Справа № 583/2736/18
Провадження № 1-кп/591/410/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рибальське, Охтирського р-ну, Сумської обл., громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2017 за ч.2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі та із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

за ч.2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

08.05.2018, близько 02:30 год., ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вул. Київська в м. Охтирка, Сумської області, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, зі свого мобільного телефону здійснив виклик автомобіля служби таксі «СМС-Таксі» до місця свого перебування у напрямку с. Лантратівка Охтирського району Сумської області.

На вказаний виклик, о 02:41 год., прибув водій ОСОБА_8 на легковому автомобілі «Mersedes Benz 200D», державний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_9 .

Із метою реалізації своїх злочинних намірів ОСОБА_7 сів на заднє сидіння вказаного автомобіля та попросив водія рухатися в напрямку с. Лантратівка, Охтирського району. Під час руху по автошляху «Охтирка-Зіньків», в районі розмежування дороги в напрямку с. Лантратівка, ОСОБА_7 під приводом необхідності справляння природних потреб попросив ОСОБА_8 зупинити автомобіль на узбіччі дороги.

Після зупинки автомобіля, ОСОБА_7 , з метою незаконного заволодіння автомобілем та майном, що знаходиться в салоні зазначеного автомобіля, а також з метою протиправного заподіянні смерті потерпілого ОСОБА_8 , з корисних мотивів, дістав з рюкзака кухонний ніж, який заздалегідь взяв із собою з дому, та, діючи з прямим умислом на позбавлення життя іншої людини, перебуваючи в позиції позаду водія на пасажирському сидінні автомобіля, своєю лівою рукою схопив потерпілого ОСОБА_8 за голову, та ножом, який був у нього в правій руці, зліва направо здійснив поріз шиї розміром 15.0х1.0х1.0 см. та різану рану пальців правої руки розміром 1.0х0.3х0.3 см., чим завдав ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, у вигляді обширної різаної рани передньої поверхні шиї з пошкодженням м`язів, різаної рани пальцевих фалангів ІІІ-ІV пальців правої кисті.

Однак, після небезпечного для життя та здоров`я потерпілого насильства та після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 залишився живий, зумів залишити салон автомобіля та втекти від ОСОБА_7 , заховавшись в придорожніх чагарниках, внаслідок чого ОСОБА_7 не зміг досягти своєї мети позбавлення ОСОБА_8 життя з причин, що не залежали від його волі, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Усунувши перешкоду в заволодінні транспортним засобом у вигляді водія ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію корисливих намірів, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, не маючи права на користування автомобілем, сів за кермо легкового автомобіля «Mersedes Benz 200D», державний номер НОМЕР_1 , та почав рухатись у бік с. Мала Павлівка, Охтирського району, чим у такий спосіб незаконно заволодів зазначеним транспортним засобом та спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 37337,20 грн.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_11 , 08.05.2018, приблизно о 04:15 год., перебуваючи в салоні легкового автомобіля «Mersedes Benz 200D», державний номер НОМЕР_1 , здійснив його огляд, знайшов смартфон Xiaomi Redmi 4, після чого, діючи повторно, таємно викрав зазначений мобільний телефон, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 2295 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав частково: заперечував, що вчинив закінчений замах на вбивство потерпілого, запевняючи, що умислу на вбивство та на завдання потерпілому тілесних ушкоджень не мав. Крім того, заперечував крадіжку телефонів Nokia 6300 та Nokia 230, говорячи, що вкрав лише смартфон потерпілого та заволодів транспортним засобом. Розповідаючи про обставини правопорушення, обвинувачений суду повідомив, що 08.05.2018 він прийшов додому після роботи, близько 23-00 год. випив пляшку пива об`ємом 2,5 л, після чого вирішив їхати розважатись у клуб до с.Лантратівка. Викликав таксі, хоча грошей для оплати послуг не мав, сподіваючись на те, що обдурить водія, коли той довезе його до клубу, і втече не розрахувавшись. За викликом приїхав потерпілий на таксі та вони поїхали в сторону с. Лантратівка. На прохання водія таксі він відразу сів на заднє пасажирське сидіння автомобіля, за водієм, оскільки на передньому пасажирському сидінні лежала велика дорожня сумка. Дорогою вони розмовляли, водій розповідав про характеристики та технічний стан автомобіля. У цей час він вирішив заволодіти автомобілем, щоб покататись на ньому, бо автомобіль йому дуже сподобався. З цією метою він попрохав водія зупинити автомобіль під приводом необхідності справити природні потреби. Після того як автомобіль зупинився він дістав з рюкзака кухонний ніж, який поклав ще на Пасху та забув про нього, після цього виставив ніж біля вуха водія лезом до лобового скла та вістрям доверху, сподіваючись, що водій злякається та вискочить з автомобіля. Але, потерпілий, повернувши голову та побачивши ніж, сіпнувся в його бік, а він, злякавшись, махнув рукою рефлекторно, випадково порізавши потерпілого, після чого кинув ніж на рюкзак, який був на сидінні біля нього. ОСОБА_8 вибіг з автомобілю, взявши із собою дорожню сумку, яка лежала на передньому пасажирському сидінні. А коли він вийшов з автомобіля, то потерпілий стояв біля дороги з сумкою, нормально себе почував, крові він на потерпілому не бачив. Коли підійшов до потерпілого, щоб дізнатись чи все добре у нього, останній почав відмахуватися сумкою, розбив йому ніс, потім побіг у кущі, а він сів в автомобіль, відшукав у бардачку автомобіля мобільний телефон-смартфон, поклав його собі до кишені штанів та поїхав у сторону с.Мала Павлівка. На заправці, що розташована у вказаному селі, він зупинив автомобіль та сидів курив. А коли побачив, що їде поліцейський автомобіль, почав тікати, злякавшись наслідків. Потім, під час переслідування, кинув автомобіль та намагався втекти від поліцейських, але вони його догнали та затримали. Під час затримання з кишені випав викрадений телефон.

Не зважаючи на такі покази та позицію обвинуваченого, його вина у вчинені інкримінованих йому злочинів підтверджується дослідженими в суді письмовими і речовими доказами, належність і допустимість яких стороною захисту не оспорювалась, а також показами свідків та потерпілих.

Так, згідно свідоцтва про право власності автомобіль «Mersedes Benz 200D», державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_10 (а.с.169 т.1).

Потерпіла ОСОБА_12 у судовому засіданні зазначила, що вона є власником автомобіля «Mersedes Benz 200D», державний номер НОМЕР_1 , який у травні 2018 року надавала в оренду ОСОБА_8 для того, щоб останній працював у службі таксі. Очевидцем вчинення злочинів вона не була, а вранці після події їй телефонувала диспетчер зі служби таксі, де працював ОСОБА_8 , та повідомила про те, що останній знаходиться у лікарні.

Згідно полісу страхування (а.с. 168 т.1) ОСОБА_8 користувався вказаним транспортним засобом у період з 29.03.2018 по 28.03.2019 року.

Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що раніше працював водієм у службі таксі на орендованому у ОСОБА_12 автомобілі. Близько 2-00 год. з 07 на 08.05.2018, він отримав замовлення від диспетчера до с. Лантратівка. Пасажиром був ОСОБА_7 , який відразу сів в автомобілі на заднє пасажирське сидіння, за водійським сидінням, що викликало у нього здивування, але він на це нічого пасажиру не сказав. По дорозі до села ОСОБА_7 попрохав зупинитися, щоб справити природні потреби. Коли зупинив автомобіль, то відразу відчув як йому по горлу провели гострим предметом, якого він не бачив, але думає, що це був ніж, бо з шиї почала литися кров. При цьому, ОСОБА_7 казав йому: «Ти вже приїхав! Для тебе це кінцева зупинка!» Перебуваючи у панічному стані, він вискочив з автомобіля та почав тікати. Коли відбіг від автомобіля метрів 10, то перечепився і впав, а, піднявши голову, побачив, що над ним стоїть ОСОБА_7 з ножом у руках та агресивно налаштований, який говорив, що вб`є його. Він почав відмахуватись від нападника сумкою, щоб останній не вдарив його ножом, а потім знову побіг. Коли добіг до кущів, то озирнувся та побачив, що ОСОБА_7 його більше не переслідує, а його автомобіль поїхав у сторону протилежну м.Охтирка. В подальшому лікувався стаціонарно. Впевнений, що ОСОБА_7 хотів його вбити, бо рана на шиї була глибокою (як повідомив хірург поріз тільки на 1 мм не дістав до артерії), він втратив багато крові. Як отримав поранення руки вже не пам`ятає, припускав, що можливо порізав руку, коли відмахувався від ОСОБА_7 , перебуваючи вже не у автомобілі. Крім того, потерпілий розповів, що коли він вибіг з автомобіля, то там залишився його смартфон і два мобільні телефони, смартфон лежав в бардачку, а 2 мобільні телефони - між сидіннями. В подальшому, два мобільних телефони поліція так і не знайшла, а смартфон був вилучений під час затримання ОСОБА_7 .

З відповіді, що надавалась слідчому інформаційною службою «SMS-TAXI» , 08.05.2018 о 2-28 год. до диспетчерської служби з приводу виклику таксі звертався абонент, який користується номером мобільного телефону НОМЕР_2 (а.с. 226 т.1).

Під час пред`явлення особи для впізнання потерпілий ОСОБА_8 вказав на ОСОБА_7 як на особу, яка вчинила злочини щодо нього, що підтверджується відповідним протоколом (а.с. 222-224 т.1).

Згідно висновку експерта №137 від 19.06.2018 року потерпілому ОСОБА_8 були завдані тілесні ушкодження у вигляді обширної різаної рани шиї з пошкодженням м`язів та різаної рани пальцевих фалангів ІІІ-ІV пальців правої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та які утворились від предмета, який має ріжучі властивості (а.с.232-233 т.1).

Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 останній вказав місце, де він сидів в автомобілі та показав як наніс потерпілому тілесні ушкодження, зокрема: поріз шиї. При цьому, продемонстрований ОСОБА_7 механізм нанесення пошкодження потерпілому ножом по шиї свідчить про те, що поріз обвинувачений здійснив не випадково, не внаслідок того, що потерпілий повернув голову та сіпнувся, як він пояснює під час слідчої дії та як зазначав в судовому засіданні, а діяв спрямовано: спочатку дістав ніж, потім продемонстрував ніж потерпілому, тримаючи його у правій руці за руків`я вістрям угору, а коли останній побачив ніж, то ОСОБА_7 повернув його у горизонтальне положення, притиснув до шиї та провів з натиском гострим краєм (лезом) ножа по шиї справа наліво (а.с. 235-242 т.1, а.с. 139 т.2).

Згідно висновку експерта №138 від 21.06.2018 року механізм спричинених тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_8 може відповідати механізму показаному ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту (а.с. 1 т.2).

Свідок ОСОБА_13 суду розповів, що працює у поліції. В ту ніч, коли вони отримали повідомлення про напад на таксиста та угон автомобіля останнього, він знаходився на чергуванні разом зі своїм напарником ОСОБА_14 . Відразу після отримання повідомлення, вони виїхали за м. Охтирка, у напрямку, який їм було вказано. По дорозі вони зустріли пораненого потерпілого, якого довезли до швидкої, що їхала назустріч, та передали лікарям. Після цього поїхали шукати крадія по орієнтуванням, які їм надав потерпілий. Перебуваючи в с. Мала Павлівка вони побачили автомобіль схожий на викрадений, водій вказаного автомобіля на їх вимогу не зупинився, вони його переслідували. Потім, коли переслідуваний автомобіль зупинився, то водій вискочив з авто та почав тікати, а вони його переслідували та приблизно через 1 км наздогнали та затримали, після чого викликали слідчо-оперативну групу.

