Справа № 314/4320/20
Провадження № 1-в/314/1142/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2020 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали про умовно-дострокове звільненняза клопотанням засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)».
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника адміністрації колонії ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Засуджений в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив суд звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України на строк, який залишився, оскільки зробив для себе належні висновки.
Захисник зазначила, що засуджений працевлаштований, має заохочення, у зв`язку з чим просила клопотання задовольнити.
Представник адміністрації установи в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, оскільки він не довів своє виправлення.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_3 , його захисника, представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, зі змісту ст. 81 КК України можна зробити висновок, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується саме сумлінною поведінкою і ставленням до праці засудженого.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 з 26.03.2016 відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)». Згідно наданої довідки на підставі ст. 118 КВК приймає участь в роботах з благоустрою прилеглої території установи, шість разів заохочувався правами начальника установи.

Однак наявність заохочень само по собі ще не свідчить про виправлення засудженого та досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

Згідно з характеристикою, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що за час відбування покарання ОСОБА_3 чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення зняті та погашені в установленому законом порядку. Засуджений не бере особисту участь у роботі самодіяльних організацій. З характеризуючих матеріалів вбачається, що засуджений працевикористовується різноробочим, однак відповідно довідок про працевлаштування вбачається, що у 2019 році ОСОБА_3 не працював, у 2020 році відпрацював лише 20 днів.

Таким чином, поведінку засудженого за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не можна вважати стабільно позитивною та активною, оскільки поряд із заохоченнями, засуджений порушував режим відбування покарання.

При вивчених обставинах на теперішній час суд погоджується з висновком комісії Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотаннязасудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)», про умовно-дострокове звільнення, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1
28.12.2020