Справа № 755/8644/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003680 від 04 червня 2020 року, який надійшов з угодою про примирення, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2020 року близько 14 години 40 хвилин ОСОБА_3 перебував у магазині «Велика Кишеня», який розташований за адресою пр-т Соборності, 2/1-а у м. Києві.
В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , впевнившись у тому, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, взяв з холодильної камери масло солодко вершкове 82,5% «Яготинське», загальною вартістю 192 гривні 96 копійок, у кількості чотирьох штук та поклав його до рюкзаку, який був при ньому. Після чого, пройшов до торгівельної зали та взяв з полиці ковбасу «Боварську», вартістю 147 гривень 78 копійок, та поклав її до рюкзаку, який був при ньому, в подальшому підійшов до холодильників з алкогольними напоями та взяв дві пляшки пива «Чернігівське світле», вартістю 22 гривні 12 копійок.
Після чого, ОСОБА_3 не маючи наміру розрахуватися за товар, який знаходився у нього у рюкзаку та дві пляшки пива, які знаходились у нього у руках пройшов повз касові зони та вийшов з магазину. Однак, ОСОБА_3 свій злочинний умисел не зміг довести до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками охорони ТОВ «Фудком».

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), однак свій злочинний умисел до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі.

19 червня 2020 року у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003680 від 04 червня 2020 року, між представником потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 у порядку, передбаченому положеннями ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до умов угоди, представник потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_3 за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст.471 КПК України, виклали формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого ч.2 ст. 15 і за ч. 1 ст.185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір майнової шкоди, яку ОСОБА_3 добровільно відшкодував у повному обсязі, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст.185 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення ним кримінального правопорушення, а саме: за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. ст.185 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому.

Розглядаючи, в порядку встановленому п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші, передбачені угодою заходи.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та підозрюваний ОСОБА_3 , призначити останньому узгоджену ними міру покарання, при цьому підтвердив, що ОСОБА_3 повернув викрадене майно, та що йому роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення угоди та обмеження йому права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні також просив суд вказану угоду, укладену між ним та представником потерпілого ОСОБА_5 , затвердити і призначити йому узгоджену в угоді міру покарання, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, зазначив, що він добровільно повернув викрадене майно.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. ст.185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим.

Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з представником потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України. Крім того, представник потерпілого ОСОБА_5 у свою чергу цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст.65 КК України.

На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між представником потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), однак свій злочинний умисел до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі, а тому його дії підлягають кваліфікації ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 66 КПК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 67 КПК України, - судом не встановлено.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.
На підставі наведеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 314 , ст.ст. 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 19 червня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003680 від 04 червня 2020 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст.185 КК України, та призначити йому за цей злочин, узгоджене сторонами угоди про примирення від 19 червня 2020 року, покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становить суму 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в доход держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Речові докази у справі: комп`ютерний лазерний диск на якому записано відеофайл під назвою «Відео» - залишити у матеріалах кримінального провадження, масло солодко вершкове 82,5% «Яготинське», у кількості чотирьох штук, ковбасу «Боварську», дві пляшки пива «Чернігівське світле», які передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ «Фудком» - ОСОБА_5 , - залишити у володінні ТОВ «Фудком».

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1