Пояснення ОСОБА_13 підтверджуються відомостями, які надходили на службу «102» та стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР (а.с. 160-164,174-184 т.1), а також відеозаписами нагрудних камер працівників поліції, про те, як переслідували автомобіль та затримували ОСОБА_7 (а.с. 135 т.2).

Крім того, у протоколах огляду місця події від 08.05.2018 зафіксовано місце розташування автомобіля «Mersedes Benz 200D», державний номер НОМЕР_1 , де його залишив ОСОБА_7 в ході переслідування поліцейськими, а також місце затримання ОСОБА_7 та факт вилучення на місці затримання останнього належного потерпілому смартфону Xiaomi Redmi 4 (а.с.185-191 т.1, а.с. 136 т.2, а також а.с. 209-210 т.1, а.с.137 т.2).

Згідно протоколу обшуку від 08.05.2018 на автомобілі «Mersedes Benz 200D» виявлено численні нашарування речовини бурого кольору, а також - ніж, який є знаряддям злочину, та який було досліджено в судовому засіданні (а.с.192-199 т.1, а.с.138 т.2).

Висновками експертів №517 та 516 від 20.06.2018 року (а.с.4-8 т.2) була встановлена групова належність та характеристики крові потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які в подальшому брались до уваги експертами імунологами, що досліджували питання походження речовини бурого кольору, які виявлені на речових доказах, вилучених з автомобіля, а також на одежі потерпілого.

Відповідно до висновків експертів №518,519 від 09.07.2018 року та №567 від 12.07.2018 року на поверхні кришки капоту та поверхні лівого крила автомобіля; на футболці, штанах та сумці, які було вилучено у потерпілого у лікарні (а.с. 219 т.1) і які також досліджувались як речові докази в судовому засіданні, виявлено кров, а на кермі автомобіля «Mersedes Benz 200D» - піт без домішки крові, походження яких можливо як від потерпілого ОСОБА_8 , так і від ОСОБА_7 (а.с. 10-21 т.2).

Згідно висновку експерта №19/119/11-1/2095е від 19.06.2018 року вартість смартфону Xiaomi Redmi 4, що був вилучений під час затримання ОСОБА_7 та належить потерпілому ОСОБА_8 становить 2295,00 грн. (а.с.24-28 т.2)

Ринкова вартість легкового автомобіля «Mersedes Benz 200D», що належить на праві власності ОСОБА_10 становить 37 337,20 грн., що підтверджується висновком експерта №19/119/11-2/296е (а.с. 49-51 т.2).

Таким чином, суд вважає, що сукупність вищенаведених доказів дає підстави стверджувати про те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив:

-закінчений замах на вбивство ОСОБА_8 з корисливих мотивів;

-повторно, із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , незаконно заволодів транспортним засобом «Mersedes Benz 200D»,

-повторно таємно викрав мобільний телефон Xiaomi Redmi 4,

а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115; ч.3 ст. 289 та ч.2 ст. 185 КК України.

Водночас, суд вважає, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено обставини крадіжки ОСОБА_7 мобільних телефонів Nokia 6300 та Nokia 230, які за словами потерпілого знаходились в автомобілі.

Так, відповідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ч.1 ст.91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора, а суд згідно ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В даному випадку, на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_7 крадіжки мобільних телефонів Nokia 6300 та Nokia 230 прокурором надано лише висновок експерта №19/119/11-1/2095е від 19.06.2018 року про вартість телефонів зазначених моделей, який надавався експертом без дослідження самих об`єктів (а.с.24-28 т.2).

Потерпілий ОСОБА_8 лише зазначив у суді, що вказані телефони Nokia 6300 та Nokia 230 знаходились в автомобілі в ту ніч, коли обвинувачений заволодів автмобілем. Але, очевидцем крадіжки він не був, поліцією телефонів знайдено не було, куди поділись телефони йому не відомо.

