Дата документу 28.10.2020 Справа № 937/6548/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/1158/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/6548/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2020 року повністю відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2020 року та зобов`язати ТУ ДБР у м. Мелітополі Запорізької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань надані в його заяві від 21 серпня 2020 року відомості про вчинення кримінального правопорушення службовими особами Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області за ознаками ч. 1, ч. 2 ст. 382, ст. 396 КК України згідно з п.п. 8 п. 2 глави 2 «Положення про порядок ведення ЄРДР» та розпочати розслідування.

Апелянт посилається на те, що він, будучи потерпілим в об`єднаному кримінальному провадженні № 0004298 від 17 серпня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 366, 364-1, 356 КК України, вчинених посадовими особами ЗАТ «Мелітопольспецьекскавація», 10 серпня 2020 року звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, із заявою у рамках вказаного кримінального провадження про вчинення службовими особами Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 382, ст. 396 КК України, яка була скерована до прокурора Запорізької області з роз`ясненням, що організація розслідувань та інших перевірок не входить до повноважень органів ДБР. Прокуратура Запорізької області направила його заяву до Мелітопольської місцевої прокуратури, яка її йому повернула на підставі ч. 8 ст. 5 Закону «Про звернення громадян».

Слідча суддя Мелітопольського міськрайонного суду ОСОБА_7 ухвалою від 20 серпня 2020 року відмовила у задоволенні його скарги від 17 серпня 2020 року на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, без права на оскарження, у зв`язку з чим, він знову звернувся з аналогічною заявою до ТУ ДБР у м. Мелітополі, в якій були витримані всі вимоги п. 1-7 ч. 5 ст. 214 КПК України, а не отримавши відповіді від ТУ ДБР у м. Мелітополі, 09 вересня 2020 року він звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, при цьому, відповідь ТУ ДБР з роз`ясненням права на оскарження, він отримав лише 10 вересня 2020 року.

Як вважає апелянт, зазначене ним свідчить про те, що зловживання ним правами стосовно звернення із заявами до ТУ ДБР та оскарження бездіяльності посадових осіб ТУ ДБР, на які посилається слідчий суддя, скасовано, та навпаки підтверджено грубе порушення його конституційних прав шляхом невнесення відомостей про кримінальне правопорушення.

Також, на думку ОСОБА_6 , посадові особи ТУ ДБР у м. Мелітополі, в.о. прокурора місцевої прокуратури м. Мелітополя ОСОБА_8 , слідчі судді ОСОБА_7 , ОСОБА_1 порушили його права як потерпілого, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 56 КПК України, та як заявника, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, а слідча суддя ОСОБА_1 в ухвалі до того ж не врахувала висновки Печерського суду від 20 березня 2017 року у справі № 757/10980/17-к та вже робить висновки, що, на його думку, свідчить про те, що розпочато розслідування згідно з його заявою від 21 серпня 2020 року ще невнесених до ЄРДР відомостей.

Прокурор не з`явився у судове засідання апеляційного суду, заздалегідь направивши лист про розгляд апеляційної скарги без участі представника прокуратури, а ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, не прибув у судове засідання апеляційного суду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття, проте, їх неявка не перешкоджає здійсненню апеляційного розгляду за їх відсутності.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Так, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, ст. ст. 303-308 цього Кодексу).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя, зокрема, встановив, що 21 серпня 2020 року ОСОБА_6 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, із заявою про вчинення кримінального правопорушення службовими особами Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 382, ст. 396 КК України, оскільки слідчий Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , порушивши принципи повноти досудового розслідування, не виконав ухвали Мелітопольського міськрайонного суду від 20 вересня 2017 року, а ухвалу цього суду від 26 вересня 2017 року виконав частково.
Враховуючи вимогич. 1 ст. 2 КК України, ст. 214 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише такі, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому суб`єктивна впевненість особи у неправомірних діях, незгода із рішенням, дією чи бездіяльністю самі по собі не можуть бути підставами для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України.

