17.11.2020 Справа № 696/996/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка кримінальне провадження № 0000214 від 06 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Болехівці Дрогобицького району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, не є учасником бойових дій, не є інвалідом, не є депутатом та ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС, раніше судимого 03 вересня 2020 року Кам`янським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 125 КК України до 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження ОСОБА_5 за таких обставин.

05 червня 2020 року, близько 14 год. 00 хв., знаходячись за присадибною ділянкою будинковолодіння АДРЕСА_2 , під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, тримаючи палицю в правій руці, умисно наніс п`ять ударів по верхній частині тулубу і лівій руці та один удар по голові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді суцільних синців лівих вушної раковини та завушної області, садна мочки лівої вушної раковини, суцільного синця надлопаткової області з переходом на задню поверхню плечового суглобу зліва і зправа, синця із садном на своїй поверхні передньої поверхні грудної клітки зліва, синців лівого передпліччя, які згідно з висновком експерта № 05-6-01/224 від 07 липня 2020 року за ознакою короткочасного розладу здоров`я відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю,обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, що зазначені в обвинувальному акті, не оспорює та підтвердив їх, від дачі показань відмовився.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що претензій до ОСОБА_4 не має. Покарання просив призначити на розсуд суду, при цьому карати суворо.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України, і відсутністю заперечень учасників судового провадження, визнав достатнім обмежитись дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Наведене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При цьому суд враховує і те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII,який набрав чинності з 1 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Зокрема, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
З 01 липня 2020 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, вже не є злочином та відноситься до категорії кримінальних проступків (виходячи з санкції ч. 1 ст. 125 КК України).
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, оцінюючи всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України за кваліфікуючими ознаками - умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Згідно зі ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Статтею 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення кримінального проступку відносно особи похилого віку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України відповідно до положень Загальної частини цього ж Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, на думку суду, необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення особи та попередження вчиненню нових правопорушень є кримінальне покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, до постановлення вироку Кам`янського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2020 року, яким останнього засуджено до покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт, то, у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає необхідним визначити остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю кримінальних правопорушень.
У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання немає.
Керуючись ст.ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК Уукраїни, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Кам`янського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2020 року остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 200 (двухсот) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1