Під час огляду місця події (а.с.185-191 т.1), обшуку автомобіля (а.с. 192-199 т.1) мобільних телефонів, зазначених потерпілим, не було виявлено, а під час затримання ОСОБА_7 , як зазначалось вище, у останнього було виявлено і вилучено лише один належний потерпілому телефон Xiaomi Redmi 4. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 категорично заперечив факт крадіжки вказаних телефонів Nokia 6300 та Nokia 230.

Тобто, жодних доказів на підтвердження зазначених в обвинувальному акті обставин вчинення крадіжки телефонів Nokia 6300 та Nokia 230 ОСОБА_7 суду не надано, а за відсутності таких доказів причетність ОСОБА_7 до зникнення телефонів є лише версією органів досдуового розслідування та припущеннями сторони обвинувачення.

Частиною четвертою статті 17 КПК України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обставини крадіжки ОСОБА_7 телефонів Nokia 6300 та Nokia 230 необхідно виключити з обсягу пред`явленого обвинувачення, оскільки такі обставини не були доведені стороною обвинувачення належними і допустимими доказами.

При цьому, виключення вказаних обставин з обсягу пред`явленого обвинувачення не спростовує факту вчинення ОСОБА_7 крадіжки мобільного телефону Xiaomi Redmi 4 та не впливає на встановлену органами досудового розслідування і підтверджену у суді кваліфікацію його таких дій за ч.2 ст.185 КК України.

Суд вважає необгрнутованою позицію сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 КК України, а до показів ОСОБА_7 про те, що він не хотів вбивати потерпілого та наносити йому тілесних ушкоджень, а лише хотів ножем налякати потерпілого, а потерпілий злякався і випадково порізався, суд відноситься критично та вважає такі покази способом уникнення від відповідальності.

Так, про наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 КК України, вказують такі з`ясовані у судовому засіданні на підставі вищенаведених доказів обставини:

1)спосіб нанесення тілесних ушкоджень, а саме те, що тілесні ушкодження були заподіяні у життєво важливу ділянку тіла потерпілого шию під час того, як потерпілий сидів за кермом автомобіля попереду обвинуваченого та ніякої загрози для останнього не представляв. При цьому, якщо б обвинувачений мав намір лише заволодіти автомобілем потерпілого та з цією метою налякати останнього, як він зазначав у судовому засіданні, то достатньо було лише продемонструвати ніж, але не завдавати ушкодження життєво важливої ділянки тіла. Тому такі покази обвинуваченого є нелогічними, непослідовними;

2)знаряддя, яке було використано обвинуваченим, а саме: кухонний ніж, який ОСОБА_7 заздалегідь взяв із собою та дістав із сумки, коли потерпілий на його прохання зупинив автомобіль. При цьому, надуманими та необгрнутованими є твердження обвинуваченого про те, що кухонний ніж він поклав до сумки ще на Пасху, забув, що носив його у рюкзаку і згадав про нього тільки тоді, коли у нього раптово виник умисел на заволодіння автомобілем потеріплого, сидячи на задньому сидінні авто;

3)поведінка ОСОБА_7 , яка передувала події спричинення тілесного ушкодження потерпілому і вказує на усвідомлення останнім того, що і як він буде робити та якого результату бажає досягнути, зокрема те, що обвинувачений відразу сів на заднє пасажирське сидіння за водієм таксі, хоча міг сісти поряд з водієм на пасажирське сидіння, потім вигадав привід для зупинки автомобіля, а коли автомобіль зупинився, то відразу дістав ніж та заподіяв тілесні ушкодження потерпілому у життєво важливу ділянку тіла. При цьому, покази обвинуваченого про наявність великої дорожньої сумки на передньому пасажирському сидінні, якою йому було розбито ніс потерпілим, не підтверджуються жодними доказами. Натомість, спростовуються показами потерпілого, протоколом обшуку автомобіля, огляду місця події, у якому зафіксовано вилучення речей потерпілого, а також протоколом затримання ОСОБА_7 та відеозаписом проведення слідчого експернименту, у яких немає жодної інформації про існування такої сумки та жодних наявних слідів на одежі затриманого чи на тілі від ударів великою дорожньою сумкою та розбитого носу, внаслідок такого удару;

