ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/168/21 Справа № 191/3235/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
підозрюваного
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2021 року в задоволенні клопотання слідчого СВ Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 було відмовлено.
Клопотання підозрюваного було задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю з покладенням відповідних обовязків на строк до 13 лютого 2021 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що підозрюваний жодного разу не ухилився від виклику до слідчого або прокурора, як до повідомлення йому підозри, так і після цього, оскільки жодного разу він до них не викликався. Даних про виклик до слідчого або прокурора та підтверджень, що такий виклик був ним отриманий у матеріалах клопотання немає. А відтак відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватись, а тим більше продовжити переховуватись від органів судового розслідування та суду.
Окрім того, не можна погодитись із тим, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження. Не зазначено конкретно, на яких саме свідків або та інших учасників кримінального провадження і яким чином може впливати обвинувачений. До того ж, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Прокурор не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання сторони обвинувачення, та застосовано до ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 лютого 2021 року.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішення слідчого судді є незаконним та необгрунтованим, а тому підлягає скасуванню, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як і інші менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 і тримання під вартою, на думку апелянта, є необхідним.
Зазначає, що відмовляючи у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст 307 КК України за які передбачено покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Окрім того, підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, характеризується з нейтральної сторони, не працює, постійних джерел доходу не має, 13 листопада 2020 зафіксовано факт наркотичного сп`яніння у підозрюваного, що в сукупності дає підстави вважати, що підозрюваний, знаходячись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав за викладених у ній підстав, та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінальних правопорушень та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, за одне з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України, те, що ОСОБА_7 жодного разу не ухилився від виклику до слідчого або прокурора, як до повідомлення йому підозри, так і після цього, оскільки жодного разу він до них не викликався, що не заперечувалось слідчим та прокурором в судовому засіданні. Отже, всі обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
При цьому також приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не є дієвим та достатнім щодо підозрюваного ОСОБА_7 .
За викладених обставин колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2021 року, якою щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4