Справа №359/5478/20
Провадження №1-кп/359/589/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2020 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0000040, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2020 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Петриківка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) за контрактом, старшого солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та тимчасово проживаючого на території в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимої,

у вчиненні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:
27.08.2017 року старший солдат ОСОБА_4 підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового складу з Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Міжнародного міжвідомчого багатопрофільного центру підготовки підрозділів Національної гвардії України терміном на 3 роки з 27.08.2018 по 26.08.2021 та цього дня набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу за контрактом та розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Наказом ТВО начальника Міжнародного центру від 11.02.2020 року № 38 ОСОБА_4 призначено на посаду кочегара групи обслуговування котелень 1-го господарчого взводу роти бойового та матеріального забезпечення батальйону забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби у військовій частині (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проходячи військову службу ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 14, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-ХІV, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-ХІV (далі - Статутів) повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17.02.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Однак, в порушення вищевказаних норм законодавства України, 05.06.2020 старший солдат ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вирішив стати на злочинний шлях та не з`явитись вчасно на військову службу з щорічної відпустки до військової частини НОМЕР_1 .

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2020 року № 95 старший солдат ОСОБА_4 вибув у щорічну відпустку тривалістю 31 календарний день з 04 травня по 03 червня 2020 року з виїздом до АДРЕСА_1 . Вказаний військовослужбовець повинен був прибути 04.06.2020 року до військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання своїх службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел 04.06.2020 року о 08 год. 00 хв., старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, без поважних на те причин та без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, не з`явився вчасно на військову службу з щорічної відпустки, свої службові обов`язки в цей період не виконував, часом розпорядився на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 06.07.2020 року близько 08 год. 00 хв. усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, старший солдат ОСОБА_4 , добровільно та з власної ініціативи повернувся до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

В період ухилення від виконання своїх службових обов`язків з 08 год. 00 хв. 04.06.2020 року до 08 год. 00 хв. 06.07.2020 старший солдат ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 , був незаконно відсутнім у розташуванні військової частини НОМЕР_1 з 08 год. 00 хв. 04.06.2020 до 08 год. 00 хв. 06.07.2020 - чим вчинив нез`явлення вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 з щорічної відпустки без поважних причин, вчинене військовослужбовцем військової служби за контрактом в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази ОСОБА_4 надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого та думки прокурора, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, крім допиту обвинуваченого, - а саме: допиту свідків, дослідження доказів обвинувачення, зважаючи на те, що учасниками судового провадження обставини кримінального правопорушення не оспорювались.
Обвинувачений визнав вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, щиро розкаявся, фактичні обставини не оспорює та у судовому засіданні показав обставини його вчинення, які відповідали зазначеним в обвинувальному акті та пред`явленому йому обвинуваченні.

Так, ОСОБА_4 показав, що він дійсно вибув з військової частини, де проходив військову службу, у чергову відпустку до себе на батьківщину до батьків в с. Петриківка Васильківського району Дніпропетровської області, де зважаючи на необхідність надання батька та родині допомоги вирішив не повертатися своєчасно до розташування своєї частини. Він знав, що його розшукують, однак він певний період часу не виходив на зв`язок. В подальшому, 06.07.2020 року він все ж таки повернувся до військової частини для продовження служби за контрактом, оскільки осягнув свою провину та відповідальність за скоєне. Визнав, що в період часу зранку 04.07.2020 року до ранку 06.07.2020 року він був незаконно відсутнім в розташуванні військової частини НОМЕР_1 , без поважних причин та відповідних дозвільних чи виправдовуючих його поведінку документів.

Крім того, судом досліджено докази обвинувачення, що характеризують особу ОСОБА_4 . Процесуальних витрат та речових доказів у справі не встановлено.

Судовий розгляд здійснено у відповідності до пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, і підстав для його зміни не встановлено.

При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання ОСОБА_4 винним у його вчиненні, зважаючи на надані ним покази в ході судового розгляду.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого період, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем за контрактом.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Тому суд дійшов до переконання, що обвинувачений повинен бути засудженим за ч. 4 ст. 407 КК України.

Обираючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з того, що обвинувачений вину визнав та щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення тяжкому злочині, а своїми послідовними показаннями сприяв як досудовому розслідуванню так і судовому розгляду. Ці обставини відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Аналіз даних про особу ОСОБА_4 вказує на те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, згідно інформації обвинувачення у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліках не перебуває, неодружений, має родину, а тому має міцні соціальні зв`язки, характеризується за місцем несення служби з задовільної сторони, має по службі як заохочення так і стягнення, участі в бойових діях не приймав.

З огляду на дані обставини в їх сукупності, суд враховує конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, правову позицію прокурора, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а також щире каяття у скоєному, а тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України, у виді позбавлення волі на мінімальний строк із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України та визначенням іспитового строку на один рік і обов`язків для виконання, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, зважаючи на те, що обвинувачений є військовослужбовцем за контрактом.

Підстав для застосування положень ст. 62 КК України судом також не встановлено.

Крім того, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства під контролем командування частини, зважаючи на тривалість перебування за межами військової частини без дозволу та поважних причин, а також самостійне з`явлення ОСОБА_4 в розташування військової частини 06.07.2020 року.

Підсумовуючи вищезазначене, суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, з урахуванням наведеного вище.

Цивільний позов по справі не заявлено. Долю речових доказів слід вирішити в порядку, визначеному ст. 100 КПК України, однак судом встановлено, що такі відсутні. Процесуальні витрати не встановлені.

На підставі викладеного та ст.ст.65-66, 75, 76, ч. 4 ст.407 КК України, та керуючись ст.100, 122, ч.2 ст.124, ст. 318, ч.3 ст.349, ст.ст. 342-351, 358, 363-368, 361, 382 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини; повідомляти командира військової частини про зміну місця проживання, тощо.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку судом, тобто 23.07.2020 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1