідчі експерименти за участю свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , за результатами якихпроведено судово- медичну експертизу №09/408-С/2019 згідно з висновками якої у ОСОБА_8 малися: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, синець та садно на голові, скол коронки одного зуба, закритий перелом нижньої стінки правої орбіти, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів; садно на правій руці, яке виникло від дії тупого твердого предмета за механізмом удару-тертя. Вищевказані тілесні ушкодження ОСОБА_8 могли бути отримані у термін, вказаний в ухвалі про призначення судово-медичної експертизи. Індивідуальні особливості травмуючих предметів у пошкодженнях, встановлених у ОСОБА_8 не відобразились. За ступенем тяжкості закритий перелом нижньої стінки правої орбіти це середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що спричинило за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів; закрита черепно-мозкова травма це легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня); синці, садно та скол коронки одного зуба це легкі тілесні ушкодження. Виникнення тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_8 при обставинах на які посилаються як ОСОБА_23 , так і ОСОБА_24 , малоймовірно.

Суд при оцінці доказів ставиться критично до пояснень свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , оскільки їх свідчення не узгоджуються із встановленими обставинами справи, які підтверджені належними доказами та суперечать показанням потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_27 , висновкам судово-медичних експертиз.

Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони захисту ОСОБА_22 повідомила, що вона порекомендувала своєму знайомому ОСОБА_10 , як особу, яка може допомогти оформити необхідні документи для підтвердження громадянства дитини. Їй відомо, що ОСОБА_7 погодився допомогти ОСОБА_10 , та в її присутності ОСОБА_10 передав грошові кошти ОСОБА_28 за його послуги та обіцяв допомогти протягом 15 днів. Але через місяць так нічого ОСОБА_7 не зробив, крім того він перестав відповідати на дзвінки ОСОБА_10 . 05.06.2017 року біля 21 годині, вони прийшли до ОСОБА_7 до дому з`ясуватися чому він не виконав свою роботу та не оформив документи. Двері квартири, де мешкає ОСОБА_7 відчинила матір ОСОБА_15 , яка повідомила, що сина не має вдома. Вийшовши на вулицю вони побачили автомобіль ОСОБА_7 , та вирішили його дочекатися на вулиці. Свідок відійшла до магазину «Посад». ОСОБА_10 залишився біля будинку ОСОБА_7 .. Через декілька хвилин їй зателефонувала ОСОБА_10 вона почула по телефону якісь крики та побігла до будинку ОСОБА_15 . Вона побачила, як ОСОБА_7 лежить на землі, ОСОБА_10 сидить на ньому, утримуючи руки ОСОБА_14 за спиною. Поруч знаходився ОСОБА_8 , який піднімав з землі свої окуляри. Свідок повідомила, що не бачила, щоб ОСОБА_10 наносив кому-небудь удари.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , не вказала нових даних які б спростували показання свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_19 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підтвердили б показання обвинуваченого ОСОБА_10 .

Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання обвинуваченого, потерпілих, свідків, а також досліджені під час судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, та такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами. Вказані докази суд покладає в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_10 обвинувачення по даному кримінальному провадженню.

Враховуючи викладене, невизнання обвинуваченим винуватості у скоєному, розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення та їх наслідки, оскільки провина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України, при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказів.

Оцінюючи указані вище докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України, встановлена згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України).

Так, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим, а саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень (по епізоду спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 ).

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (по епізоду спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ).

Вину обвинуваченого ОСОБА_10 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України суд вважає доведеною.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.

Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд керується вимогами ст. 65 КК України, а саме: враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченого в межах санкції статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за скоєне, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, так згідно ст. 12 КК України ч.1 ст. 125 КК України відноситься до кримінальних проступків, ч.1 ст.122 КК України відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до скоєного, який протягом досудового розслідування та судового розгляду намагався ухилитися від відповідальності за вчинений ним злочин, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого, суд вважає, призначити покарання в межах санкцій статей ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України.

Підстав для винесення виправдувального вироку, як зазначав обвинувачений та його захисник, немає.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлений цивільний позов, відповідно до якого він просить стягнути з ОСОБА_10 на його користь моральну шкоду у розмірі 2000 грн. в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Потерпілим ОСОБА_29 заявлений цивільний позов, відповідно до якого він просить стягнути з ОСОБА_10 на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 7000 грн., на відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. В обґрунтування завдання матеріальної шкоди потерпілий надав відповідні чеки на придбання медикаментів на суму 7000 грн.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Враховуючи зазначене, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_8 щодо стягнення матеріальної шкоди, та стягує з ОСОБА_10 на його користь суму у розмірі 7000 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілі вказують на пов`язані з ним втрати та з чого при цьому виходять.

Крім того, статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зокрема, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року регламентовано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За таких обставин суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого та цивільного позивача, яка була завдана кримінальним правопорушенням, та виходячи з положень ст. 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стану здоров`я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їх життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обстави.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої спричиненням тілесних ушкоджень, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої спричиненням тілесних ушкоджень, підлягає задоволенню частково на суму 7000 грн..

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2016 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_10 є батьком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради у відповіді від 20.07.2020 року № 1190/0/202-20 повідомляли, що в Департаменті відсутні відомості або копії рішень суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_10 відносно неповнолітнього сина, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію 2016 року».

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_9 надав заяву, якою просив закінчувати розгляд кримінального провадження у його відсутності та у відсутності потерпілих, не заперечував проти застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію 2016 року».

Положеннями ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України визначене, що закони ти інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Принцип ретроактивності є абсолютно правовим і традиційним у міжнародному праві згідно з міжнародними конвенціями не може накладатися покарання більш тяжке, ніж те, яке могло бути застосоване у час, коли злочин було вчинено, а якщо після вчинення злочину законом встановлюється більш легке покарання, дія цього закону поширюється на цю особу.

Враховуючи вказане, суд зазначає, що якщо особа на день набрання чинності законом про амністію мала право на застосування щодо неї амністії, таке право вона не може втратити у майбутньому.

Так, ОСОБА_10 вчинив два кримінальних правопорушення, а саме: ч.1 ст. 125 КК України кримінальний проступок, ч. 1 ст. 122 КК України нетяжкий злочин, відповідно до ст. 12 КК України. Вказані кримінальні правопорушення він вчинив 05.06.2017 року, тобто до дня набрання чинності (07.09.2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_10 не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт;

за ч.1ст. 122 КК України в виді 2 років обмеження волі.

Напідставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_10 у виді 2 років обмеження волі.

На підставі п. «в» ст. 1 Закон України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного цим вироком покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) гривен.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди 7000 (сім тисяч) гривен та на відшкодування моральної шкоди 7000 (сім тисяч) гривен.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілим, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя -