Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/449/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 , на вирок Ленінського районного суду м.Кіровограда від 12.03.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному 22.05.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004433, яким:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Молодецьке, Знам`янського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не маючого утриманців, працюючому на посаді охоронця в СВГ «Микола», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним за ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на 2 /два/ роки, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до ч.1 ст. 76 КК України.
В силу ч. 4 ст.72 КК України призначене ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на два роки призначено виконувати самостійно.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 66460 грн. 21 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 55 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника-адвоката ОСОБА_10 ,
захисника-адвоката ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, з врахуванням результатів експертизи, призначивши ОСОБА_6 за наявності вини покарання не пов`язане з позбавленням волі, та без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на певний строк.
Мотивує свою апеляційну скаргу наступним.
Фабула обвинувачення повторює обвинувачення у вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.04.2016 року, який був скасований ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16.01.2017 року.
Зазначає, що не ставить під сумнів та повністю підтверджує обставини скоєння ДТП, визнає свою вину у скоєнні ДТП та згоден нести відповідальність. Проте не згодний із тим, що саме внаслідок ДТП потерпілому заподіяно тілесні ушкодження.
Після ДТП потерпілий окрім як болі в серці та поясниці ні на що не скаржився.
Слідством та судом не з`ясовано, якою була швидкість керованих обвинуваченим та потерпілим транспортних засобів на момент зіткнення, таке питання не ставилося перед експертами. Між іншим, саме швидкість т/з в момент зіткнення є одним із основних критеріїв для того, щоб визначити чи могли наявні в учасників ДТП тілесні ушкодження утворитися за встановлених обставин ДТП і відповідно на кваліфікацію дій кожного з них, а отже і на кваліфікацію скоєного правопорушення в даному випадку. В даній справі існує реальна можливість встановити як швидкість автомобілів,так і можливість утворення певних тілесних ушкоджень.
Висновки суду про те, що за умов скоєного ДТП потерпілий зміг отримати травму у вигляді перелому потиличної кістки справа в області основи задньої черепної ямки, та як її наслідок закритої черепно-мозкової травми, які є основними факторами класифікації отриманих потерпілим тілесних ушкоджень як тяжких вважає необґрунтованими, оскільки не встановлено одну із суттєвих обставин ДТП.
Судом не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та тілесними ушкодженнями, отриманими потерпілими, чим допущено неповноту судового розгляду.
Удар автомобіля потерпілого відбувся з лівого боку, видимі пошкодження у потерпілого (гематома м`яких тканей лобної ділянки) знаходиться з лівого боку, а перелом кісток черепу відбувся з правого боку. Судом першої інстанції не було досліджено ці розбіжності, та не встановлено, що спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому відбулося саме при той силі та характері удару, які отримав автомобіль при зіткненні, тобто при обставинах ДТП.
Допитаний під час апеляційного розгляду кримінального провадження експерт ОСОБА_12 зазначив, що подібний перелом потиличної кістки в області основи задньої черепної ямки може утворитися у разі травми цієї ділянки черепу, або внаслідок детонації у разі нанесення достатньої сили удару в лобову частину голови (протилежну від утвореного перелому).
В апеляційному суді експерт, дав аналогічні пояснення щодо можливості утворення подібного перелому черепу, зазначивши, що для цього потрібний удар достатньої сили Також пояснив, що висновок щодо тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого під час експертизи робився на підставі медичної документації. Вказав, що встановити механізм отримання потерпілим тілесних ушкоджень, взаємозв`язок між ДТП та отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями, можливо лише під час проведення комплексної медико-автотехпічної експертизи,яка проведена так і не була.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачений та його захисник заперечували можливість спричинення встановлених тяжких тілесних ушкоджень потерпілому внаслідок ДТП, мотивуючи там, що зіткнення автомобіля потерпілого відбулося з лівої сторони, а тілесні ушкодження (перелом потиличної кістки черепу) у потерпілого виявлені з протилежного боку. Зазначали про необхідність встановлення предмету, при контакті з яким були отримані тілесні ушкодження потерпілим. А також про встановлення причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та отриманими тілесними ушкодженнями. Та заявляли з цього приводу клопотання про призначення відповідних експертиз. Суд першої інстанції, не перевіривши відповідно до вимог КПК України такі доводи сторони захисту, не з`ясувавши всі обставини кримінального правопорушення, у вироку зазначив про безпідставність зазначених доводів сторони захисту. Разом з тим, дослідження питання наявності причинного зв`язку між діянням (зіткнення автомобілів потерпілого та обвинуваченого при ДТП) та наслідками (отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями), при кваліфікації дій за ст.286 КК України є обов`язковим.
В матеріалах провадження міститься пояснення двох експертів, які стверджують, що вони не мали контакту із потерпілим, а оглядали лише надані на експертизу документи.
Крім того, обвинувачений не погоджується з призначеним додатковим покаранням у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на певний строк. Позбавлення права керування вважає невиправданим та необґрунтованим.
Вказує, що суд першої інстанції належним чином необгрунтував, чому суд у вироку від 12.03.2020 року не знайшов обставин, що пом`якшують покарання.
Також, подав клопотання в якому просив призначити по кримінальному провадженні комплексну медико-автотехнічну експертизу, проведення якої доручити експертам судово-медичного відділу ДУ «ГБ СМЕ МОЗ України», в ході якої встановити швидкість транспортних засобів в момент зіткнення, чи був потерпілий пристебнутий ременем безпеки, чи міг потерпілий контактувати передньою лівою частиною голови з поверхнею салону автомобіля, чи відповідає отримане ним тілесне ушкодження передньої лівої частини голови контактній поверхні, чи мали виникнути внаслідок такого контакту садно чи подряпина, чи має його автомобіль заголовні подушки, чи міг він при їхній наявності отримати динамічний удар черепом об хребет, чи міг такий удар призвести до перелому основи черепа, чи міг в даних обставинах виникнути лінійний перелом, чи мав виникнути кільцевий.

-Потерпілий ОСОБА_7 просив вирок суду скасувати в частині застосування ст.. 75, 76 КК України, розміру матеріальної та моральної шкоди.
Призначити ОСОБА_6 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 :
- в рахунок відшкодування матеріальної шкоди витрати на санаторно-курортне лікування та проїзд до санаторію на загальну суму 5 089,38 грн. (п`ять тисяч вісімдесят дев`ять грн. 38 коп.); в рахунок відшкодування матеріальної шкоди витрати на оренду транспортного засобу в сумі 62000,00 грн. (шістдесят дві тисячі грн.); в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином 195 000, 00 грн. (сто дев`яносто п`ять тисяч грн. )
Мотивує свої доводи наступним.
Обвинувачений постійно впливав на хід досудового розслідування, про що свідчать матеріали кримінального провадження, періодично не з`являвся на судові засідання без поважних причин, намагався уникнути відповідальності та заперечує отримані потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, не визнає вину. Обвинувачений частково відшкодував частину завданих матеріальних збитків тільки після отримання повідомлення про виклик до суду. З моменту винесення вироку не здійснив жодної спроби відшкодувати понесені матеріальні втрати та моральної шкоди.
Відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в частині відшкодування витрат на санаторно-курортне лікування та проїзд до санаторію в розмірі 5 089 грн. вважає необґрунтованою та незаконною.
Потерпілий був позбавлений можливості пересуватися на власному транспорті, чим було порушено право на користування своєю власністю, був вимушений прийняти рішення на оренду автомобіля для задоволення власних потреб, а саме зайняття бджільництвом та доглядом за тіткою, яка проживає в с. Івангород Олександрівського району Кіровоградської області. Тому вважає відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в частині відшкодування понесених витрат як плати за користування орендованим т/з в розмірі 49600 грн. необґрунтованою та незаконною.
Розмір моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу потерпілий оцінює в 150 000 грн., що включає отримання тяжких тілесних ушкоджень та втратою здоров`я, порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з ДТП. Вважає , що обвинувачений повинен відшкодувати моральну шкоду на загальну суму 145 000 грн.

Короткий зміст суті справи:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за наступних обставин.
22 травня 2015 року близько 14:45 години ОСОБА_6 , керуючи належним йому автомобілем марки «Renault Logan 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Кірова в місті Кропивницький зі сторони вулиці Гоголя в напрямку вулиці Преображенської та наближаючись по другорядній дорозі до нерегульованого перехрестя вулиці Кірова та вулиці Преображенської, порушив пункти Правил дорожнього руху України (далі ПДР):
Вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено»;
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху
під час руху був неуважним, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» і при проїзді без зупинки нерівнозначного перехрестя, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод і небезпеки іншим учасникам руху та допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по вулиці Преображенській, яка є головною дорогою стосовно вулиці Кірова зі сторони вулиці Велика Перспективна в напрямку вулиці Червоногвардійської.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити;представника потерпілого ОСОБА_11 , який підтримав подану апеляційну скаргу потерпілого, апеляційну скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення, думку прокурора, який просив вирок суду першої інстанції змінити в порядку ч.2 ст.404 КПК України в частині призначеного покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам справи.
Незважаючи на часткове визнання свої вини обвинуваченим ОСОБА_6 його вина за ч.2 ст.286 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, проведеного судом першої інстанції і, зокрема показами:
- потерпілого ОСОБА_7 , згідно яких він 22.05.2015 року їхав зі сторони с. Бережинка по вул. Преображенська Кірова. Зверху вниз на автомобілі їхав ОСОБА_6 , який не виконав вимогу знаку «Проїзд без зупинки заборонено» і зіткнувся з його автомобілем. Коли він ще перебував в автомобілі, до нього підійшла дружина обвинуваченого. Він виліз з автомобіля через пасажирські дверцята. Від завданого удару в нього крутилася голова та боліла, але він зміг підійти до ОСОБА_6 та спитав в нього як можна було не помітити знаку. ОСОБА_6 тоді не заперечував, що порушив ПДР України. Пізніше приїхала його донька, яка, побачивши його стан, викликала швидку допомогу, яка забрала його до лікарні. Після того як його обстежив черговий лікар з іншими спеціалістами, в нього виявили струс мозку та тріщину черепу, в зв`язку з чим оформили на стаціонар. На наступний день до нього приїхали ОСОБА_6 та його дружина, яким він повідомив про стан свого здоров`я, а саме: про струс мозку та тріщину. Вони обіцяли йому відремонтувати автомобіль в добровільному порядку, однак після виписки з лікарні, коли він звернувся до ОСОБА_6 , той відмовився будь що робити, вказавши, що необхідно спочатку розібратися хто саме винен в ДТП. Підтвердив отримання від обвинуваченого грошових коштів в загальній сумі 12200 грн.
Цивільний позов підтримав в повному обсязі.
- свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні показала, що є дружиною обвинуваченого. Приблизно три роки тому, влітку, вона разом зі своїм чоловіком їхали на автомобілі. Під`їжджаючи до перехрестя, вони заговорилися і її чоловік порушив правила дорожнього руху, через що трапилось зіткнення з іншим автомобілем. Їх автомобіль віднесло в сторону. Вона вийшла з автомобіля та направилась до автомобіля потерпілого. Коли підійшла, то потерпілий звільнився з автомобіля через пасажирські дверцята. Коли вона розмовляла з потерпілим, приїхала швидка, в яку сів потерпілий, його донька та вона. Всі разом поїхали до лікарні. Потерпілого в її присутності огляну на прийомному покої, бачила в нього «шишку» на голові з лівої сторони. В лікарні зробили йому рентген, за який вона розрахувалась. Лікар був знайомий потерпілого і тому його оформили в кардіовідділення, так як потерпілий скаржився на болі в області серця. Після оформлення, вона пішла до аптеки та купила всі необхідні ліки, які були виписані лікарем та віддала їх потерпілому. На наступний день та через день вона з чоловіком провідували потерпілого, щоб дізнатися про його стан здоров`я. Потерпілий, окрім як на болі в серці та поясниці, ні на що не скаржився.
- показаннями судового експерта ОСОБА_14 , який в судовому засіданні показав, що була проведена комісійна судово-медична експертиза на основі медичної документації, а саме: медичної картки стаціонарного хворого, знімків рентгенографії, CD-диску МРТ головного мозку. Вказав, що самого потерпілого він не бачив, і навіть при огляді потерпілого після ДТП він візуально би не помітив перелому кісток черепу.
Пояснив, що, при зіткненні двох автомобілів автоматично відбувається різке гальмування, через яке особа (водій або пасажир) здійснює рух вперед і до верху.
В даному випадку механізмом утворення перелому було різке гальмування через зіткнення автомобілів (це первинний контакт), через що потерпілий отримав ушкодження лобною частиною ділянки голови зліва, Після цього, відбувається перерозгибання шийного відділення хребта та череп насаджується на хребет і, як наслідок, виникає перелом основи черепа (лінійний перелом). Зазначив, що при екстреному гальмуванні тіло людини, незалежно від того чи пристебнутий ремінь безпеки, по інерції здійснює рух вперед і вгору.
По критерію небезпечності для життя під час вивчення потилочної кістки, згідно правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, дане ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та здоров`я в момент вчинення.
Щодо строку утворення перелому, вказав, що ДТП мало місце 22.05.2019 року, потерпілий в той же день потрапив у лікарню і в цей же день було проведено дослідження комп`ютерну томографію кісток черепа. Після чого, ці знімки вивчалися судовими експертами і будь яких ознак, що цей перелом був спричинений раніше не було, строк травми відповідає даті вчинення ДТП.
Окрім того, перелом основи черепу при звичайній рентгенографії, яка робиться в двох проекціях (фронтальна, бокова права чи ліва), неможливо виявити, можливо тільки якщо проводиться спеціальне укладення, якого в нашій країні не проводиться, тому і використовується комп`ютерна томографія. Даний перелом кісток зростається, однак дуже повільно. Є два види зростання фіброзної тканини: з появою кісткового мозолю та без його появи. Якщо це старий перелом, то краї перелому стають закругленими та нечіткими, і коли робиться знімок, то це видно на знімку, а свіжий перелом відрізняється від перелому, який був раніше.
Переломи діляться на дві групи лінійні (травматичний вплив тупого об`єкту) або конструкційні (кільцевидні, віддалені).
Зазначив, що сила удару впливає на вид перелому. В даному випадку, якщо б сила удару була більшою, то утворився б не лінійний перелом, а кільцевидний, при якому потерпілий міг би загинути.
Окрім того, ушкодження, які були отриманні потерпілим не характерні для падіння з висоти власного зросту. Якщо б відбулося падіння з висоти власного зросту (стоячи), то був би перелом чешуї затилочної кості.
Щодо забою головного мозку, вказав, що є клініка, яка вказує на забій головного мозку, і є неврологічна септоматика, яка свідчить про забій головного мозку. В неврологічній практиці всіх лікарів - при наявності перелому кісток сводочерепа та перелому основи черепа автоматично ставиться діагноз забій головного мозку. В даному випадку хворий отримав лінійний перелом. Якщо є забій головного мозку першого виду (не має крововиливу, розривів сосудів), то його не завжди можна побачити на комп`ютерній томографії, особливо в першу добу, так як набряку ще не має.
Гемотома на лобі потерпілого виникла одночасно з переломом, це є одним механізмом і виділити гематому окремо не можна. Вказав, що черепно мозкова травма, перелом та гематома оцінюються одночасно та визначають ступінь тяжкості тілесних ушкоджень.
Тобто, якщо є перелом кісток черепу, то і є як наслідок забій головного мозку.
Зазначив, що удар з лівої сторони призвів до перелому з правої сторони, а отже тілесні ушкодження, які малися у потерпілого є в прямому причинному зв`язку з дорожньо транспортною пригодою, що сталася 22 травня 2015 року.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_13 підтверджується іншими зібраними по даному епізоді доказами оголошеними і дослідженими в суді першої інстанції і, зокрема:
- протоколом огляду місця події від 22.05.2015 року, згідно якого за участю двох понятих та в присутності учасника події ОСОБА_6 оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, а саме: перехрестя вулиць Кірова та Преображенської в м. Кропивницький. Способом регулювання руху на цій ділянці є дорожні знаки 2.3. «Головна дорога», 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», 5.7.1. Огляд проводився у світлий час доби і видимість з робочого місця водія на відстані 500 м, оглядовість з кабіни водія із смуги руху транспортного засобу вправо 100 м та вліво 100 м. На проїзній частині маються поверхневі сліди шин із змазаним відбитком, уламки пластику, пляма мастильних матеріалів, сліди масла та сліди ковзання, потертості. З місця події вилучено автомобіль марки «Volksvagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіль марки «Renault Logan 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які поміщенні на територію Кіровоградського МВ (а.к.п.4-9, т.2).
- додатком до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 22.05.2015 року, а саме: протоколом огляду транспортного засобу «Renault Logan 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . На момент огляду автомобіль мав зовнішні пошкодження капоту, декоративної решітки радіатору, переднього бамперу, переднього правого блоку фари, передньої правої протитуманної фари, переднього правого крила, переднього лівого крила, заднього бамперу, подряпин на задньому правому крилі, пошкодження правого переднього колеса. Також в ході огляду зазначеного автомобіля було встановлено, що стан шин під тиском та в наявності справні склоочисники і дзеркала заднього виду, вантаж відсутній, а в автомобілі водій та два пасажири (а.к.п.7, т.2).
- додатком до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 22.05.2015 року, а саме: протоколом огляду транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 . На момент огляду мав зовнішні пошкодження капоту, переднього лівого крила, переднього лівого блоку фари, декоративної решітки радіатору, переднього бамперу, переднього лівого покажчика повороту, передньої лівої протитуманної фари. Також в ході огляду зазначеного автомобіля було встановлено, що стан шин під тиском та в наявності справні склоочисники і дзеркала заднього виду, вантаж відсутній, а в автомобілі один водій (а.к.п.7 зворот, т.2).
- додатком до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 22.05.2015 року, а саме: схемою дорожньо-транспортної пригоди із позначенням місця зіткнення транспортних засобів «Renault Logan 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 на перехресті вулиці Кірова та Преображенського в місті Кіровограді та напрямку руху вказаних автомобілів і розміщення дорожніх знаків 2.3. «Головна дорога», 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», 5.7.1 (а.к.п.9, т.2).
- висновком інженерно транспортної експертизи №153 від 27.05.2015 року, згідно якого на момент експертного огляду та на момент ДТП, з технічної точки зору рульове керування, робоча гальмова система та ходова частина автомобіля «Volkswagen Passat», держаний номерний знак НОМЕР_2 , знаходились в працездатному стані (а.к.п.20-25, т.2).
- висновком інженерно транспортної експертизи №152 від 26.05.2015 року, згідно якого на момент експертного огляду, з технічної точки зору рульове керування та гальмова система автомобіля «Renault Logan 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилися в технічно працездатному стані, ходова частина даного автомобіля знаходилась в технічно несправному та непрацездатному стані.
На момент експертного огляду, з технічної точки зору ходова частина автомобіля «Renault Logan 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , має технічну несправність у вигляді деформації та порушення кінематичного зв`язку ходової частини в районі ричага та шарової опори переднього правого колеса деформація передньої правої амортизаційної стійки. Дані технічні несправності виникли під час ДТП (а.к.п.29-34, т.2).
- висновком інженерно транспортної експертизи №154 від 27.05.2015 року, згідно якого в умовах розглянутої події автомобіль «Volkswagen Passat», держаний номерний знак НОМЕР_2 , переднім лівим кутом контактував з передньою правою бічною частиною автомобіля «Renault Logan 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Приблизне положення транспортних відносно один одного та щодо меж проїзної частини в момент первинного контактування ілюстровано на схемі 1 у додатку 3 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта (а.к.п.38-46, т.2).
- висновком судової авто товарознавчої експертизи №47 від 14.08.2015 року, згідно якого середньо ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat», держаний номерний знак НОМЕР_2 , 2010 року випуску, об`єм двигуна 1390 см.куб., бежевого кольору, станом цін на 22.05.2015 року може складати 367 623, 57 грн.
Сума матеріальної шкоди завдана власнику автомобіля«Volkswagen Passat», держаний номерний знак НОМЕР_2 , на 22.05.2015 року може складати 109272,77 грн.
Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», держаний номерний знак НОМЕР_2 , може складати 102255,04 грн. (а.к.п.65-77, т.2).
- висновком інженерно транспортної експертизи №277 від 25.08.2015 року, згідно якого в дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, водій автомобіля «RENAULT-Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , повинен був, перед проїздом нерівнозначного перехрестя дати дорогу автомобілю «VOLKSWAGEN-PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який наближався до даного перехрестя по головній дорозі, тобто повинен був діяти у відповідності до вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та вимог п.п.2.3 «б», 16.11 Правил дорожнього pvху
України, текст яких наведено в дослідній частині висновку.
Водій автомобіля «RENAULT-Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , в даній дорожній обстановці виконуючи вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» п.п.2.3. «б», 16.11. Правил дорожнього руху України, з технічної точки мав у своєму розпорядженні технічну можливість, своїми односторонніми діями уникнути ДТП.
В дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , в момент виникнення небезпеки для його руху, повинен - був негайно зменшити швидкість руху керованого ним автомобіля аж до його зупинки (з технічної точки зору - застосувати екстрене гальмування, найбільш ефективний спосіб для уникнення даного ДТП), тобто повинен ( діяти у відповідності до вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України, текст якого наведений в дослідній частині висновку.
Водій автомобіля «RENAULT-Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , в даній дорожній обстановці, виконуючи вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» та п.п.2.3. «б», 16.11. Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору мав у своєму розпорядженні технічну можливість, своїми односторонніми діями уникнути ДТП, тому можливо дійти до висновку що його дії з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, що сталась (а.к.п.92-96, т.2).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.09.2015 року, в ході проведення якого слідчий СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, за участю підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_15 , спеціаліста КВ ОНДІСЕ ОСОБА_16 , у присутності понятих, в ході проведення якого було встановлено місце зіткнення автомобілів згідно протоколу огляду ДТП від 22.05.2015 року, а саме: 4,6 м від правого краю проїзної частини по вул. Кірова в місті Кіровограді, а також підозрюваний ОСОБА_6 виставив статистичний автомобіль, так як він 22.05.2015 року зупинився біля перехрестя по вулиці Кірова, а саме: 4,8 м до краю проїзної частини по вул. Преображенській, 2,3 м до бетонної електроопори перед перехрестям по ходу його руху, 0,60 м від краю проїзної частини до переднього правого колеса, 0,60 м від краю проїзної частини до переданого правого колеса, 0,60 м від краю проїзної частини до заднього правого колеса, 0,60 м від краю проїзної частини до заднього правого колеса .(а.к.п.115-119, т.2).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.09.2015 року, в ході проведення якого слідчий СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, за участю потерпілого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_17 , спеціаліста КВ ОНДІСЕ ОСОБА_16 , у присутності понятих, в ході проведення якого було встановлено місце зіткнення автомобілів (згідно протоколу огляду ДТП від 22.05.2015 року), а саме: 4,6 м від правого краю проїзної частини по вулиці Преображенській в місті Кіровограді та 2,8 м від правого краю проїзної частини по вулиці Кірова міста Кіровоград, а також потерпілий ОСОБА_7 виставив статистичний автомобіль, так як він рухався на своєму автомобілі 22.05.2015 року, а саме: 1,35 м до краю проїзної частини з права до переднього колеса 1,30 м до заднього колеса. Окрім того, потерпілий виставив автомобіль так, коли він в перший раз помітив автомобіль «Рено» 22.05.2015 року, а саме: 11,0 м до місця зіткнення згідно схеми до протоколу ДТП по вулиці Преображенській (а.к.п.120-124, т.2);
- висновком судової інженерно транспортної (авто технічної) експертизи №1682 від 11.09.2015 року, згідно якого в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «RENAULT-Logan» ОСОБА_6 спрямовані на забезпечення безпеки і можливість запобігання ДПТ регламентувалися вимогами дорожнього знаку 2.2 ПДР «Проїзд без зупинки заборонено», та пп. 2.3. б) та 16.11 ПДР.
Проведене дослідження показує, що умовою, яка могла забезпечити безпеку і можливість запобігання ДТП для водія автомобіля «RENAULT-Logan» ОСОБА_6 , є виконання ним вимог дорожнього знаку 2.2 ПДР та вимог п 16.11 ПДР. Іншими словами, при умові своєчасного виконання вимог дорожнього знаку 2.2 ПДР «Проїзд без зупинки заборонено» та вимог п. 16.11ПДР, водій автомобіля «RENAULT-Logan» мав у своєму розпорядженні технічну можливість уникнути створення умов, що привели до зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN-PASSAT».
У даній дорожньо-транспортній ситуації водію автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT» ОСОБА_7 при виявлені тієї обставини, що на перехрестя починає виїжджати автомобіль «RENAULT-Logan», який не має переважного права на рух, регламентовано відповідно до вимог п. 1.10 ПДР визначити дану ситуацію, як небезпечну для подальшого руху, у зв`язку з чим, відповідно до вимог п. 12.3 ПДР одразу ужити заходів до екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу.
По запропонованому для дослідження варіанті, водій автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT» ОСОБА_7 навіть при своєчасному застосуванні екстреного гальмування не мав технічної можливості зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення транспортних засобів і тим самим не мав можливості уникнути зіткнення з автомобілем «RENAULT-Logan».
В причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів знаходяться саме невідповідні вимогам дорожнього знаку 2.2 ПДР «Проїзд без зупинки заборонено» і п. 16.11 ПДР дії водія автомобіля «RENAULT- Logan», ОСОБА_6 (а.к.п.144-149, т.2).
- висновком судово-медичної експертизи №819 від 24.06.2015 року, згідно якого у гр. ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми, забою головного мозку, перелому потиличної кістки справа в області основи задньої черепної ямки, гематоми м`яких тканин лобної ділянки зліва.
Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), що могло бути при обставинах дорожнього транспортної пригоди, могли утворитись в строк вказаний в постанові та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечнимм для життя в момент спричинення.
При судово токсикологічному дослідженні в крові ОСОБА_7 етиловий спирт не виявлений (а.к.п.51-52, т.2).
- висновком судово-медичної експертизи №63 від 20.08.2015 року, згідно якого у ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми, забою головного мозку, перелому потиличної кістки справа в області основи задньої черепної ямки, гематоми м`яких тканин лобної ділянки зліва.
Відповідно до якого, тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами). Могли утворитись в строк та при обставинах, вказаних в постанові, тобто при ДТП.
Тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечним для життя в момент спричинення, згідно «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року №6 пп.3.1.3 б (а.п.81-85, т.2).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені докази підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні необережних дій, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, та є доведеною.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про те, що внаслідок даного ДТП потерпілий не міг отримати тяжкі тілесні пошкодження було предметом дослідження в суді першої інстанції, якому суд надав належну оцінку.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що доводи обвинуваченого повністю спростовуються висновком судово-медичної експертизи №819 від 11.06.2015 року і висновком комісійної судово-медичної експертизи №63 від 04.08.2015 року, згідно яких тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_7 у вигляді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку, перелому потиличної кістки справа в області основи задньої черепної ямки, гематоми м`яких тканин лобної ділянки зліва могли утворитись в строк та при обставинах, вказаних в постанові, тобто при дорожньо-транспортній пригоді від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами) та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.
Висновки експерта узгоджуються з показаннями експерта ОСОБА_14 , наданими в судовому засіданні, згідно яких експерт вказав, що судово медична експертиза проводилась на основі медичної документації (медичної картки стаціонарного хворого, знімків рентгенографії, CD-диску МРТ головного мозку), оскільки візуально встановити перелом кісток черепу не завжди є можливим. Вказав, що при зіткненні автомобіля та різкому гальмуванні особа здійснює рух вперед, через що потерпілий отримав ушкодження лобною частиною зліва у вигляді гематоми, до верху і, як наслідок, лінійний перелом потилочної кістки справа, оскільки це є одним механізмом. Зазначив, що черепно мозкова травма, перелом та гематома оцінюються одночасно та визначають ступінь тяжкості тілесних ушкоджень. В даному випадку, тілесні ушкодження, які утворилися у потерпілого ОСОБА_7 є в прямому причинному зв`язку з дорожньо транспортною пригодою, що сталася 22 травня 2015 року.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, а саме за вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на доказах, які детально викладені в оскаржуваному вироку та підтверджують встановлені судом обставини за ч.2 ст. 286 КК України.

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).
Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вирішуючи питання щодо призначення покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини
ОСОБА_6 вчинив необережний тяжкий злочин, як особа за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, утриманців не має, працює на посаді охоронця в СВГ «Микола», на обліку в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» та КЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, раніше не судимий.
Судом першої інстанції враховано досудову доповідь про обвинуваченого у кримінальному провадженні, наданої Подільським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області від 07.04.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_6 є депутатом Знам`янської Другої селищної ради сьомого скликання, голова постійної комісії з питань будівництва, комунального господарства. Зі слів сусідів миролюбивий та ввічливий. ОСОБА_6 проявив себе як людина легка в спілкуванні, готовий до співпраці, уважний до оточуючих. У поведінці проявляються експресивність, імпульсивність, соціальна сміливість. Згідно з висновком органу пробації, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення відносно обвинуваченого показали низький ступінь ризику, а отже існує ймовірність виправлення правопорушника без ізоляції від суспільства, а тому з метою його виправлення у майбутньому доцільно застосувати покарання без позбавлення або обмеження волі.
Обставин, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе з призначенням покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами та із застосуванням ст. 75 КК України.
Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, в зв`язку з чим не вбачає підстав для призначення більш суворого покарання.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Розглядаючи позовні вимоги потерпілого, суд керується положеннями ч.5 ст.128 КПК України, згідно якої якщо процесуальні відносини, які виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням має бути сплачена обвинуваченим на користь ОСОБА_7 (109272,77 грн. 49 000 грн. = 60272,77 грн.).

Апеляційні вимоги потерпілого ОСОБА_7 , колегія суддів оцінює критично щодо стягнення з обвинуваченого відшкодування матеріальної шкоди витрати на санаторно-курортне лікування та проїзд до санаторію на загальну суму 5 089,38 грн.; та відшкодування в рахунок матеріальної шкоди витрати на оренду транспортного засобу в сумі 62000,00 грн.; в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином 195 000, 00 грн.
Проходження санаторно-курортного лікування та проїзд до санаторію мало лише рекомендаційний характер з урахуванням повного діагнозу, який окрім посттравматичного захворювання включає також інші захворювання, не пов`язані з травмою 22.05.2015 року та не було обов`язковим для лікування отриманих саме внаслідок ДТП травм, а тому в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на санаторно-курортне лікування та проїзд в сумі 5 089, 38 гривень слід відмовити.
Тобто, стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає сума витрат, які останній поніс на проведення обстеження та придбання ліків за призначенням лікаря, що відповідно до наданих потерпілим копій фіскальних чеків становить 12387,44 гривень. Але з урахуванням відшкодованої обвинуваченим суми в рахунок компенсації витрат на лікування потерпілого в розмірі 7200 гривень, з обвинуваченого на користь потерпілого підлягають стягненню 5187,44 гривень (12387,44 7200 = 5187,44).
Відповідно до абз. 3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 липня 2004 року №13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», згідно якого не підлягають розгляду в кримінальний справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.
Питання щодо відшкодування потерпілому понесених ним з метою задоволення власних потреб витрат як плати за користування орендованим транспортним засобом в розмірі 62000 гривень, не підлягає розгляду в даному кримінальному провадженні, що не позбавляє потерпілого права звернення для вирішення цього питання в порядку цивільного судочинства.
Суд першої інстанції врахував, що потерпілому ОСОБА_7 спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв`язку з отриманою травмою, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через погіршення самопочуття на цьому ґрунті, потерпілий переніс фізичний біль, негативні емоції в зв`язку з тривалим лікуванням, а також було пошкоджено належний потерпілому транспортний засіб.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, та відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди в редакції від 27 лютого 2009 року судам роз`яснення, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Наведених вимог закону при розв`язанні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції дотримано. Так, судом першої інстанції враховано, що потерпілому ОСОБА_7 спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв`язку з отриманою травмою, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через погіршення самопочуття на цьому ґрунті, потерпілий переніс фізичний біль, негативні емоції в зв`язку з тривалим лікуванням, а також було пошкоджено належний потерпілому транспортний засіб.
Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру цивільного позову судом повною мірою враховано вимоги статей 23, 1167 ЦК, зокрема враховано глибину фізичних та душевних страждань, котрі зазнав потерпілий у зв`язку з отриманою травмою, матеріальним та сімейним станом обвинуваченого, у зв`язку з чим розмір стягненої моральної шкоди є розумним і справедливим, а тому вважати його необґрунтованим, на думку колегії суддів, немає.

В частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди судове рішення є належно умотивованими та обґрунтованими і за змістом відповідає вимогам статей 370 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування оскаржуваного вироку в частині вирішення цивільного позову, не встановлено.

Водночас колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора в дебатах про порушення місцевим судом вимог ч.2 ст.416 КПК, виходячи з наступного.
Правила, передбачені згаданою нормою закону, спрямовані на забезпечення недопустимості погіршення становища обвинуваченого під час нового розгляду в суді першої інстанції після скасування апеляційним судом попереднього судового рішення місцевого суду.
Так, згідно з ч.2 ст.416 КПК при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
Тобто у цьому випадку законодавець встановлює дві обов`язкові умови, за яких допускається погіршення правового становища обвинуваченого під час нового розгляду кримінального провадження:
- якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника (умова щодо суб`єкта апеляційного оскарження, за скаргою якого було скасовано вирок);
- якщо вирок було скасовано у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання (умова щодо підстави скасування вироку).
Водночас звертає на себе увагу конструкція норми ч.2 ст. 416 КПК, сформульована як виняток із загального правила про недопустимість погіршення правового становища обвинуваченого під час нового судового розгляду внаслідок застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання.
Причому, вживаючи у тексті ч. 2 ст. 416 КПК термін «новий судовий розгляд», законодавець не пов`язує його виключно з тим вироком суду першої інстанції, у зв`язку зі скасуванням якого здійснюється цей судовий розгляд.
А тому ця норма поширюється не лише на випадки нового судового розгляду, що слідує безпосередньо після скасування судом апеляційної інстанції попереднього вироку, але й на усі подальші випадки нового розгляду в цьому ж кримінальному провадженні в суді першої інстанції.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.04.2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік. Відповідно до ст..ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на два роки, із покладенням відповідних обов`язків.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16.01.2017 року частково задовольнив апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , скасував зазначений вирок місцевого суду і призначив новий розгляд у суді першої інстанції. Підставою для скасування вироку місцевого суду було істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме судом не було встановлено причино-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та тілесними ушкодженнями, отриманими потерпілим.

За результатами нового розгляду Ленінський районний суд м.Кіровограда вироком від 12.03.2020 року ОСОБА_6 визнав винуватими в тому ж обсязі обвинувачення за ч. 2 ст.286 КК України та визнано останнього винним за ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки. Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на 2 роки, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до ч.1 ст.76 КК України.
На підставі наведеного й враховуючи, що ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16.01.2017 року частково задовольнив апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , скасував зазначений вирок місцевого суду і призначив новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, при новому розгляді місцевий суд з огляду на положення ч.2 ст.416 КПК був позбавлений можливості посилити покарання ОСОБА_6 .
Таким чином, місцевий суд не врахував особливостей нового розгляду після скасування судом апеляційної інстанції вироку, передбачених ч.2 ст.416 КПК.
З огляду на наведене, вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2020 року необхідно змінити в частині призначеного покарання.
Таким чином колегія суддів визнає за необхідне апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст.408 КПК України змінити в частині призначення ОСОБА_6 покарання.
Керуючись ст.376, 404,407,408, 416, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м.Кіровограда від 12.03.2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України в порядку ч.2 ст.404 КПК України змінити в частині призначеного покарання.
Вважати засудженим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на 2 /два/ роки, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до ч.1 ст.76 КК України.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4