КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.09.2020 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 20.11.2020 включно.
Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі не менш як 475 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 960 554 грн.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , в разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками, потерпілим, підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Визначено термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, до 20.11.2020 включно.
Залишено без задоволення скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 в порядку ст. 206 КПК України про покладення обов`язку на слідчого та прокурора, інших осіб, уповноважених на утримання в Ізоляторі тимчасового тримання щодо негайного звільнення ОСОБА_7 .
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, та відмовити у задоволенні клопотання слідчого Управління Національної поліції України ОСОБА_8 .
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, захисник зазначав, що 25.09.2020 слідчим суддею було проголошено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваного рішення. 28.09.2020 проголошено повний текст оскаржуваної ухвали, однак копію ухвали слідчого судді підозрюваному та захиснику на день подання апеляційної скарги вручено не було.
В апеляційній скарзі захисник вказав на те, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України, є необґрунтованою.
Повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено без участі захисника.
В доданих до клопотання матеріалах відсутні докази, які вказують на існування злочинної організації та на наявність єдиного умислу на заволодіння транспортними засобами у всіх, кому оголошена підозра.
Захисник вважав, що підозра за ч. 3 ст. 289 КК України обґрунтовується виключно посланнями на ст. 255 КК України. ОСОБА_7 у будівлях, де була розташована станція технічного обслуговування, вчинялася розукомплектація транспортних засобів, яка не вказує на завідомо протиправне діяння, а тим більше обізнаність про походження транспортних засобів.
Крім того, обґрунтованість підозри спростовується документами та речовими доказами, які вилучені органом досудового розслідування при проведенні обшуку, зокрема кузовом автомобіля «КІА Sorento» та документами, які підтверджують факт його придбання через аукціон в Сполучених Штатах Америки та розмитнення цього кузову у встановлений законом спосіб, а також іншими документами на транспортні засоби, які вказують на законність походження пошкоджених кузовів.
На думку захисника, підозра побудована на припущеннях та не підтверджена жодним належним та допустимим доказом. Зокрема, протоколи допитів потерпілих не вказують на причетність підозрюваного до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а протокол за результатами візуального спостереження за особою, річчю або місцем від 20.08.2020, протоколи за результатами проведення НСРД від 06.08.2020 та від 27.08.2020 є недопустимими.
Органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.
ОСОБА_7 під час затримання не намагався втекти, та був присутній під час проведення обшуку з 09 год. 00 хв. 23.09.2020 до 01 год. 45 години 24.09.2020, та сприяв працівникам поліції у проведенні цієї процесуальної дії.
Крім того, ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, що на думку захисника, спростовує можливість вчинення останнім нових кримінальних правопорушень.
Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_7 має сім`ю, проживає разом з дружиною, на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина, має двох дітей від попереднього шлюбу, одна з яких неповнолітня, раніше не судимий, піклується та допомагає матері, яка є особою пенсійного віку.
Органом досудового розслідування не доведено неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Крім того, слідчим суддею помилково визначено заставу у сумі понад розмір, встановлений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки, на думку захисника, посилання слідчого на те, що кримінальними правопорушеннями завдано шкоди на суму понад 960 554 грн., не доводять необхідність призначення такого розміру застави. Розмір визначеної слідчим суддею застави є неспіврозмірним сумі завданого збитку.
Також, не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на необгрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Органом досудового розслідування не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Слідчим суддею визначено непомірний для підозрюваного розмір застави.
Підозрюваний вказував на те, що не має відношення до складу злочинної групи, не приймав участь у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, більше 15 років замається законною діяльністю, пов`язаною із запчастинами до автомобілів. При затриманні не чинив супротив органу досудового розслідування, є порядною людиною та позитивно характеризується.
Крім того, має на утриманні неповнолітніх дітей, мати, дружину, у якої хворий батько.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_7 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
За правилами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що відомості про вручення підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_6 копії повного тексту оскаржуваної ухвали від 25.09.2020, яку проголошено 28.09.2020 у відсутності учасників судового розгляду, у матеріалах провадження відсутні.
З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, апеляційні скарги підозрюваним ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_6 , які подано 05.10.2019, подано в строк, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів не убачає підстав для розгляду питання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали кримінального провадження № 0001082, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України.
Згідно даних протоколу затримання, 24.09.2020 о 01 год. 15 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
24.09.2020 о 08 год. 35 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255 КК України, та у вчиненні злочинною організацією незаконного заволодіння транспортним засобом, повторно, що завдало великої матеріальної шкоди на загальну суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України.

25.09.2020 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, у межах строку досудового розслідування, із визначенням застави у розмірі не менш як 475 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 960 554 грн., та покладанням на нього, у разі внесення застави, обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками, потерпілим, підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.09.2020 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 20.11.2020 включно, із визначенням застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі не менш як 475 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 960 554 грн.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , в разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками, потерпілим, підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Визначено термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, до 20.11.2020 включно.
Залишено без задоволення скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 в порядку ст. 206 КПК України про покладення обов`язку на слідчого та прокурора, інших осіб, уповноважених на утримання в Ізоляторі тимчасового тримання щодо негайного звільнення ОСОБА_7 .
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 та суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, дані про особу підозрюваного,слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, експерта, інших підозрюваних, експертів під час проведення експертиз, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про визначення застави у розмірі 960 554 грн.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.
З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289 КК України, є безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаних кримінальних правопорушень.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
З наведених підстав, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді посилання апелянтів на неналежність та недопустимість наявних у справі доказів, зокрема протоколи допиту потерпілих, протоколу за результатами візуального спостереження за особою, річчю або місцем від 20.08.2020, протоколи за результатами проведення НСРД від 06.08.2020 та від 27.08.2020, тощо, оскільки до завдань суду на даному етапі не віднесено оцінку належності та допустимості зібраних органом досудового розслідування доказів.
Твердження апелянтів про те, що повідомлення про підозру вручено підозрюваному без участі захисника, є надуманими.
Так, згідно із ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.
Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтям 276-279 КПК України повідомлено про підозру.
Таким чином, законодавець закріплюючи фундаментальне право на захист особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язав обов`язкову участь захисника з моменту визначення процесуального статусу особи, як підозрюваного. Поряд із цим, законодавець не визначив обов`язкової вимоги щодо участі захисника під час вручення повідомлення про підозру.
Посилання апелянтів на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.
Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, експерта, інших підозрюваних, експертів під час проведення експертиз, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення, вірогідність настання яких, поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, є досить високою.

Доводи апелянтів про те, що ОСОБА_7 , раніше не судимий, проживає разом з дружиною, має на утриманні неповнолітніх дітей, мати, дружину, позитивно характеризується, були враховані слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого, проте не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання захисника у апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_7 під час затримання не здійснював спроб втечі, був присутній під час здійснення обшуку та сприяв у проведенні цієї процесуальної дії, не забезпечують впевненості в належній процесуальній поведінці ОСОБА_7 у випадку обрання до нього більш м`якого запобіжного заходу, та не свідчать про відсутність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Питання співмірності визначеного ОСОБА_7 розміру застави із обставинами кримінального провадження, обсягом повідомленої підозри, майновим та сімейним станом підозрюваного, наявними ризиками, були предметом розгляду слідчим суддею на стадії обрання щодо нього запобіжного заходу.
Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , розмір матеріальної шкоди, завдання якої інкримінується підозрюваному, на переконання колегії суддів, визначена слідчим суддею застава в сумі 960 554 грн. є такою, що достатньою мірою гарантує виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та спонукає до їх виконання належним чином, а тому доводи апелянтів у цій частині колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3