УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002879 від 10.03.2017р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, про встановлення строку досудового розслідування, -

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в межах кримінального провадження № 0002879 від 10.03.2017р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, в якому просив суд:

-встановити слідчому СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 строк, з моменту отримання ухвали слідчого судді, на проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002879, який не може перевищувати 1 (один) місяць.

Клопотання обґрунтоване тим, що 10.03.2017р. Шевченківським управлінням поліції Головного управління національної поліції у м. Києві, в особі слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , були внесені відомості до ЄРДР, щодо кримінального провадження №0002879, за заявою ПАТ «Укргазбанк» про те, що з квітня 2015р. колишній співробітник гр. ОСОБА_3 намагається шляхом обману заволодіти грошовими коштами ПАТ «Укргазбанк» під приводом стягнення коштів з банку за його звільнення і використовуючи при цьому під час судових засідань неправдиві відомості. Вказані дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.

Стороною обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні з березня 2017р. відносно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне переслідування. В межах вказаного кримінального провадження Шевченківським районним судом м. Києва винесено ухвалу від 20.11.2018р. у справі №761/44260/18, про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів з можливістю вилучення їх оригіналів. Тобто здійснюється досудове розслідування.

Проте заявник у поданому клопотанні стверджує про те, що відомості викладені у фабулі кримінального провадження №0002879 не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки:

10.10.2016р. рішенням Апеляційного суду м. Києва було скасовано рішення Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/9748/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ПАТ АБ «Укргазбанк», про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Згідно рішення Апеляційного суду м. Києва, яке набрало законної сили з моменту проголошення, було визнано незаконним наказ №162-П від 20.04.2015р. про звільнення ОСОБА_3 з роботи та поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника юридичної служби ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк», стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 721 862 (сімсот двадцять одну тисячу вісімсот шістдесят дві) гривні 60 (шістдесят) копійок та моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

22.12.2016р. Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і. кримінальних справ виніс ухвалу про відмову у задоволенні касаційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» та залишення в силі рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.10.2016р.

06.11.2018р. Велика Палата Верховного Суду у справі №760/9748/15-ц винесла постанову якою було відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.10.2016р. та ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.12.2016р.

28.11.2018р. ПАТ АБ «Укргазбанк» у добровільному порядку виконав рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.10.2016р.

У зв`язку із цим заявник стверджує, що відкриття кримінального провадження №0002879 за заявою ПАТ АБ «Укргазбанк» за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України є намаганням банку переглянути рішення суду, що набрало законної сили, у будь який незаконний спосіб.

Заявник також звертає увагу на те, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, має виражатися в меті присвоїти суб`єктом злочину майна потерпілого.

В даному випадку взагалі відсутня подія кримінального правопорушення, оскільки йдеться не про майно банку, а стягнення з заявника середнього заробітку за час вимушеного прогулу, внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_3 з займаної посади, що встановлено рішенням Апеляційного суду м. Києва та підтверджено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також постановою Великою Палати Верховного Суду.

20.05.2019р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва була задоволена скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора та зобов`язано прокурора Київської місцевої прокуратури №10, що входять до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за 100002879 від 10.03.2017р., вчинити дії у порядку встановленому ст. 220 КПК України за клопотанням ОСОБА_3 від 04.04.2019р. про вчинення процесуальних дій.

Однак 06.06.2019р. Київська місцева прокуратура №10 винесла постанову про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , щодо надання доручення слідчому про повідомлення останньому підозри або закриття кримінального провадження протягом тижня.

11.02.2020р. Київська місцева прокуратура №10 повідомила ОСОБА_3 , що з метою активізації досудового розслідування та прийняття рішення в порядку ст.ст. 276, 284 КПК України у вказаному кримінальному провадженні процесуальним керівником в порядку ст. 36 КПК України надані повторні письмові вказівки слідчому з урахуванням доводів заявника.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити його.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, поважності причин неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення та доводи заявника, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

За вимогами за ч. 6 ст. 28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Системний аналіз Конституцій України та зазначених норм процесуального закону в сукупності з положеннями пунктів 10, 18 частини 1 статті 3, статей 7, 9, 28, 303, 306, 307 КПК України дає підстави вважати, що слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки лише при розгляді конкретної слідчої чи процесуальної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Проте, слідчий суддя позбавлений можливості застосувати приписи ст. 219 КПК України, яка містить обмеження строків здійснення досудового розслідування до повідомлення про підозру, оскільки згідно з п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», підлягає застосуванню лише до тих кримінальних проваджень, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. Датою набрання чинності відповідних змін до ст. 219 КПК є 15.03.2018р.

Оскільки відомості про вчинене кримінальне правопорушення № 0002879 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2017р., то й обмеження у строках досудового розслідування до повідомлення про підозру щодо вказаного кримінального провадження не підлягають застосуванню.

Відповідно до практики ЄСПЛ обчислення строку провадження у кримінальній справі розпочинається з моменту винесення постанови про притягнення особи як обвинуваченого, затримання особи за підозрою у вчиненні злочину чи допиту її як підозрюваного (навіть допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий вже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину) залежно від того, яка із зазначених подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі. У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «момент», з якого ст. 6 Конвенції починає застосовуватись до «кримінальних» питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу «сутнісній», а не «формальній» концепції «обвинувачення», про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (п. 62 рішення ЄСПЛ від 18.01.2007 у справі «Шубінський проти Словенії» Subinski v. Slovenia))».

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Крім того, за ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Слідчий суддя не вправі у запропонований заявником спосіб зобов`язати орган досудового розслідування вчинити процесуальні дії необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002879, зазначене питання орган досудового розслідування вирішує на власний розсуд шляхом оцінки фактичних обставин кримінального провадження, зібраних доказів і співставлення їх з положеннями Закону.

Діючим КПК України передбачена можливість оскарження недотримання розумних строків на стадії досудового розслідування прокурору вищого рівня у спосіб та порядок, що визначений ст. 308 КПК України, відповідно до якого підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Слід звернути увагу на те, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16.05.2019р. за № 761/ 20985/18 (провадження № 51-8007 км 18), де зазначено, що жодною з норм кримінального процесуального закону, не передбачене повноваження слідчого судді про встановлення слідчому процесуального строку для закінчення досудового розслідування. Беззаперечно, ухвалюючи таке рішення слідчий суддя виходить за межі КПК України, адже таке рішення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання.

Враховуючи вищевикладене клопотання слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 28, 36, 38, 40, 113, 114, 219, 308, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002879 від 10.03.2017р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, про встановлення строку досудового розслідування залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: