Кримінальне провадження №1-кп/760/151/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі суддів:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участі:
секретарів судового засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
потерпілої ОСОБА_15
захисників ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
ОСОБА_19 ,
обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_21

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001159 від 08 травня 2016 р. обвинувальний акт щодо

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород, Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, маючого на утриманні дитину 2017 р., працюючого неофіційно, раніше судимого вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.1016 р. за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі -
та
ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Христинівка, Христинівського району, Черкаської області, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, неодруженою, що має на утриманні 4 неповнолітніх дітей 2003, 2011, 2013 та 2017 р.р., зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, -

у вчинені злочинів передбачених , передбачених п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

04.05.2016 року ОСОБА_20 та ОСОБА_21 будучи раніше знайомими, перебуваючи в цивільному шлюбі, знаходячись у м. Києві протягом 5-ти останніх днів, домовилися вчинити напад на одного із таксистів у м. Києві, з метою незаконного заволодіння його майном, а саме грошовими коштами, іншими матеріальними цінностями та автомобілем. Після чого, з метою реалізації свого злочинного умислу стали готуватися до вчинення злочину, а саме заздалегідь розподілили між собою ролі та обговорювали спосіб вчинення злочину, який полягав у удушені таксиста, нанесення йому тілесних ушкоджень та заволодіння його майном.
Так, 05.05.2016 року, близько 02 год. 00 хвилин, більш точного часу органами досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_20 разом із ОСОБА_21 , перебуваючи біля станції метро «Шулявська» в м. Києві, з метою реалізації свого спільного злочинного умислу, попередньо розподіливши ролі між собою, скориставшись темним часом доби та відсутністю сторонніх осіб поблизу, підійшли до автомобіля марки «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_1 , де ОСОБА_20 , перебуваючи в у змові із ОСОБА_21 , домовився із потерпілим - водієм ОСОБА_22 підвезти їх до мікрорайону Жуляни, що у місті Києві за 120 гривень, на що останній погодився. Далі ОСОБА_20 та ОСОБА_21 сіли на заднє сидіння вищевказаного автомобіля, розмістившись наступним чином: ОСОБА_20 сів на заднє ліве місце, а ОСОБА_21 на заднє праве місце.
Приїхавши, до вулиці Шевченка у мікрорайоні Жуляни в м. Києві, ОСОБА_22 зупинився за проханням ОСОБА_20 у темному провулку, точної адреси досудовим розслідуванням не встановлено, де ОСОБА_20 , продовжуючи свої злочинні дії, згідно розподілених ролей, діючи узгоджено з ОСОБА_21 , з метою подолання опору для заволодіння його майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, накинув на шию ОСОБА_22 раніше підготовлену мотузку та почав душити останнього, проте ОСОБА_22 почав чинити опір, намагаючись відтиснуту дану мотузку від шиї. Побачивши супротив, ОСОБА_20 з метою умисного вбивства продовжив стискати мотузку, а обвинувачена ОСОБА_23 , відповідно до розподілених ролей, з метою умисного вбивства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, за попередньою змовою, раніше підготовленим ножем, який надав їй ОСОБА_20 , нанесла потерпілому ОСОБА_22 один удар в область грудей. Від вчинення вказаних спільних злочинних дій ОСОБА_20 та ОСОБА_23 , потерпілий ОСОБА_22 перестав чинити опір та помер.
Після цього, ОСОБА_20 діючи узгоджено із ОСОБА_21 , пересвідчившись, що потерпілий ОСОБА_22 не подає будь-яких ознак життя, з метою приховати сліди злочину, перемістили труп ОСОБА_22 на переднє пасажирське сидіння. Обвинувачений ОСОБА_20 сів за кермо автомобіля «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 та разом із ОСОБА_21 вивіз труп ОСОБА_22 , який обвинувачені сховали у лісосмузі біля с. Здорівка, Васильківського району, Київської області.
Згідно Висновку експерта №122 Васильківського районного відділення Київського обласного бюро судово-медичної експертизи від 08.06.2016 року: при судово-медичній експертизі трупа гр-на ОСОБА_22 1954 р.н., виявлено: поверхневі садна в тім`яній ділянці голови та на лобі, странгуляційну борозну на шиї, непроникаючу рану передньої поверхні грудей. Смерть ОСОБА_22 настала від механічної асфіксії, що розвинулась внаслідок здавлення шиї петлею сторонньою особою. Механічна асфіксія відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Непроникаюча рана передньої поверхні грудей виникла від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух ОСОБА_24 -подібного перетину і має ознаки легких тілесних ушкоджень. Індивідуальні ознаки травмуючого предмету при дослідженні ушкодження не виявлені. Садна на голові спричинені від дії тупих предметів і мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Тілесних ушкоджень, які б свідчили про самооборону потерпілого, експертизою трупа не виявлено.
Після того, як ОСОБА_22 припинив супротив, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , пересвідчившись, що потерпілий не подає будь-ознак життя, з метою приховати сліди злочину та заволодіти його майном, перемістили труп ОСОБА_22 на переднє пасажирське сидіння та заволоділи його особистими речами, а саме: грошовими коштами у сумі 2 300 гривень та 50 євро, мобільним телефоном марки «SIGMA» вартістю 500 грн., свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Шевроле Авео, навігатором «PROLOGY», зарядним пристроєм до нього вартістю 1200 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_22 матеріальну шкоду у розмірі 5595 грн.
Обвинувачений ОСОБА_20 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав частково та суду показав, що збирались з ОСОБА_25 їхати додому. Не знає чого, йому на думку спало вкрасти автомобіль. Підійшов до таксиста на ОСОБА_26 , з яким вони поїхали на автостанцію «Південна».
ОСОБА_27 лишилась на автостанції, а вони із водієм поїхали в ОСОБА_28 , оскільки там безлюдне місце. По прибуттю в ОСОБА_28 , він дістав з кросівок шнурки, зв`язав їх разом, накинув на шию таксисту та задушив. Труп перетягнув на заднє сидіння. Потім вивіз труп потерпілого в лісосмугу по ОСОБА_29 трасі. Витягнув та залишив труп в лісосмузі. Взяв машину та приїхав за ОСОБА_27 , вона запитала, що це за машина, але він не відповів. Поїхали на цьому авто додому. Це був автомобіль марки Шевроле сірого кольору.
На запитання прокурора, обвинувачений ОСОБА_20 пояснив, що був з ОСОБА_21 в цивільному шлюбі, вона тоді була вагітна. Не хотів вбивати потерпілого, хотів лише відібрати майно, але так вийшло. Тілесних ушкоджень водію не спричиняв, тільки задушив. Коли водій задихався, то обвинувачений побачив в руках водія ніж.
В машині забрав телефон, навігатор, знайшов близько 15 чи 20 грн. Грошей в сумі 2300 грн. та 50 євро не брав. Зазначив, що не підтримує своїх попередніх показань, оскільки вони були взяті силою. Його адвокат і обвинувачена ОСОБА_21 писали про незаконність дій правоохоронних органів на досудовому слідстві, однак надати відповідні документи чи відповіді на скарги не може.
ОСОБА_20 в суді зазначив, що щиро розкаюється в тому, що вчинив.
Обвинувачена ОСОБА_21 , що була допитана під час судового розгляду, вини у вчиненні інкримінованих їй злочинів не визнала, та суду показала, що ОСОБА_20 був її цивільним чоловіком. Вона проживала в с. Яроватка Черкаської області з 4-ма своїми дітьми. Із ОСОБА_20 вона їздила в ОСОБА_30 до друзів на свято.
В той день (в день вчинення кримінального правопорушення) вона була із ОСОБА_20 вдома у його кума, потім гуляли по ОСОБА_31 . Під час даної прогулянки, ОСОБА_20 підійшов до машини таксі, домовився з водієм про поїздку та покликав її. Сіли в автомобіль, поїхали в сторону автовокзалу, де він її висадив.
Коли ОСОБА_32 повернувся, сказав їй: «Поїхали». Підвів її до машини, наче тої самої машини таксі, на якій вони сюди приїхали. Вони сіли в даний автомобіль та поїхали додому. ОСОБА_32 не сказав, що це за автомобіль. Коли їхали додому то зупинялись за АЗС, де вона розраховувалась. Коли вони приїхали додому ОСОБА_32 сказав їй, що задушив водія, а автомобіль забрав.
На запитання захисника ОСОБА_16 , ОСОБА_21 пояснила, що писала до прокуратури щодо незаконних дій працівників правоохоронних органів (вибиті двері, тілесні ушкодження дітей, їй погрожували, били). Вони вимагали, щоб вона говорила, що нанесла удар ножем та про те, що була в машині разом із ОСОБА_33 .
На запитання суду повідомила, що ОСОБА_32 не казав, що бив когось ножем та не казав, що у нього були спільники.
Потерпіла від давання показань та від участі в судовому розгляді відмовилася, про що подала суду письмове клопотання (Т.2, а.с. 1).
Однак, твердження обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_21 суд сприймає критично, оскільки їх вина у вчиненні інкримінованих ним правопорушень повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами, відеозаписами та показаннями свідка.
Так, свідок ОСОБА_34 , суду показала, що знала потерпілого, якого звали ОСОБА_35 . Може охарактеризувати його з позитивної сторони. ОСОБА_35 таксував на авто. Таксував біля ТЦ «Більшовик». Номер автомобіля 580-28, а номер телефону у нього був НОМЕР_2 . Чула по телефону (в момент розмови з останнім), що до ОСОБА_36 підійшов чоловік і замовив таксі, та що він їй сказав, що бере замовлення та буде його везти.
На наступний день вона до нього додзвонитись не могла. Знала, що ОСОБА_35 з собою возить в барсетці грошові кошти. Але гроші він тримав в багажнику.
Вина обвинувачених підтверджується наступними, зібраними органами досудового розслідування, доказами:
1. Даними протоколу огляду місця події від 08 травня 2016 р., що проводився в с. Здорівка Васильківського району, згідно якого, оглядалася частина лісу, що знаходиться поряд із с. Здорівка. В даній частині лісу на відстані від 7 м. лісової дороги виявлено тіло невідомого чоловіка із слідами насильницької смерті, а саме: борозна на шиї та ушкодження в області грудей із рваними краями (Т.2, а.с. 2-17);
2. Даними протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 13 травня 2016 р., згідно яких потерпіла ОСОБА_15 по фото впізнала свого чоловіка ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т.2, а.с. 18-21);
3. Даними рапорту о/у СКП Васильківського ВП ОСОБА_37 на ім`я т.в.о. Начальника Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_38 про те, що за адресою: с. Яроватка Уманського району Черкаської області на території одного із домоволодінь по вул. Леніна можливо знаходиться автомобіль потерпілого ОСОБА_22 , а саме «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_1 (Т.2, а.с.23);
4. Даними заяви від 17.05.2016, яка надала дозвіл на проведення огляду території домоволодіння та будинку розташованого, що перебувають у її власності за адресою АДРЕСА_2 (Т.2, а.с. 24);
5. Даними протоколу огляду від 17.05.2016, за участю власника ОСОБА_21 та понятих, на території двору за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено автомобіль Шевролет Авео д.н.з. НОМЕР_1 . В будинку за даною адресою виявлено: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_20 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки Шевроле, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_39 , візитна картка «Таксі 571», візитна картка «Автоекспрес», мобільний телефон «Sigma» іmеі НОМЕР_3 та НОМЕР_4 із сім карткою МТС, брелок від ключів, предмет зовні схожий на розкладний ніж, навігатор «Prology» із зарядним пристроєм (Т.2, а.с. 57-60);
5. Даними протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням фотозйомки та відеозапису за участю підозрюваної ОСОБА_21 від 20.05.2016, за участю криміналіста ОСОБА_40 , захисника ОСОБА_41 , за участю судово-медичного експерта ОСОБА_42 та понятих. Підозрювана під час слідчого експерименту послідовно розповідає про вчинення нею та ОСОБА_20 даних злочинів, що вони готувались до злочину та вибрали машину з шашкою, а саме таксиста похилого віку та щоб автомобіль був непоганий, з її кросівок, яки вже стерлись дістали шнурки, що з самого початку вони розподіли ролі хто буде де сидіти в автомобілі. Коли ОСОБА_20 почав душити потерпілого, він попросив ОСОБА_21 , щоб вона вдарила потерпілого ножем в груди, який передав в автомобілі їй ОСОБА_20 . Після того ОСОБА_21 вказує, що ОСОБА_20 сам не міг витягнути тіло з машини та попросив її допомогти. Після того вони поїхали на одну заправку, потім на іншу для заправки, а потім виїхали до свого місця проживання. З початку автомобіль поставили на двір її брата та потім переставили до свого двору. Всі речі, які належали потерпілому: барсетку, картки, шнурки з кросівок та кросівки спалили на подвір`ї. Будь-яких зауважень від ОСОБА_21 та її захисника під час запису та складання протоколу не надходило (Т.2, а.с. 71-90);
6. Даними відеозапису слідчого експерименту від 20.05.2016, на якому зафіксовані зазначені у вищевказаному протоколі події (Т.2, а.с.70);
7. Даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_20 , від 01.06.2016, за участю криміналіста ОСОБА_40 , захисника ОСОБА_17 , судово-медичного експерта ОСОБА_42 та понятих. Підозрюваний під час слідчого експерименту послідовно розповідає про вчинення ним та ОСОБА_21 умисного вбивства та розбійного нападу з метою заволодіння майном потерпілого. Коли вони вибрали потерпілого та його автомобіль, поїхали до ОСОБА_28 для вчинення в подальшому злочину та повідомляє, що він закинув на шию потерпілому вірьовку, а коли потерпілий почав пручатися, ОСОБА_21 вдарила його ножем в груди. Після того, ОСОБА_27 допомагала витягнути тіло з автомобіля. ОСОБА_27 дістала з кишень потерпілого 300 грн. та поклала собі до кишені. Крім того, ОСОБА_32 повідомляє, що в машині знайшов гроші, які належали потерпілому, телефон, навігатор та документи . ОСОБА_32 вказує, що після того як вони виїхали за город, вони заїжджали на заправку «Маршал», де ОСОБА_27 сплачувала за газ тими коштами, які дістала з кишень потерпілого. ОСОБА_32 в багажнику машини виявив сумку в якій були гроші в сумі 2000,00 грн. та 50 євро, які ОСОБА_27 забрала собі. В телефон потерпілого ОСОБА_32 вставив свої сім карти «Лайф» та «Київстар» та використовував для власної потреби. Заяв та зауважень з боку підозрюваного та захисту не надходило (Т.2, а.с. 107-123);
8. Даними відеозапису слідчого експерименту від 01.06.2016, на якому зафіксовані зазначені у вищевказаному протоколі події (Т.2, а.с. 106);
9. Висновком судово-медичного експерта №122 від 17.06.2016, виходячи із змісту якого, на трупі виявлено поверхневі садна тімяній ділянці голові та лобі, странгуляційну борозну на шиї та непроникаючу рану передньої поверхні грудей. Смерть ОСОБА_22 , настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення шиї сторонньою особою, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за станом небезпеки для життя в момент заподіяння. Крім того, наявна непроникаюча рана передньої поверхні грудей виникла від одностороннє-гострого колюче ріжучого предмету типу клинка ножа, що має обух П-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 0,1 см та лезо в момент, близький до настання смерті. Садна на голові спричиненні від дії тупих предметів і мають ознаки легких тілесних ушкоджень (Т.2, а.с. 138-139);
10. Висновком судово-медичної експертизи №186 від 08.07.2016, яка вказує на те, що тілесні ушкодження, які б свідчили про самооборону, експертизою трупа не виявлено. Характер та локалізація странгуляційної борозни свідчить про те, що механічна асфіксія у покійного могла виникнути за обставин, на які вказують під час слідчого експерименту ОСОБА_21 та ОСОБА_20 . Непроникаюче поранення грудної клітини у ОСОБА_22 заподіяне при обставинах, на які вказують під час слідчого експерименту підозрювані (Т.2, а.с.141-142);
11. Висновком експерта №19/4-0/231 від 23.06.2016, згідно якого наданий на дослідження предмет, зовні схожий на ніж, холодною зброєю не являється - є складаним ножем господарського-побутового призначення, що виготовлений промисловим способом (Т.2, а.с. 147-149);
12. Даними протоколом перегляду відеозапису від 19.08.2016 за участю підозрюваного ОСОБА_20 його та захисника ОСОБА_17 . На відеозаписі зафіксовано, як на АЗС «Маршал» 05.05.2016 о 03:03 заїжджає Шевроле Авео сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та з машини виходять ОСОБА_21 та ОСОБА_20 . ОСОБА_20 вказує, що до цієї події після залишення тіла пройшло приблизно 30-40 хв. ОСОБА_21 входить до зали АЗС, де сплачує за газ. Будь-яких зауважень до протоколу не надходило (Т.2, а.с. 150-153);
13. Даними протоколу перегляду відеозапису від 19.08.2016 за участю підозрюваної ОСОБА_21 та її захисника ОСОБА_43 . На відеозаписі зафіксовано, як на АЗС «Маршал» 05.05.2016 о 03:03 заїжджає Шевроле Авео сірого кольору з номер д.н.з. НОМЕР_1 та з машини виходять ОСОБА_21 та ОСОБА_20 .. ОСОБА_21 входить до зали АЗС де сплачує за газ. Будь-яких зауважень до протоколу не надходило. (Т.2, а.с. 154-157).
Судом було досліджено обставини щодо нібито тиску працівників правоохоронних органів на обвинувачених, про що заявляли їх захисники.
Так, судом встановлено, що, дійсно, обвинувачена ОСОБА_21 зверталася до Уповноваженого з прав людини, Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури та Генеральної прокуратури щодо неправомірних дій щодо неї з боку працівників правоохоронних органів.
В матеріалах справи містяться відповідні відповіді зазначених установ із яких випливає, що жодних порушень закону з боку органів досудового розслідування та прокуратури під час проведення досудового розслідування, не виявлено (Т. 2, а.с. 243-250).
Таким чином, на підставі досліджених під час судового розгляду доказів, у суду відсутні будь-які підстави вважати, що на обвинувачену ОСОБА_21 в ході досудового розслідування чинився будь-який фізичний чи моральний тиск.
Обвинувачений ОСОБА_20 під час досудового розслідування із будь-якими заявами про тиск на нього органами досудового розслідування не звертався, будь-яких фактів цього не зафіксовано.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що дані які зафіксовані в доказах та які здобуті під час досудового розслідування за участю обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_21 відповідають дійсним обставинам події, отже, ці докази є належними та допустимими.
Так, під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_20 абсолютно чітко та впевнено відобразив події, які відбулися. При чому він однозначно зазначив про участь в них обвинуваченої ОСОБА_21 . Так, під час слідчого експерименту ОСОБА_20 показав, як вони разом із ОСОБА_21 гуляли по м. Києву поблизу м. Шулявська, де в них виник умисел на заволодіння майном таксиста. Також показав, як вони разом застосували фізичну силу до потерпілого ОСОБА_20 душив його вірьовкою, а ОСОБА_21 била ножем в груди, після чого вони разом вивезли труп потерпілого до лісосмуги, де його залишили (Т.2, а.с. 107-123).
Ці дані підтверджуються і в протоколі проведення слідчого експерименту із ОСОБА_21 (Т.2, а.с. 71-90), яка показує ті самі події, про які зазначає і ОСОБА_20 .
Крім того, обставини, на які вказали під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_20 та ОСОБА_21 підтверджуються і іншими доказами. Це, зокрема, протоколу перегляду відеозапису від 19.08.2016 за участю підозрюваної ОСОБА_21 та її захисника ОСОБА_43 , де зафіксовано, як на АЗС «Маршал» 05.05.2016 о 03:03 заїжджає Шевроле Авео сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та з машини виходять ОСОБА_21 та ОСОБА_20 . ОСОБА_21 входить до зали АЗС, де сплачує за газ.
Надані та досліджені в судовому засіданні докази суд визнає належними та допустимими. Інші документи, що містяться в справі доказової сили не мають, є процесуальними документами або не доводять та не спростовують вини обвинувачених.
Таким чином, вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду та не викликає сумнівів у суду.
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_20 та ОСОБА_21 своїми умисними діями, які виразилися в нападі з метою незаконного заволодіння чужим майном, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 187 КК України.
Крім того, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні вбивства, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення передбачене п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Крім того, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із насильством, небезпечним для життя, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України.
При призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_20 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину (обвинувачений вчинив три особливо тяжких злочини), особу винного (раніше судимого).
Суд також враховує вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан обвинуваченого, судимого за корисливий злочин, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується нейтрально, має дитину 2017 року народження.
Оскільки обвинувачений обставини вчинення ним злочину не визнав, у вчиненому щиро не зізнався, намагався приховати від суду дійсні обставини вчинення ним злочину разом із ОСОБА_21 , суд не може визнати його каяття щирим.
Таким чином, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст. 66 та 67 КК України, судом не встановлено.
При призначені виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_21 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину (обвинувачена вчинила три особливо тяжких злочини), особу винної (раніше не судимої, маючої на утриманні 4 неповнолітніх дітей) та обставини, що пом`якшують покарання.
Суд також враховує вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан обвинуваченої, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працює.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані вагітності.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Доля речових доказів по даному провадженню визначається виходячи з положень ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України, судові витрати суд стягує із обвинувачених.
Виходячи із зазначеного, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити їй покарання у виді десяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.
ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити їй покарання у виді восьми років позбавлення волі із конфіскацією майна.
ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначити їй покарання у виді семи років позбавлення волі із конфіскацією майна.
На підставі ст. 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим визначити остаточне покарання у виді десяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання рахувати із моменту фактичного затримання обвинуваченої для виконання цього вироку, зарахувавши строк попереднього ув`язнення ОСОБА_21 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону від 24.12.2015) у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного цим вироком із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 17 травня 2016 р. по 21 травня 2018 р. включно.
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді чотирнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді десяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим визначити остаточне покарання за даним вироком у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2016 р. більш суворим за даним вироком визначити остаточне покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання рахувати із моменту набрання цим вироком законної сили, зарахувавши строк попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону від 24.12.2015) та покарання відбуте частково за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2016 р. у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного цим вироком починаючи з 17 травня 2016 р. до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
До набрання даним вироком законної сили запобіжний захід у тримання під вартою ОСОБА_20 залишити без змін.
Речові докази:
1. Автомобіль Шевроле Авео д.н.з. НОМЕР_1 , візитну картку «Таксі 571», свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки Шевроле, візитну картку «Автоекспрес, мобільний телефон «Sigma» НОМЕР_5 та НОМЕР_4 , брелок від ключів, навігатор «Prology» із зарядним пристроєм повернути потерпілій ОСОБА_15 .
2. Посвідчення водія на ім`я ОСОБА_20 повернути обвинуваченому ОСОБА_20 .
3. Розкладний ніж знищити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 судові витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 1672,44 грн. (одна тисяча шістсот сімдесят дві грн. 44 коп.)
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2
Присяжні ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5