Проаналізувавши зміст заяви ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку про те, що остання не містить даних, які б вказували на об`єктивні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 382, ст. 396 КК України, в діях службових осіб Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області.Натомість, викладені в заяві обставини та доводи заявника, фактично зводяться до незгоди виключно з процесуальними питаннями діяльності слідчого. Однак, вказані обставини не свідчать про можливе вчинення зазначених в заяві кримінальних правопорушень. Доводи заяви не містять необхідних відомостей про вчинені кримінальні правопорушення, які відповідно до вимог ч. 5 ст. 214 КПК України мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а ґрунтуються на суб`єктивній оцінці заявника та його ставленні до зазначених у заяві обставин. Інших відомостей про вчинення передбачених кримінальним законом кримінальних правопорушень повідомлення не містять.

Колегія суддів погоджується з цими висновками слідчого судді, з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч. 5 ст. 214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139). Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.
У своїй постанові від 16 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».
Системний аналіз зазначених вище положень закону дає підстави для висновку про те, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року, у п. 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».
Колегія суддів погоджується також з висновком слідчого судді про те, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення є його суспільна небезпечність. Кримінальне правопорушення серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). Саме по собі припущення щодо можливого вчинення кримінального правопорушення не є свідченням його вчинення, оскільки суперечить визначальним засадам правового регулювання кримінального провадження.

На думку колегії суддів, заява ОСОБА_6 за своїм змістом та суттю є висловленням незгоди з процесуальними рішеннями слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , що само по собі не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень.
Крім того, слідчим суддею було встановлено, що аналогічна заява ОСОБА_6 вже була розглянута 20 серпня 2020 року слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на бездіяльність службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, та у задоволенні скарги ОСОБА_6 було відмовлено. Вказану ухвалу слідчого судді останній в апеляційному порядку не оскаржував, а вирішив повторно звернутися до слідчого судді з аналогічною скаргою. При цьому ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував викладених вище обставин.

У зв`язку з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (принцип згадується у рішенні Великої Палати Європейського суду з прав людини у справі Brumarescu проти Румунії від 28 жовтня 1999 року, заява № 28342/95, параграф 61). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто «остаточності» рішення суду, який відмовив апелянту у задоволенні його скарги на бездіяльність службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Отже, слідчий суддя не міг задовольнити заяву ОСОБА_6 та зобов`язати службових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР відносно службових осіб Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 382, ст. 396 КК України, оскільки питання про відсутність правових підстав для внесення відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР відносно цих осібвже було вирішено слідчим суддею, це судове рішення набрало законної сили та підлягає безумовному виконанню, а тому, якщо розпочати досудове розслідування знову відносно цих самих осіб, це порушить принцип юридичної визначеності.
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, зокрема про те, що:

- слідча суддя Мелітопольського міськрайонного суду ОСОБА_7 ухвалою від 20 серпня 2020 року відмовила у задоволенні його скарги від 17 серпня 2020 року на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, без права на оскарження, у зв`язку з чим, він знову звернувся з аналогічною заявою до ТУ ДБР у м. Мелітополі, в якій були витримані всі вимоги п. 1-7 ч. 5 ст. 214 КПК України, а не отримавши відповіді від ТУ ДБР у м. Мелітополі, 09 вересня 2020 року він звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, при цьому, відповідь ТУ ДБР з роз`ясненням права на оскарження, він отримав лише 10 вересня 2020 року;

- зловживання ним правами стосовно звернення із заявами до ТУ ДБР та оскарження бездіяльності посадових осіб ТУ ДБР, на які посилається слідчий суддя, скасовано, та навпаки підтверджено грубе порушення його конституційних прав шляхом невнесення відомостей про кримінальне правопорушення;

- посадові особи ТУ ДБР у м. Мелітополі, в.о. прокурора місцевої прокуратури м. Мелітополя ОСОБА_8 , слідчі судді ОСОБА_7 , ОСОБА_1 порушили його права як потерпілого, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 56 КПК України, та як заявника, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, а слідча суддя ОСОБА_1 в ухвалі до того ж не врахувала висновки Печерського суду від 20 березня 2017 року у справі № 757/10980/17-к та вже робить висновки, що, на його думку, свідчить про те, що розпочато розслідування згідно з його заявою від 21 серпня 2020 року ще невнесених до ЄРДР відомостей,

оскільки вони будь-яким чином не свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За викладених вище обставин рішення слідчого судді, який дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_6 не містить достатніх даних про наявність ознак кримінально-караного діяння, що свідчить про те, що посадовими особами ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, не було допущено протиправної бездіяльності при розгляді даної заяви, є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга останнього задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2020 року, якою повністю відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: