Справа № 368/471/20
Провадження № 22092020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:
Головуючий - суддя ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2

З участю учасників процесу:
прокурор: ОСОБА_3
представник ВК : ОСОБА_4
засуджений: ОСОБА_5
представник колективу: ОСОБА_6

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлику:
1. Кримінальне провадження за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, Україна, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 30 травня 2018 року Голосіївським районним судом м. Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 25 жовтня 2018 року ухвалою Київського апеляційного суду винесено ухвалу, нга підставі якої апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишено без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Вирок набрав законної сили 25.10.2018 року;
- який з 12.12.2018 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 26.12.2018 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміну призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, -
2. Клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього більш м`якого покарання у виді виправних робіт, та про звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд, -

В С Т А Н О В И В :

12.05.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдерадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, Україна, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 30 травня 2018 року Голосіївським районним судом м. Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки.
Вирок набрав законнгої сили 25.10.2018 року;
- який з 12.12.2018 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 26.12.2018 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміну призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.
У вищевказаному поданні:
- адміністрація Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та спостережна комісія при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області клопочуться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про заміну призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання.
12.05.2020 року системою автоматичного документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та призначено № справи 368/471/20, провадження № 1 в/368/53/20.
13.07.2020 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено ухвалу, на підставі якої:
1. Судове засідання по справі № 368/471/20, провадження № 1 в/368/53/20, за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдерадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, Україна, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 30 травня 2018 року Голосіївським районним судом м. Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки.
Вирок набрав законнгої сили 25.10.2018 року;
- який з 12.12.2018 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 26.12.2018 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміну призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, -
- призначено до слухання на 13 год. 00 хв. 21.07.2020 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
2. Зобов`язано Державну установу ВК 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 21.07.2020 року о 13 годині 00 хвилин.
3. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручено спеціалісту з інформаційних технологій Державної установи ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.
Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.
4. В судове засідання викликано учасників процесу:
- засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті);
- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті);
- прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури, (в приміщенні Кагарлицького районного суду);
- представника спостережної комісії при Кагарлицькій РДА, ( в приміщенні Кагарлицького районного суду).
21.07.2020 року судом оголошено перерву до 09 год. 00 хв. 07.09.2020 року в зв`язку з клопотанням засудженого.
07.09.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву до 17 год. 00 хв. 14.09.2020 року в зв`язку з необхідністю витребування, приєднання до матеріалів кримінального провадження та дослідження в судовому засіданні додаткових письмових доказів.
14.09.2020 року відкладено проведення судового засідання на 13 год. 00 хв. 16.09.2020 року в зв`зку з технічними причинами, - неможливістю проведення дистанційного, в режимі відеоконференції судового засідання з Державною установою «Кагарлицька ВК № 115».
16.09.2020 року відкладено проведення судового засідання на 13 год. 00 хв. 18.09.2020 року в зв`зку з технічними причинами, - неможливістю проведення дистанційного, в режимі відеоконференції судового засідання з Державною установою «Кагарлицька ВК № 115».
18.09.2020 року відкладено проведення судового засідання на 13 год. 00 хв. 22.09.2020 року в зв`зку з технічними причинами, - неможливістю проведення дистанційного, в режимі відеоконференції судового засідання з Державною установою «Кагарлицька ВК № 115».
В судовому засіданні представник ВК 115 ОСОБА_4 клопотання ВК 115 підтримав, так як вважає, що засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, має 5 заохочень за добросовісне відношення до праці, при цьому не мав ні одного дисциплінарного стягнення, його поведінка на думку адміністрації установи виконання покарань свідчить про ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, тому на думку установи виконання покарань заслуговує на застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України.
Що ж стосується клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього більш м`якого покарання у виді випраних робіт, то таке клопотання підтримав, так як вважає, що засуджений своєю поведінкою заслужив заміну покарання на більш м`яке, зокрема, - на виправні роботи.
Що ж стосується клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення його від додаткового покарання у виді позавлення права керування транспортними засобами, то вирішення клопотання засудженого поклав на розсуд суду.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подання ВК 115 підтримав, та заявив клопотання про застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, а саме, - на виправні роботи.
Також засуджений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від додаткового покарання у виді позбавлення прав керування, про що подав письмову заяву.
На запитання складу суду засуджений повідомив, що під час відбування покарання постійно працював, мав добру поведінку, не допускав порушення режиму відбування покарань, в зв`язку з чим не має дисциплінарних стягнень, в тому числі погашених, чи знятих в установленому законом порядку.
За час відбування покарання має 5 заохочень за сумлінне відношення до праці та зразкову поведінку під час відбування покарання.
При можливому звільненні з місць позбавлення волі він має твердий намір влаштуватися на роботу, та бути корисним для суспільства, відшкодовувати шкоду, заподіяну злочином.
В судовому засіданні представник трудового колективу ОСОБА_6 подання ВК 115 та клопотання засудженого ОСОБА_5 підтримав.
Зазначив, що гарантує працевлаштування засудженого при його можливому звільненні з місць позбавлення волі, гарантує йому заробітну плату, - на перших етапах, - мінімальну, в подальшому, - має намір збільшувати заробітну плату пропорційно виконаній роботі.
Також в разі задоволення клопотаня засудженого ОСОБА_5 в частині звільнення засудженого від призначеного покарання у виді позбавлення волі, - має намір влаштувати засудженого на посаду водія, де заробітня платня значно вища.
В судовому засіданні прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 не заперечував проти подання ВК № 115 щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 82 КК України, - заміна покарання більш м`яким, зокрема, - не заперечував проти клопотання засудженого щодо застосування до нього такого виду покарання, як виправні роботи.
Проте, прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про його звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами.
В судове засідання представник спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, його неявка не є перешкодою для слухання кримінального провадження даної категорії без його участі.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали подання, клопотання засудженого про застосування щодо нього більш м`якого покарання у виді виправних робіт, та звільнення від додаткового покарання, приходить до висновку щодо задоволення подання Кагарлицької виправної колонії (115) Київської області, погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, та задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо застосування до нього більш м`якого покарання у виді виправних робіт, проте, відмову у задоволенні клопотання засудженого щодо звільнення його від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Обґрунтування судом призначення засудженому ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді виправних робіт.
Так, що стосується задоволення клопотання ВК № 115 щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання, то клопотання слід задовольнити, так як засуджений ОСОБА_5 повністю підпадає під положення ст. 82 КК України, - заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.
Крім того, суд наголошує на тій обставині, що призначення більш м`якого виду покарання засудженому є пільгою засудженого, який повинен своєю позитивною поведінкою довести ту обставину, що він заслуговує на застосування до нього більш м`якого покарання, зокрема, у виді виправних робіт.
Так, вищевказану пільгу засуджений повинен отримати лише після виконання вимог, які прямо та чітко зазначені в ч. 3 ст. 82 КК України, де, зокрема, зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Що стосується фактичних обставин справи, то судом в судовому засіданні встановлено, що:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, Україна, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:
- 30 травня 2018 року Голосіївським районним судом м. Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 25 жовтня 2018 року ухвалою Київського апеляційного суду винесено ухвалу, нга підставі якої апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишено без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Вирок набрав законної сили 25.10.2018 року;
- який з 12.12.2018 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 26.12.2018 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Початок строку покарання: «12» грудня 2018 року.
Кінець строку покарання: «12» грудня 2022 року.
1/3 строку покарання: «12» квітня 2020 року.

Не відбутий термін покарання станом на 22.09.2020 року становить 2 роки 81 днів.

В Кагарлицьку виправну колонію Київської області (115) прибув із ДУ «Київський СІЗО», де утримувався з 12.12.2018 року, де за час перебування в даній установі дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.
По прибуттю в Дердавну установу «Кагарлицька ВК (№115)» «26» грудня 2018 року працевлаштований робітником на ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№115)».
До праці відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно.
За час відбуття покарання характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно.
Так, за час перебування в місцях позбавлення волі 5 раз заохочувався керівництвом установи за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку, добросовісне відношення до праці, дисциплінарних стягнень, в тому числі погашених чи знятих в установленому порядку, не має.
З а о х о ч е н н я :

1. 04.04.2019 р. За сумлінну поведінку та добросовісне ставлення Подяка Начальник ВК
до праці на виробництві установи.

2. 01.07.2019 р. За сумлінну поведінку та добросовісне ставлення Подяка Начальник ВК
до праці на виробництві установи.

3. 03.10.2019 р. За сумлінну поведінку та добросовісне ставлення Подяка Начальник ВК
до праці на виробництві установи.

4. 09.01.2020 р. За сумлінну поведінку та добросовісне ставлення Подяка Начальник ВК
до праці на виробництві установи.

5. 02.04.2020 р. За сумлінну поведінку та добросовісне ставлення Подяка Начальник ВК
до праці на виробництві установи.

С т я г н е н н я:

Дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих, чи погашених в установленому порядку, немає.
Слід зазначити, що за весь період відбування покарання, а не за короткий проміжок часу, який передував настанню пільги, засуджений поводить себе правильно, з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє, в зв`язку з чим не має дисциплінарних стягнень, в тому числі погашених чи знятих в установлених законом порядку, а тому, на думку суду, поведінка засудженого ОСОБА_5 є прикладом поведінки для інших засуджених, що, звісно, позитивно впливає на вирішення питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена положенням ст. 82 КК України, - заміна призначеного основного покарання у виді позбавлення більш м`яким, - на виправні роботи.
Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_5 свою вину в скоєному злочині визнав та розкаюється.
Засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення і заслуговує, на думку учасників процесу, зокрема, представника ВК 115 згідно ст. 82 КК України, заміни покарання більш м`яким покаранням, та, на думку суду, на виправні роботи.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним.
Так, згідно ст. 82 КК України:
1. Особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
2. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.
3. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Як видно з матеріалів подання, пояснень представника ВК № 115, пояснень самого засудженого ОСОБА_5 , - він став на шлях виправлення.
Про даний факт, окрім іншого, свідчить висновок, який міститься в характеристиці засудженого, та який міститься в матеріалах справи, в якому зазначено, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, став на шлях виправлення, тому заслуговує на застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст.. 82 КК України.
4. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.
Отже, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_5 був засуджений 30.05.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавлення прва керування всіма видами траснпортних засобів строком на 3 (три) роки.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відповідно, згідно з положеннями ч. 4 ст. 12 КК України, засуджений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.
Відповідно до положень ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_5 вчинив необережний злочин.
Відповідно, як де юре, так і де факто засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 22.09.2020 року відбув більше, ніж 1/3 частину покарання, так як 1/3 строку покарання засудженим ОСОБА_5 відбута 12 квітня 2020 року.
Що ж стосується застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді виправних робіт, то при вирішенні даного питання судом були враховані як формально - юридичні підстави, так і оціночні підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, які передбачені частиною третьою ст. 82 КК України.
Так, що стосується формально - юридичних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням було враховано, що на час слухання справи засудженим ОСОБА_5 було відбуто більше, ніж 1/3 частина основного покарання у виді позбавлення волі, яке було призначено на підставі вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року, який вступив в законну силу 25.10.2018 року.
Крім того, при застосуванні формально - юридичної підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням враховано наступні чинники:
1. Згідно ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_5 , - відноситься до категорії злочинів тяжкого ступеню тяжкості.
2. Згідно ст. 25 КК України злочин, вчинений ОСОБА_5 , - є вчиненим з необережності.
3. Відсутність в діях ОСОБА_5 пенітенціарного рецидиву.
Так, що стосується оціночних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 було враховано слідуючі підстави:
Так, як видно з матеріалів справи (висновок спостережної комісії, подання ВК № 115, пояснення учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, позиція прокурора, судом встановлено, що процес виправлення засудженого ОСОБА_5 досягнув тієї стадії, на якій відбування засудженим ОСОБА_5 призначеного основного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Крім того, до оціночних підстав, які дають змогу застосувати до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 82 КК України суд відносить наступні обставини:
- за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку має 5 заохочень від керівництва установи.
- за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не мав, та не має жодного дисциплінарного стягнення, в тому числі знятого, чи погашеного в установленому законом порядку.
Вищевказана обставина на думку суду свідчить про усталену правослухняну поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь час відбування покарання, а не за короткий проміжок часу, який передував настанню пільги.
Суд вважає, що наявність такої кількості заохочень, при відсутності дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому законом порядку, пояснення представника ВК 115, характеристика на засудженого, висновки комісії, свідчать про уставлене позитивне відношення до праці та позитивну поведінку засудженого ОСОБА_5 та його дійсне ставлення на шлях виправлення.
- далі, суд враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 виказує позитивні плани на майбутнє, що, на думку суду, виражається в тому, що після гіпотетичного (можливого) звільнення з місць позбавлення волі бажає влаштуватися на роботу, що свідчить про той факт, що засуджений після звільнення з місць позбавлення волі бажає продовжувати реальний процес адаптації до суспільства, тобто, в даному випадку вбачаються ознаки прагнення засудженого до ресоціалізації;
Отже, при наявності вищевказаних формально - юридичних та оціночних підстав для заміни невідбутої частини покарань більш м`яким суд прийшов до висновку, щодо визначення засудженому ОСОБА_5 конкретного різновиду такої заміни основного призначеного покарання у виді позбавлення волі на такий вид покарання, яке може бути призначене, як основне, - на виправні роботи.
При визначенні виду більш м`якого покарання засудженому ОСОБА_5 суд орієнтувався на послідовність їх розташування, яка розміщена в ст. 51 КК України.
Суд наголошує на тій обставині, що при заміні невідбутої частини покарань більш м`яким, суд може обрати будь - який з більш м`яких видів основного покарання, а не лише той, який є найближчим до раніше призначеного у згаданому переліку ст. 51 КК України, тому з урахуванням вищевикладених обставин судом було обрано до засудженого ОСОБА_5 основне покарання у виді виправних робіт з дотриманням умов та підстав такого застосування, які передбачені ст.. ст.. 51 - 82 КК України.
Порядок призначення покарання у виді виправних робіт, зокрема, ОСОБА_5 , чітко регламентовано ст. 57 КК України, де, зокрема, зазначено, що:
1. Покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.
2. Виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.
