УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

представника ПВК № 90 ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за клопотанням ОСОБА_5 про призначеного йому покарання на більш м`яке з довічного позбавлення волі на певний строк,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Херсонського міського суду з клопотанням про заміну призначеного йому покарання на більш м`яке з довічного позбавлення волі на певний строк, зарахувавши відбутий строк до покарання у вигляді позбавлення на певний строк, посилаючись на те, що подальше його тримання під вартою порушує ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що міра його покарання є нелюдським поводженням за своєю суттю та не відповідає нормі чинного законодавства, а саме рішенню Європейського суду з прав людини від 12.03.2019 року, у справі «Пєтухов проти України №2», в якому визначено, що довічне позбавлення волі осіб без права перегляду такого вироку і перспективи дострокового звільнення суперечить Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні своє клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Захисник клопотання підтримав, просив суд задовольнити.
Прокурор та представник колонії вважали клопотання не обґрунтованим, та
Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання, характеризуючи данні засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Херсонським апеляційним судом від 29.10.2019 року ОСОБА_5 призначено покарання за п.13 ч.2 ст. 115 КК України, у виді довічного позбавлення волі. Початок строку відбування покарання розпочато з 07.06.2017 року. За час знаходження в установах закритого типу ОСОБА_5 має чотири дисциплінарні стягнення. Одне з яких до цього часу не погашено. Адміністраціями установ не заохочувався. Перебуває профілактичному обліку у психолога як особа, схильна до членоушкодження. До представників адміністрації допускає грубощі, за характером імпульсивний, запальний. Підтримує зв`язок з мамою та цивільною дружино.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Згідно частини першої статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», роз`яснено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі частини першої статті 82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.
Положеннями статті 51 КК України передбачено як окремі види покарань за вчинення злочинів, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.
Таким чином, зі змісту положення частини першої статті 82 КК України вбачається, що законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами другою і третьою статті 74 КК України.
Згідно з частиною третьою статті 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленого санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахування за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для застосування положень частини третьої статті 74 КК України відсутні.
Посилання засудженого ОСОБА_5 на порушення Україною своїх міжнародних зобов`язань, а також на практику Європейського суду з прав людини у частині необхідності з боку держави передбачити можливість та механізм умовно-дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, також є безпідставним.
Так, частиною першою статті 87 КК України передбачено можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи.
Згідно з частиною другою статті 87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Таким чином, КК України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.
З огляду на наведене, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 82 КК У країни, ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

Ухвалив:
У задоволенні клопотання засудженого, який відбуває покарання у державній установі «ПВК №90)», ОСОБА_5 про призначеного йому покарання на більш м`яке з довічного позбавлення волі на певний строк - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 7 діб з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1