Провадження № 1-кс/369/2738/20
У Х В А Л А
іменем України
10 листопада 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділення Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про накладення арешту, за матеріалами кримінального провадження, зареєстрованого 03.11.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000644, за підозрою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146, ч.4 ст.187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання про проведення обшуку, подане в рамках кримінального провадження, що розслідується за ч. 3 ст. 146, ч.4 ст.187 КК України.
Подане клопотання обґрунтовується тим, що слідчим відділом Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000644.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в невстановлений досудовим розслідуванням час виник умисел на незаконне збагачення, шляхом вчинення нападу та незаконного заволодіння належним майном потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з яким раніше був знайомим і знаючи, що ОСОБА_8 має власний бізнес, грошові активи та займався конвертацією крипто валюти, де ОСОБА_9 неодноразово користувався послугами ОСОБА_8 в січні 2020 року.

Так, ОСОБА_9 усвідомлюючи суспільну небезпечність свого злочинного наміру, підшукав з числа своїх знайомих осіб, які вступили до організованої групи створеної ОСОБА_10 та прагнули збагатитись шляхом вчинення корисливого та насильницького злочину відносно ОСОБА_8 , до складу якої ввійшли: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи.

У подальшому, ОСОБА_9 розробив план, щодо вчинення корисливого та насильницького злочину відносно ОСОБА_8 , який згодом довів до відома всіх учасників організованої групи, при цьому отримав їх схвалення і добровільну згоду на це.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, члени організованої групи до складу, якої входив ОСОБА_5 , відстежили та ознайомилися із маршрутами пересування потерпілого ОСОБА_8 , вивчили його побут та спосіб життя, здійснили огляд прилеглої території до місця проживання, з метою виявлення виходу із будинку та місця паркування автомобіля потерпілого ОСОБА_8 .

Для запобігання викриттю злочинної діяльності, усі учасники організованої групи були підготовлені до певної тактики поведінки, у разі затримання правоохоронцями, з метою забезпечення оперативного виїзду для вчинення запланованого злочину відносно потерпілого ОСОБА_8 та уникнення затримання правоохоронцями на місці події, члени організованої групи відшукали два автомобілі типу пасажирський бус, предмети зовні схожий на пістолет та ніж.

З врахуванням зазначеної інформації, членами організованої групи до складу, якої входив ОСОБА_5 було прийнято остаточне рішення, щодо реалізації злочинного плану ОСОБА_14 , а саме вчинення вранці 03.11.2020 викрадення ОСОБА_8 , розбою та вимагання відносно останнього, коли ОСОБА_8 вийде з будинку за місцем проживання і підійде до власного автомобіля марки Range-Rover, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що був припаркований 02.11.2020 поряд із будинком АДРЕСА_1 .

03.11.2020 члени організованої групи до складу, якої входив ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний умисел, вранці у невстановлений досудовим розлідуванням час, діючи заздалегідь розробленому плану ОСОБА_10 , якого затримувались всі члени організованої групи, де ОСОБА_5 , разом із іншими двома невстановленими особами на автомобілі Mercedes-benz Vito, чорного кольору, на якому використали для конспірації державний номерний знак НОМЕР_2 , приїхали до будинку за місцем проживання потерпілого ОСОБА_8 , а саме до будинку АДРЕСА_1 , де діючи згодженому плану, розпочали спостерігати за будинком потерпілого ОСОБА_8 та чекали слушного моменту для здійснення нападу на нього, коли він вийде з будинку.

Після того, як 03.11.2020 о 09 год. 30 хв. потерпілий ОСОБА_8 вийшов із свого будинку за місцем проживання та підійшов до власного автомобіля марки Range-Rover, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що був припаркований поряд, де ОСОБА_5 , ОСОБА_6 разом із іншими двома невстановленими особами вирішили використати ефект несподіваності і напасти на ОСОБА_8 , з метою викрадення та позбавлення волі останнього.

У подальшому, ОСОБА_5 діючи спільно із ОСОБА_6 та іншими двома невстановленими особами, де ОСОБА_6 швидко підбіг до ОСОБА_8 та почав наносити йому удари в область голови, де внаслідок нанесених ударів ОСОБА_8 впав на землю, де в цей час підбігла ще одна невстановлена досудовим розслідуванням особа, чка разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 почала незаконно утримувати ОСОБА_8 , та проти волі останнього затягли ОСОБА_8 в автомобіль марки Mercedes-benz Vito, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , в середині якого знаходився ОСОБА_5 із невстановленою досудовим розслідуванням особою, які під`їхали на місце вчинення злочину, коли було здійснено напад на ОСОБА_8 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення та подальше позбавлення волі ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , діючи спільно із ОСОБА_6 разом з іншими двома невстановленими особами відповідно до попередньо узгодженого плану дій розробленим ОСОБА_10 та заздалегідь .розподілених ролей, незаконно утримуючи ОСОБА_8 проти волі останнього в автомобілі марки Mercedes- benz Vito, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , застосували до нього фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_8 , яке полягало у нанесенні численних ударів по голові та іншим частинам тіла кулаками рук, де подавивши його волю та знерухомивши потерпілого ОСОБА_8 і можливість чинити опір нападникам, зігнули руки за спиною ОСОБА_8 та кісті рук стягли полімерним хомутом, заздалегідь приготовленим для вчинення злочину, при цьому продовжуючи наносити йому численні тілесні ушкодження, а потім розпочали рух у невідомому напрямку.

Інші учасники організованої групи, а саме: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які знаходилися заздалегідь в узгодженому місці на автомобілі, заздалегідь приготовленим для вчинення злочину.

Так, ОСОБА_6 , 06.11.2020 року було затримано уу порядку ст.. 208 КПК України, в ході обшуку якого було виявлено мобільний телефон марки «Nokia Model Е540» imeil: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 без задньої кришки.

В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримала та просила його задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.
Встановлено, що у провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000644, за підозрою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146, ч.4 ст.187 КК України.

З витягу з ЄРДР вказаного кримінального провадження вбачається, що 03.11.2020 члени організованої групи до складу, якої входив ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний умисел, вранці у невстановлений досудовим розлідуванням час, діючи заздалегідь розробленому плану ОСОБА_10 , якого затримувались всі члени організованої групи, де ОСОБА_5 , разом із іншими двома невстановленими особами на автомобілі Mercedes-benz Vito, чорного кольору, на якому використали для конспірації державний номерний знак НОМЕР_2 , приїхали до будинку за місцем проживання потерпілого ОСОБА_8 , а саме до будинку АДРЕСА_1 , де діючи згодженому плану, розпочали спостерігати за будинком потерпілого ОСОБА_8 та чекали слушного моменту для здійснення нападу на нього, коли він вийде з будинку.

Постановою про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні та визначення місця зберігання від 07.11.2020 р. винесену слідчим СВ Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області, у межах кримінального провадження № № 0000644, за підозрою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146, ч.4 ст.187 КК України, визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні мобільний телефон марки «Nokia Model Е540» imeil: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 без задньої кришки.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися.
Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Правовою підставою для накладення арешту є запобігання можливості його відчуження або іншими особами з метою унеможливлення зникнення, втрати або пошкодження доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у справі.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Виходячи з матеріалів клопотання, слідчий суддя вважає доведеним органом досудового розслідування той факт, що мобільний телефон марки «Nokia Model Е540» imeil: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 без задньої кришки , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зокрема, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, з метою уникнення негативних наслідків та з метою забезпечення речових доказів, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідча суддя вважає, що у відповідності до вимог статтей 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно, яке було вилучене у ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia Model Е540» imeil: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 без задньої кришки.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею, на даний час, не встановлено.
Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 170-173, 309, 370-372, 376, 395 КПК України, слідча суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчого відділення Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про накладення арешту, за матеріалами кримінального провадження, зареєстрованого 03.11.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000644, за підозрою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146, ч.4 ст.187 КК України- задовольнити.
Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні № 0000644 від 03.11.2020 р, а саме: мобільний телефон марки «Nokia Model Е540» imeil: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 без задньої кришки.
Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Повний текст ухвали виготовлено 11.11.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1