4)вислови ОСОБА_7 , які він говорив під час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому про те, що для останнього це кінцева зупинка, а також коли вийшов із автомобіля та переслідував потерпілого про те, що він вб`є його;

5)поведінка ОСОБА_7 відразу після заподіяння потерпілому тілесного ушкодження, коли він переслідував ОСОБА_8 , а потім коли останньому вдалось втекти, то сів за кермо автомобіля та поїхав, залишивши потерпілого у безлюдному місці, далеко від населених пунктів, з очевидною кровотечею з рани на шиї, розуміючи, що внаслідок спричиненої рани і кровотечі може настати смерть потерпілого.

Отже, характер, послідовність дій ОСОБА_7 , його поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого та механізм їх спричинення, знаряддя злочину, збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК і свідчать про те, що ОСОБА_7 діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого з корисливих мотивів та бажанням незаконно заволодіти автомобілем потерпілого та вчинив для цього усі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть його смерть, однак смертельний наслідок не настав лише через обставини, які не залежали від його волі, зокрема тому, що потерпілому вдалось втекти та сховатись у кущах.

Наявність умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом у ОСОБА_7 ще до того, як він сів у автомобіль, підтверджують ті обставини, що він сів у автомобіль без наявності відповідних коштів розрахуватися, мав при собі ніж, сів на заднє сидіння позаду водія, в подальшому діяв чітко і цілеспрямовано.

Тобто, фактично ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на вбивство ОСОБА_8 під час незаконного заволодіння транспортним засобом, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 та за ч.3 ст.289 КК України.

І такі висновки суду відповідають позиції, висловленій у п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, особливо тяжкий злочин, а також замах на особливо тяжкий злочин та обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 65-66 т.2).

В обвинувальному акті обставиною, яка обтяжує покарання зазначено повторність та рецидив злочину. Але колегія вважає, що в даному випадку відповідно до вимог ч.4 ст.67 КК України, оскільки повторність була врахована як кваліфікуюча ознака злочинів, за якими ОСОБА_7 було визнано винуватим, то суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Тобто, в даному випадку встановлено наявність тільки однієї обтяжуючої покарання ОСОБА_7 обставини , а саме: вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, в обвинувальному акті зазначено та в судовому засіданні захисник наполягала на наявності в даному випадку таких пом`якшуючих обставин як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, але суд з такою позицією погодитись не може.

При цьому, приходячи до висновку про відсутність у ОСОБА_7 щирого каяття, суд виходить з роз`яснень, які надав ККС Верховного суду у постанові від 22.03.2018 у справі №759/7784/15-к про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, як зазначалось вище, ОСОБА_7 свою вину визнав частково, заперечуючи вчинення закінченого замаху на вбивство з корисливих мотивів. Крім того, ОСОБА_7 не висловлював жодної критичної оцінки стосовно своєї протиправної поведінки, не висловлював простого співчуття та не просив пробачення у потерпілого ОСОБА_8 під час його перебування в залі суду, а повідомив про бажання попросити пробачення тільки у судових дебатах та під час останнього слова у відсутність вказаної особи, не намагався відшкодувати завдану шкоду.

І тому, таке ставлення винної особи до вчинених нею порушень та його поведінка після вчинення злочинів вказує на те, що в даному випадку відсутня така пом`якшуюча покарання ОСОБА_7 обставина, як щире каяття.

Крім того, сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність та/або таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним.

В даному ж випадку, як зазначалось вище, ОСОБА_7 вину свою в повному обсязі не визнавав та органам досудового розслідування і суду надавав неповні і недостовірні відомості про вчинені злочини.

Тому, враховуючи вказане, суд вважає, що в даному випадку відсутнє і активне сприяння розкриттю злочину.

Тобто, пом`якшуючих вину ОСОБА_7 обставин судом не встановлено.

Характеризуючи особу обвинуваченого, слід зазначити, що ОСОБА_7 є судимою особою, який вчинив злочини маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, під час перебування на іспитовому терміні, на обліках в диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання (а.с. 52-60 т.2).

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити в межах санкцій статей, за якими його визнано винним, а остаточне - за сукупністю злочинів , за правилами ч.1 ст.70 КК України, застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, основне - у виді позбавлення волі та додаткове у виді конфіскації майна.

Крім того, на підставі ст. 71 КК України необхідно частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком, а також - зарахувати у строк відбування покарання строк тримання під вартою за правилами ч.5 ст.72 КК України з дня затримання (а.с. 227-228 т.1), з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Крім того, оскільки ризики того, що ОСОБА_7 , знаходячись на волі, зможе продовжити кримінальні правопорушення, а також переховуватись від суду, суд вважає, що до набрання вироком законної сили йому необхідно залишити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_8 був заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення майнової шкоди в розмірі 10000 грн. та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_8 позов підтримав.

Обвинувачений позов визнав.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями фізичної особи потерпілому відшкодовується особою, яка завдала шкоду. Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями іншої особи відшкодовується цією особою.

Судом встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_8 була заподіяна майнова шкода та розмір заявленої шкоди ОСОБА_7 не заперечується, тому позов в частині стягнення майнової шкоди підлягає задоволенню в розмірі 10 000,00 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що потерпілому ОСОБА_8 дійсно була заподіяна моральна шкода, оскільки останній зазнав моральних страждань в зв`язку з ушкодженням здоров`я, посяганням на його життя, тому з врахуванням всіх обставин справи, ступеня вини обвинуваченого, кваліфікації його дій, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір заявленої моральної шкоди необхідно задовольнити, стягнувши з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 100 000,00 грн.

Відповідно до ст.ст.100,174 КПК України необхідно скасувати накладений ухвалами слідчих суддів арешт на майно та вирішити долю речових доказів у справі (а.с. 200-208,213-218,220-221,229-231, т.1, а.с. 172-175 т.3).

Крім того, на підставі ст.ст.118,124 КПК з обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути витрати на проведення судової експертизи на суму 2574,00 грн. (а.с. 23,48 т.2, а.с. 171 т.3).

Керуючись ст.ст. 118, 124, 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 289 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання за цим вироком ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.04.2017 і остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з дня його затримання, а саме: з 08.05.2018 року, а також - на підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк тримання під вартою з 08.05.2018 по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 10 000 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 2574 грн.

Скасувати арешт майна, накладений у кримінальному провадженні № 0000284 згідно ухвал слідчих суддів Охтирського міськрайонного суду Сумської області, а долю речових доказів вирішити таким чином:

-змив речовини бурого кольору з поверхні автомобіля, фрагменти слідів пальців рук, мікрочастинки із сидінь салону, кухонний ніж та змиви із керма автомобіля, футболку чорного кольору, джинси голубого кольору, сумку, що зберігаються у камері схову речових доказів, після набрання вироком законної сили знищити;

-рюкзак матерчатий з ключами на зв`язці, квиток за 02.05.2018 та дерев`яний хрестик, що зберігаються у камері схову речових доказів, після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_7 ;

-мобільний телефон Xiaomi Redmi 4, навігатор, захисне скло від мобільного телефону після набрання вироком законної сили вважати повернутими законному володільцю, якій передані під зберігальну розписку, ОСОБА_9 ;

-гаманець темно-коричневого кольору із грошовими коштами в сумі 226 грн., спеціальний знак «Фішка ТАКСІ», автомобіль «Mersedes Benz 200D», після набрання вироком законної сили вважати повернутими законному володільцю, якому передані під зберігальну розписку - ОСОБА_8 .

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний райсуд м.Суми, а для засудженого з моменту вручення копії вироку.

Судді