У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.12.2020 Справа №607/21552/20

провадження № 1-кс/607/8949/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернопіль клопотання старшого слідчого відділу РЗСТ СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 , подане в рамках кримінального провадження № 0000304 від 08 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,

встановив:

10 грудня 2020 року до слідчого судді надійшло вказане клопотання.
У ньому слідчий, за погодженням з прокурором, просить накласти арешт на автомобіль «Toyota Land-Cruiser-200», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ? та дозволити його зберігання на території спеціального майданчика Козівського ВП ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: Тернопільська область, смт. Козова, вул.Січових Стрільців, 2.

Клопотання мотивоване тим, що вказане майно вилучене 08 вересня 2019 року під час проведення огляду місця події та визнане речовим доказом у кримінальному провадженні; арешт майна необхідний для збереження цього речового доказу, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, в тому числі, для проведення експертиз та вчинення інших процесуальних дій.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 вказані вимоги підтримав з мотивів, викладених у клопотанні. та просив їх задовольнити. Підтвердив, що справді, у день подачі клопотання про накладення арешту перебував на лікарняному.
Власник майна у судове засідання не з`явився, однак забезпечив явку свого представника, адвоката ОСОБА_4 , котрий проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, що з 03 грудня 2020 року, тобто з дня, коли арешт зазначеного майна було скасовано слідчим суддею, не виникло жодної нової обставини, яка б вказувала на необхідність повторного накладення арешту на це майно. Слідство ведеться тривалий проміжок часу, вважає адвокат. За його результатами нікому не оголошено про підозру. Також ОСОБА_4 вказує, що у слідчого була об`єктивна можливість провести усі необхідні слідчі та процесуальні дії із автомобілем до моменту скасування арешту, а тому у повторному застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження немає необхідності.
Заслухавши пояснення, вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя вважає, що у його задоволенні слід відмовити з огляду на таке:
Згідно із абзацом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. /абзац 2 ч. 1 ст. 170 КПК України/.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Як вбачається з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
Згідно з п.п. 1, 2, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні /якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу/; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність /якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу/; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
08 вересня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0000304 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 286 КК України за тим фактом, що 03 вересня 2019 року о 1350 на 20 км + 500 м автодороги «Козова-Зборів», поблизу с. Вимислівка, Козівського району зіткнулись зустрічні автомобілі «TOYOTA Lad Cruiser», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 та «BA3-2110», н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_7 . Внаслідок зіткнення останній загнув.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2019 року в рамках цього кримінального провадження був накладений арешт на автомобіль «TОYOTA-LAND-CRUISER-200» р.н. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування та зберігання на території спец майданчика Козівського ВПГУНП в Тернопільській області, що за адресою: смт. Козова, вул. Січових Стрільців, 2.

З того моменту про підозру у вказаному кримінальному провадженні нікому не повідомлено.

03 грудня 2020 року, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області /справа № 607/20668/20/ арешт вказаного автомобіля було скасовано у зв`язку із тим, що відпала потреба у подальшому існуванні такого обмеження /далі Ухвала від 03 грудня 2020 року/.
10 грудня 2020 року слідчий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про повторний арешт зазначеного транспортного засобу, як такого що тимчасово вилучений.
Доводи слідчого на обґрунтування цього клопотання можна умовно поділити на два блоки. До першого слід віднести ті, які стосуються того, що на даний момент триває виконання авто-технічної експертизи, призначено транспортно-трасологічну експертизу. Після їх проведення виникне необхідність у проведенні слідчого експерименту, призначенні судово-автотехнічної експертизи, а також комплексної експертизи, в процесі якої необхідно буде повторно оглянути пошкоджений автомобіль.
Усі ці твердження аналогічні до тих, які слідчий висловлював при розгляді питання щодо скасування арешту і кожному із них надано вмотивовану оцінку слідчим суддею та відхилено їх. Переоцінка таких доводів за тих сам обставин та з аналогічних міркувань в межах однієї судової інстанції є неприпустимою, а тому у даному провадженні слідчий суддя відкидає їх.
До другого блоку доцільно віднести міркування слідчого про те, що вказаний автомобіль є речовим доказом, а тому повернення його власнику унеможливить виконання вимог статей 290 та 357 КПК України.
Надаючи оцінку цим твердженням слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.
Справді, вказаний автомобіль є майном, яке містить ознаки, котрі дають можливість стверджувати про те, що воно може бути речовим доказам у справі. Водночас, слідчий не довів, що існує ризик приховування цього майна, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, запобігти чому покликаний арешт.
Така обставина є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт, згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України.
При цьому, на виконання процитованих вище вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчим суддя враховується те, що за більше ніж чотирнадцять місяців, протягом яких ведеться досудове розслідування, нікому не оголошено підозри у вчиненні кримінального правопорушення, недоведеність того, що незважаючи на сплив цього строку, обмеження права власності є розумним та співмірним завданню кримінального провадження, а також тяжкість наслідків арешту майна для ОСОБА_6 .
Посилання слідчого на накладення арешту з метою виконання вимог статей 290 та 357 КПК України є неспроможними, адже це суперечить завданню такого заходу забезпечення кримінального провадження.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
постановила:
у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу РЗСТ СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 , подане в рамках кримінального провадження № 0000304 від 08 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1