Зглядаючись на вимоги ч. 2 ст. 57 КК України засудженому ОСОБА_5 може бути призначено покарання у виді виправних робіт, він не входить до переліку осіб, яким не можливо призначити дане покарання.
Крім того, суд наголошує, що такий вид покарання, як виправні роботи, є основним покаранням (ч. 1 ст. 52 КК України), яке може бути призначене судом засудженому ОСОБА_5 у випадку заміни невідбутої частини покарання у виді обмеження або позбавлення волі більш м`яким (ч. 1 ст. 82 КК України ).
При вирішенні даного питання суд також керувався ППВСУ від 24 жовтня 2003 р. №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", зокрема, в постанові зазначено, що правильне вирішення питання про застосування виправних робіт значною мірою залежить від ретельного з`ясування даних про особу підсудного (працездатність, сімейний стан, поведінка на роботі, і за місцем проживання, ставлення до праці, тощо).
Так, судом в судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 працездатного віку, працездатний, по місцю відбування покарання працевлаштований, добре відноситься до праці, йому гарантоване працевлаштування після можливого звільнення з місць позбавлення волі.
Порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт регламентуються главою 9 КК України.
Порядок відрахувань із заробітку засуджених до виправних робіт регулюється ст. 45 КВК України.
Крім того, при визначенні строку покарання у виді виправних робіт судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зокрема, абз. 1 п. 4, де зазначено, що у випадках, коли максимальна межа більш м`якого покарання, що встановлена відповідною статтею Загальної частини КК України є меншою строку невідбутої частини покарання, строк більш м`якого покарання не може перевищувати цю межу.
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді виправних робіт не суперечить реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду виконується мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.
Суд наголошує на тій обставині, що заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, на відміну від умовно -дострокового звільнення від відбування покарань не веде до зміни кримінально - правового статусу особи засудженого ОСОБА_5 , - він вважається таким, що продовжує відбування покарання, хоча і іншого виду.
Це зумовлює і відповідно кримінально - правові наслідки даного різновиду заміни покарання більш м`яким.
Вони, зокрема, полягають у наступному:
1. Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України під час відбування більш м`якого покарання до особи засудженого ОСОБА_5 може бути застосовано умовно - дострокове звільнення за правилами, які передбачено ст. 81 КК України.
2. Відповідно до ч. 4 ст. 90 КК України строк погашення судимості ОСОБА_5 обчислюється з дня відбуття більш м`якого покарання, при цьому однак цей строк визначається тим більш суворим покаранням, яке було призначено ОСОБА_5 за вчинений ним злочин.
3. У випадку вчинення ОСОБА_5 під час відбування виправних робіт нового злочину суд відповідно до ч. 6 ст. 82 КК України матиме змогу до покарання за знову вчинений злочин приєднати не відбуту частину більш м`якого покарання за правилами, які передбачені ст.ст. 71-72 КК України.
Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст.ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Згідно ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає про той факт, що застосування інституту заміни призначеного основного покарання на більш м`яке щодо засудженого ОСОБА_5 є одним з проявів принципу гуманізму у кримінальному праві.
Його застосування спрямоване на звуження меж кримінально-правової репресії для стимулювання виправлення засудженого, зокрема, ОСОБА_5 , адаптації його до норм соціальної поведінки та вимог дотримання правопорядку.
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Що стосується відмови в задоволенні клопотанні засудженого ОСОБА_5 про його звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами, то суд зазначає наступне.
Загалом, звільнення від покарання та його відбування регламентовано Розділом ХІІ КК України.
Так, згідно ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта помилування, може застосовуватисмя тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно, проаналізувавши вищевказаний розділ, суд зазначає наступне:
- підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від додаткового покарання, які передбачені ч.ч. 2, 4, 5 ст. 74 КК України, - немає;
- підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст.ст. 80, 81, , 84 87 КК України, - немає.
Відповідно, суд зазначає, що правових підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, - немає, а тому в клопотанні засудженого в цій частині, - слід відмовити.
Також суд зазначає, що засуджений ОСОБА_5 буде відбувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами буде відбувати лише по відбуттю основного покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.. 57, 82 КК України, суд, -
У Х В А Л И В :

Подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, Україна, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 30 травня 2018 року Голосіївським районним судом м. Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 25 жовтня 2018 року ухвалою Київського апеляційного суду винесено ухвалу, нга підставі якої апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишено без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Вирок набрав законної сили 25.10.2018 року;
- який з 12.12.2018 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 26.12.2018 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміну призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, - задовольнити.
Клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього більш м`якого покарання у виді виправних робіт, та про звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, - задовольнити частково.
Засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Київ, Україна, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 30 травня 2018 року Голосіївським районним судом м. Києва за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки;
- 25 жовтня 2018 року ухвалою Київського апеляційного суду винесено ухвалу, нга підставі якої апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишено без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Вирок набрав законної сили 25.10.2018 року;
- який з 12.12.2018 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 26.12.2018 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», - не відбуту частину строку основного покарання у виді 2 (два) роки 81 день позбавлення волі замінити на 2 (два) роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 15 % заробітку, щомісячно, - в дохід держави.
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення його від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду потягом 7 діб, а засудженим, - протягом 7 днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Суддя: ОСОБА_1