Справа № 314/4814/19
Провадження № 1-кп/336/328/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2020 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі: члена колегії суддів - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Під час судового розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, яке обґрунтоване тим, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні корисливих особливо тяжких злочинів проти власності, безпеки руху та експлуатації транспорту, скоєне ними за попередньою змовою та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, останні зникли з місця скоєних ними злочинів, а тому, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень і невідворотного покарання, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з урахуванням встановлених обставин, можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не одружені, дітей не мають та не мають стійких соціальних зв`язків, не працюють, законних джерел до існування не мають, що вказує на те, що останні можуть у будь-який момент залишити територію Запорізької області та переховатись від суду, чим перешкоджатимуть судовому розгляду кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 його захисник заперечували проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою, вказуючи на те, що наявність ризиків, на які посилається прокурор, доказами не підтверджені. ОСОБА_6 не впливав та не має наміру впливати на свідків чи потерпілого у даному кримінальному провадженні, як і вчиняти нових злочинів, і обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні посилався на безпідставність доводів прокурора щодо існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає що вони не підтверджені жодними доказами.
Захисник ОСОБА_5 просив змінити запобіжний захід на більш м`який - домашній арешт, посилаючись на недоведеність прокурором зазначених в клопотанні ризиків, просив врахувати стан здоров`я ОСОБА_7 , а також те, що підозра є необгрунтованою, ОСОБА_7 винним себе не визнає, не заперечує свого знаходження на місці злочину, але до вчиненого ОСОБА_6 злочину не має ніякого відношення.
Клопотання розглядалось суддею, яка є членом колегії суддів, на підставі п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, відповідно до якого у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому ч.3 ст.35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Суд розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час досудового розслідування обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово був продовжений ухвалами Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, востаннє 31.07.2020 р. по 21 жовтня 2020 року включно. Обвинувачені утримуються у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор».
Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи, що строк запобіжного заходу спливає 21 жовтня 2020 р. о 24-00 годині, а судове провадження до цього строку не буде завершене, доцільність розгляду питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених є очевидною з огляду на вимоги абзацу другого частини третьої ст. 331 КПК України, у відповідності до якого до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене.
У відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Під час судового розгляду при вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри, доведеності вини, вагомості і допустимості доказів не надається через те, що обвинуваченому висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом, в зв`язку з цим суд не оцінює досліджені докази.
Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною. Таким чином, на стадії судового розгляду підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинувачених, дійшов висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб.
За результатами розгляду клопотання суд дійшов висновку, що прокурором доведено наявність суттєвих ризиків та достатніх підстав, які свідчать про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, що відповідає ч.1 ст. 197 КПК України, а також про неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
На користь реального існування вказаних ризиків слід віднести ті обставини, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів та за вчинення яких законом, зокрема, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна, не одружені, офіційно не працевлаштовані, законних джерел для існування не мають, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не мають, зникли з місця скоєння ними злочинів, в подальшому були затриманні в порядку ст. 208 КПК України.
ОСОБА_7 , хоча і в силу ст. 89 КК України, вважається раніше не судимим, однак в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, в останнє засуджений вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі і звільнений від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 3 роки, в період якого обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, що розглядаються в цій справі.
Зазначені обставини свідчить про наявність ризику неправомірної поведінки обох обвинувачених, і є обставинами, що виключають застосування менш суворого запобіжного заходу.
Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Як неодноразово підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
На переконання суду, наявні достатні підстави вважати, що, знаходячись на волі, усвідомлюючи суворість можливого покарання, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть переховуватися від суду, та вчинити інші кримінальні правопорушення, що є ризиками, передбаченими п. п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Такий висновок суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема висловлену в рішенні в справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993, у відповідності до якої врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє "прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства".
Оскільки обставини по справі з часу обрання, і в подальшому продовження запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України не зменшились, то це унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі, домашнього арешту, про застосування якого просила сторона захисту.
Керуючись статтями 31, 177, 197, 314-316, 334, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 20 грудня 2020 року включно.
Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 20 грудня 2020 року включно.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.
Копію ухвали суду надіслати Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», вручити обвинуваченим, захисникам обвинувачених та прокурору.
Апеляційна скарга подається на ухвалу суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1