Провадження № 11-сс/811/1263/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі
головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 листопада 2020 р. про відмову у задоволенні скарги,

за участю ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 23.10.2020 року відмовлено.

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та визнати протиправними дії ТУ ДБР у м. Львові. Зобовязати уповноважену особу ТУ ДБР у м. Львові внести в ЄРДР відомості відповідно заяви про злочин поданої ОСОБА_6 від 23.10.2020 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за попередньою кваліфікацією ч2ст369-2, ч3ст364, ч2ст366, ч1ст396. ч2ст256, ч3ст382 ККУ у відповідності до вимог ст.. 214 КПК України.

Зобовязати службову особу , яка внесла відомості до ЄРДР негайно надати потерпілому витяг з ЄРДР , вчинити процесуальну дію з належного інформування ОСОБА_6 , щодо його процесуального статусу потерпілого в кримінальному провадженні передбачених КПКУ прав та обов`язків потерпілого відповідно ч. 2 ст56 КПКУ.

У мотивах своєї апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконна, необґрунтована. Вказує, що слідчий суддя під час розгляду скарги здійснила оцінку обґрунтованості заяви про злочин, що не передбачено Кодексом. Вказує, що в поданій ним заяві зазначені всі параметри скоєння злочину з урахуванням мети та мотиву. При винесенні рішення слідчий суддя застосувала Наказ ГПУ від 06.04.2016 року №139 , який втратив чинність, а 30.06.2020 року Офіс Генерального Прокурора винесено Наказ №298 , де п.3 визнано таким, що втратив чинність згідно Наказу ГПУ від 06.04.2016 року. Просить врахувати всі ці обставини та скасувати незаконну ухвалу.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, - вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 4 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваження щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор, яким відповідна заява, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення були подані.

Аналіз положень статей 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 подав на адресу Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, заяву від 23.10.2020 року про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ч. 3 ст. 382 КК України, вчинені, на його думку, посадовими особами ТУ ДБР ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також прокурорами Офісу Генерального Прокурора ОСОБА_15 та Гриців. Однак у визначені в ст. 214 КПК України відомості на підставі поданого повідомлення не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В поданому повідомленні від 23 жовтня 2020 року, яке долучено до матеріалів скарги, не зазначалось об`єктивних даних та обставин, які могли б свідчити про вчинення посадовими особами ТУ ДБР та прокурорами Офісу Генерального Прокурора кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ч. 3 ст. 382 КК України. Фактично доводи повідомлення зводяться до незгоди з рішеннями та діяннями посадових осіб при проведенні досудового розслідування та здійсненні процесуального керівництва у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що незгода з зазначеними вище діями працівників ДБР та прокуратури може бути підставою для оскарження таких дій в порядку визначеному процесуальним законом, однак не може слугувати безумовною підставою для внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя в повному обсязі дослідив усі обставини справи дійшов вірного висновку про те, що підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 на невнесення відомостей в ЄРДР органом досудового розслідування немає, та , відповідно, прийняв законне та обґрунтоване рішення. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР є лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. А в заяві ОСОБА_6 від 23.10.2020 року такі відомості були відсутні.

Відтак доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді є безпідставними, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б могли потягти за собою скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. 309, 310, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 листопада 2020 р. про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4