Провадження № 11-сс/811/32/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29 грудня 2020 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке було вилучене 27-28.12.2020 року під час обшуку затриманої особи ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти: 492 доларів США, 100 Євро, 1087 гривень, 15 турецьких лір; тримач для сім-карти без сім-карти мобільного оператора «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_1 ; особисті картки ОСОБА_11 ; візитні картки «Готель Львів», посадковий білет, квитанція; Мобільний телефон марки «Хуавей», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕ12: НОМЕР_3 , в прозорому чохлі, під яким знаходиться дві сім-карти, а саме: «МТС» номер карти НОМЕР_4 , «Лайф» номер карти НОМЕР_5 .
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки через вихідні та святкові дні адвокат не мав можливості отримати в Галицькому районному суді м.Львова матеріали судових справ, скасувати ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29 грудня 2020 року про накладення арешту на майно частково, а саме на грошові кошти: 492 доларів США, 100 Євро, 1087 гривень, 15 турецьких лір; особисті картки ОСОБА_7 ; візитні картки «Готель Львів», посадковий білет, в іншій частині зазначену ухвалу залишити без змін.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржуване рішення слідчого судді є незаконним, необґрунтованим, оскільки залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а висновки слідчого судді не підтверджуються жодними доказами, окрім протоколу затримання.

На переконання апелянта, в розумінні ст.98 КПК України особисте тимчасово вилучене майно ОСОБА_7 не є речовими доказами.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що копію оскаржуваної ухвали слідчого судді адвокат ОСОБА_6 отримав 06 січня 2021 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка, та того ж дня ознайомився з мотивами прийнятого рішення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Частина друга ст. 131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

Згідно з матеріалами клопотання, 18 грудня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000925, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що невідомі особи здійснюють незаконне переправлення осіб через Державний кордон України.
Так, 27-28.12.2020 року, під час проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення на підставі ч.3 ст.208 КПК України із дотриманням правил передбачених ч.7 ст.223 та ст.236 КПК України проведено обшук затриманої особи ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: Грошові кошти: 492 доларів США, 100 Євро, 1087 гривень, 15 турецьких лір; Тримач для сім карти без сім карти мобільного оператора «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_1 ; особисті картки ОСОБА_11 ; візитні картки «Готель Львів», посадковий білет, квитанція; Мобільний телефон марки «Хуавей», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , в прозорому чохлі під яким знаходиться дві сім карти, а саме: «МТС» номер карти НОМЕР_4 , «Лайф» номер карти НОМЕР_5 .
28.12.2020 року вищевказані вилучені в ході обшуку предмети та речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог статей 170-173 КПК України, врахувавши при цьому обставини, наявність з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, зробив обґрунтований висновок про необхідність накладення на вилучене під час обшуку затриманої особи ОСОБА_7 майно, яке на момент звернення з клопотанням відповідало критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, як речового доказу, та могло бути використане як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, що встановлюються у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Оскільки ОСОБА_12 підозрюється у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, з метою встановлення обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт, у тому числі, на мобільний телефон, картки ОСОБА_7 , посадковий білет, квитанцію та грошові кошти, які визнані речовими доказами.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість накладення арешту на майно, у тому числі грошові кошти, що є предметом кримінального правопорушення, й дійшов правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Посилання адвоката в апеляційній скарзі про те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на грошові кошти є необґрунтованими, оскільки арешт майна до судового рішення про конфіскацію чи вилучення такого майна є тимчасовим заходом обмеження права власності. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини з володіння, користування та розпорядження майном. Арешт майна обмежує, але повністю не позбавляє особи права власності на відповідне майно.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, слідчий суддя, накладаючи арешт на вилучене в ході обшуку затриманої особи - ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката - без задоволення.

Поряд з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне звернути увагу на те, що в тексті оскаржуваного рішення слідчим суддею помилково вказано невірно ім`я підозрюваного, а саме « ОСОБА_13 », замість вірного « ОСОБА_14 », що не вплинуло на правильність висновків слідчого судді першої інстанції та у разі необхідності може бути виправлене слідчим суддею шляхом постановлення ухвали про виправлення описки.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.
Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29 грудня 2020 року, якою накладено арешт на майно, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4