Справа №№ 148/1485/19
В И Р О К
Іменем України

14 серпня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального № 0000297 внесеного в ЄРДР від 18.06.2019 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Сліди, Тиврівського району, жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не працює, не одружений, на підставі ст. 89 КК України не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 289 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 18.06.2019 року близько 16:40 годин проходячи по вул. Миколи Леонтовича в м. Тульчин, Вінницької області у районі центрального автовокзалу помітив на узбіччі дороги біля приміщення ресторану «Вів`єр», що в м. Тульчин, по вул. Миколи Леонтовича, 23, припаркований транспортний засіб марки «ВАЗ 21061» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 1996 року випуску, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житель АДРЕСА_2 .

Оглядаючи вказаний транспортний засіб, ОСОБА_6 виявив, що він незамкнений і в замку запалення наявні ключі, після чого останній керуючись раптово виниклим умислом спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, не маючи права на користування вказаним транспортним засобом, без дозволу власника, вирішив незаконно ним заволодіти.

Відповідно, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом та доводячи його до кінця, з метою використати автомобіль для власних потреб, ОСОБА_6 , діючи умисно, відчинив незамкнені передні ліві двері автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_3 та сівши за кермо за допомогою ключа, який знаходився в замкові запалення, запустив двигун та зрушив з місця, поїхавши з м. Тульчин до смт. Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, тим самим незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, чим заподіяв матеріального збитку його власнику - ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи №123 від 01.07.2019 року установлено, що ринкова вартість автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_3 , 1996 року випуску в момент вчинення злочину становить 24840 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 289 ч.1 КК України визнав повністю і суду показав, що дійсно 18.06.2019, він йшов з лікарні по вул. М. Леонтовича м. Тульчина, в напрямку автовокзалу. Проходячи біля кафе «Вів`єр», він побачив автомобіль ВАЗ 2106, який стояв на дорозі. Він заглянув в автомобіль і побачив, що в замку запалення знаходяться ключі. Тоді він вирішив взяти цей автомобіль і поїхати ним в смт. Кирнасівка, додому. Відчинивши не замкнені двері, він сів за кермо завів двигун і поїхав в напрямку смт. Кирнасівка. По дорозі в м. Тульчині, біля м`ясокомбінату, він попав в ДТП, тому і залишив там автомобіль. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не карати. Заявлений потерпілим цивільний позов, він не визнає.

Крім повного та беззастережного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується показами потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що автомобілем ВАЗ 2106 номерний знак НОМЕР_3 , який зареєстрований на його ім`я, також користуються члени його сім`ї. 18.06.2019, до нього додому приїхали працівники поліції і повідомили, що його автомобіль було викрадено і водій попав в ДТП біля Тульчинського м`ясокомбінату. По приїзду на місце події, він побачив, що автомобіль знаходився на узбіччі внаслідок наїзду на дерево. Вказаний автомобіль залишила його дружина біля кафе, звідки його і було викрадено. В даному кримінальному провадженні ним заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який він підтримує в повному обсязі. А також висловив свою позицію про призначення покарання обвинуваченому згідно закону. Крім того, в судовому засіданні повідомив, що після ДТП, йому повернули автомобіль, і він не підлягав ремонту, тому він його здав на металобрухт, за що отримав кошти в сумі 7800 грн.

У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги добровільність позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм права та відповідні наслідки, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого, оголошенням висновків експертиз та характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів справи, а також матеріалів цивільного позову.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в незаконному заволодінні транспортним засобом, в судовому засіданні доведена в повному обсязі, тому дії останнього вірно кваліфіковані за ст. 289 ч.1 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить щире каяття в скоєному злочині.

Обтяжуючих покарання обставин в судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного. Відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу, обвинуваченим вчинено нетяжкий злочин. За місцем проживання останній характеризується посередньо, наявністю пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин.

Крім того, судом взято до уваги висновок судово-психіатричного експерта № 233 від 15.07.2019, відповідно до якого ОСОБА_6 , в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції визначеної ст. 286 ч.1 КК України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги позицію державного обвинувача, потерпілого, суспільну небезпечність вчиненого злочину, обсяг заподіяної шкоди, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому злочині, характер та ступінь його вини, запевнення суду, що став на шлях виправлення, встановленні в судовому засіданні пом`якшуючі вину обставини, висновки викладенні в досудовій доповіді, а також обставини, які дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливе застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки визначенні ст. 76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_6 , в строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк перебування під вартою в період з 18.06.2019 по 06.08.2019, в кількості одного місяця дев`ятнадцяти днів.

Стосовно запобіжного заходу, враховуючи позицію учасників судового розгляду, а також ті обставини, що дія запобіжного заходу встановленого ухвалою суду від 06.08.2019 закінчилась, суд вважає, що до вступу вироку в законну силу підстав для його обрання не має.

Процесуальні витрати понесенні на проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави в повному обсязі, в сумі 3801,22 грн..

Питання речових доказів суд вирішив відповідно до ст. 100 КПК України.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілим, з врахуванням встановленої в судовому засіданні вини обвинуваченого, на підставі ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Вирішуючи питання щодо розміру завданої майнової шкоди, судом враховано, що відповідно до обвинувального акту обвинуваченому інкримінується завдання збитків на суму 24840 грн. Однак, згідно висновку експерта дана сума визначена, як вартість технічно справного автомобіля.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що пошкоджений автомобіль він здав на металобрухт та отримав за нього кошти в сумі 7800 грн.

Разом з тим, відповідно до ухвали слідчого судді на вказаний автомобіль було накладено арешт та передано на зберігання власнику.

Однак, в порушення рішення суду про накладення арешту, потерпілим вказаний автомобіль було продано. При цьому в судове засідання, потерпілим ОСОБА_5 не представлено доказів про вартість пошкодженого автомобіля, вартість відновлювального ремонту, та докази щодо продажу автомобіля та вартість за яку було відчужено транспортний засіб, що в свою чергу позбавляє суд можливості визначитись із розміром спричинених реальних збитків.

В зв`язку з викладеним позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, судом враховано, що відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Враховуючи ті обставини, що потерпілий зазнав моральних страждань, які супроводжувались психологічними переживаннями пов`язаними з незаконним заволодінням та пошкодженням його майна, суд, вважає, що еквівалентом грошового стягнення, яке підлягає відшкодуванню обвинуваченим, буде стягнення коштів в сумі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 50, 65, 75, 76, 289 ч.1 КК України, ст. ст. 369-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на два роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1 п.1, п.2 КК України на ОСОБА_6 покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Зарахувати в строк відбування покарання строк перебування під вартою ОСОБА_6 в період з 18.06.2019 по 06.08.2019, в кількості одного місяця дев`ятнадцяти днів.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 понесенні процесуальні витрати в дохід держави в сумі 3801,22 грн. за проведення експертиз.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_3 , чохол з сидіння, чохол зі спинки, сфероподібну пластикову рукоятку чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_5 , скасувавши арешт накладений на вказане майно ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду від 24.06.2019 в кримінальному провадженні № 0000297 внесеного в ЄРДР від 18.06.2019.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , кошти в сумі 3000 грн., (три тисячі гривень), як компенсація за спричинену моральну шкоду.

В решті позовних вимог відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя: