Справа №: 398/1141/17
провадження №: 1-кп/398/33/21
УХВАЛА

"19" січня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинувачено ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисника адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченої ОСОБА_12 та її захисника адвоката ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника адвоката ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002191 від 30 червня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. ч. 2, 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ч. ч. 2, 3 ст. 357 КК України;

ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. ч. 2, 3 ст. 357 КК України;

ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України;

ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ч. ч. 2, 3 ст. 357 КК України;

ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України;

ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України

В С Т А Н О В И В:

Пункт 20-5 Перехідних положень КПК України передбачає в період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), можливість розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою головуючим одноособово, якщо кримінальне провадження розглядається колегіально.

В судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 на 60 днів, яке обґрунтовано тим, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених, а саме: обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_4 відніс вирішення клопотання прокурора на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та його продовження, не зменшились та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. Клопотання обґрунтовані тим, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, обвинувачений тривалий час утримується під вартою, у нього погіршився стан здоров`я, він потребує оперативного втручання та лікування, що неможливо зробити в умовах СІЗО. Також, матір та бабуся обвинуваченого потребують постійного догляду, у зв`язку зі станом здоров`я. При цьому, обвинувачений має зареєстроване місце проживання, сім`ю та двох малолітніх дітей на утриманні, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Судом враховується той факт, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні низки умисних злочинів, в тому числі і особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Суд враховує, що тяжкість покарання не є визначальним елементом при обранні та продовженні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Разом з цим, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від суду, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року

Отже ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання, може переховуватись від суду та без перешкод залишить своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про наявність ризику переховування від суду.

Також, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні злочинів із застосуванням та із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я осіб, то існує ризик того, що він буде впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом.

Крім того, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі за тяжкі злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Ознака повторності та кількість інкримінованих обвинуваченому злочинів, свідчить про ігнорування ним принципу мирного володіння майном. Зазначені обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

При цьому, наявність зареєстрованого місця проживання, дружини та двох дітей на утриманні обвинуваченого, з огляду на викладені вище обставини, не мали істотного стримуючого впливу на поведінку обвинуваченого у минулому.

Із наданої суду довідки про стан здоров`я вбачається, що у ОСОБА_5 виявлено ряд хвороб, щодо яких він проходив обстеження і лікування у Кропивницькій міській медичній частині №14 філії «ЦОЗ ДКВС України» в Кіровоградській області. В той же час, у наданих документах відсутні відомості про небезпеку для здоров`я ОСОБА_5 . Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою сам по собі не обмежує обвинуваченого у праві на отримання медичної допомоги у лікаря, якому він довіряє, у відповідності до спільного наказу Міністерства юстиції та Міністерство охорони здоров`я від 10.02.2012 № 239/5/104 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту».

Отже, суд приходить до висновку, що підстави та ризики, якими обґрунтовувалось обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, не зменшилися та не припинили існувати. Тобто, обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_17 просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Судом враховується той факт, що ОСОБА_7 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні низки умисних злочинів, в тому числі і особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 буде переховуватися від суду та без перешкод залишить своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, може впливати на свідків, потерпілих, які ще не допитані, та може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_11 просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Судом враховується той факт, що ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий, обвинувальний акт щодо нього за ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187 КК України перебуває в провадженні Ленінського районного суду Кіровоградської області, обвинувачується у вчиненні низки умисних злочинів, в тому числі і особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_10 буде переховуватися від суду та без перешкод залишить своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, може впливати на свідків, потерпілих, які ще не допитані, та може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи, що строк тримання обвинувачених під вартою закінчується 22 січня 2021 року та до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених.

З тих же підстав суд вважає недоцільним змінювати зазначений запобіжний захід на інший, більш м`який, оскільки жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням від вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 184, 194, 196, 197, 331, 372, п. 20-5 Перехідних положень КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці, тобто з 19 січня 2021 року до 19 березня 2021 року включно.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на два місяці, тобто з 19 січня 2021 року до 19 березня 2021 року включно.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на два місяці, тобто з 19 січня 2021 року до 19 березня 2021 року включно.

Відмовити в задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1