Справа № 303/2897/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/361/20 (303/2897/19), за зміненою апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 06. 2019.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кролевець, Сумської області, мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, з вищою освітою, не одружена, пенсіонерка, раніше судима - 30. 10. 2018 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 297 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, засуджена:

- за ч. 3 ст. 297КК України до покарання у виді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 01 (один) рік з покладенням відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_6 від 30. 10. 2018 ухвалено виконувати самостійно.
Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання - залишено без змін до вступу вироку в законну силу.
Речові докази по справі спецпакет № 7064069, в середині якого знаходяться 03 (три) папілярні узори пальців рук, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишено в матеріалах кримінального провадження (в прокурора).
Згідно вироку ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

10. 04. 2019 близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на кладовищі по вул. Матросова в м. Мукачево, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, повторно, протиправно, відірвала табличку із надписом із хреста могили ОСОБА_9 , яку в подальшому

-2-

викинула на сусідню могилу, чим своїми діями виразила образливе ставлення, грубе знущання, зневагу до місця поховання померлої та заподіяла моральну шкоду рідним і близьким померлої, а саме потерпілій ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник - адвокат ОСОБА_7 просять вирок Мукачівського міськрайонного суду від 10. 06. 2019 скасувати та ухвалити щодо ОСОБА_6 виправдувальний вирок. В обґрунтування апеляційних вимог вказують на незаконність вироку суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильною оцінкою судом першої інстанції доказів. Вважають, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги надані обвинуваченою в судовому засіданні покази про її непричетність до інкримінованого злочину. Вказують на те, що ОСОБА_6 дійсно була на кладовищі 10. 04. 2019 та прибирала могилу своєї матері, при цьому обвинувачена бачила інших двох жінок, які також прибирали на могилах, свідка ОСОБА_11 на кладовищі не бачила і вважає, що остання оговорила її. Про неправдивість показань свідка ОСОБА_11 на їх думку свідчить і те, що остання нібито знаходячись на відстані 10 метрів від ОСОБА_6 , могла припинити її протиправні дії, які нібито мали місце, чи викликати поліцію. Безпідставно, на їх думку, взято судом до уваги, як доказ винуватості ОСОБА_6 і протокол огляду місця події від 11. 04. 2019, оскільки із вказаного протоколу вбачається, що на могилі, на якій відсутня табличка, багато зірваної рослинності та наявні множинні сліди затоптування, перевернуті вази для квітів, в тому числі і на могилі матері обвинуваченої. При цьому відірвана табличка із надписом з могили ОСОБА_9 знаходиться не на могилі, як стверджується в обвинуваченні, а за 15 метрів зліва від даної могили. Також звертають увагу на те, що показання свідка ОСОБА_11 не містять інформації про подібні дії. Стверджують, що жодних дій щодо наруги над могилою ОСОБА_9 , ОСОБА_6 не вчиняла, а такі дії могли бути вчинені іншими особами, в період з 12 год. 30 хв. - 10. 11. 2019, в час коли ОСОБА_6 уже покинула кладовище. Посилаючись на положення ст. ст. 2, 17 КПК України та ст. 62 Конституції України, вказують на необхідність дотримання принципу презумпції невинуватості та завдань кримінального провадження.

28. 01. 2021 в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 змінили апеляційні вимоги, просили вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, при цьому підстав з яких апеляційний суд має призначити новий розгляд кримінального ппровадження в суді першої інстанції не навели.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримання зміненої апеляційної скарги, думку прокурора, який висловили заперечення щодо задоволення зміненої апеляційної скарги обвинуваченої та її захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження справи, заслухавши учасників судового розгляду в судових дебатах, а обвинувачену і в останньому слові, обговоривши доводи викладені в зміненій апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав,

-3-

свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згіднозі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні та наведеними у вироку.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України не визнала та показала, що 10. 04. 2019 біля 10 год. 15 хв., по дорозі на кладовище, звернувши з центральної дороги, бачила двох жінок, одна з яких йшла їй на зустріч, несла сміття та запитала в неї, куди його можна кидати, а інша жінка, старшого віку, в той час була біля могили батька потерпілої. Підійшовши до могили своєї матері вона прибирала її, а вказані жінки теж прибирали на могилах, посиділи деякий час на лавочці, після чого пішли з кладовища. Одна з тих жінок повернулася до неї, коли вона ще була біля могили, а біля 12 год. 20 хв. пішла. Обвинувачена також показала, що за межі кладовища вийшла о 12 год. 35 хв. 16. 04. 2019 після 10 год. до неї приїхали працівники поліції та сказали, що ОСОБА_10 написала заяву про наругу над могилою. Згодом пішла до слідчого та надала покази. Ствердила, що коли була на кладовищі, то бачила, що на могилі матері потерпілої хрест був, на табличку з надписом увагу не звернула. Також зазначила, що між нею та потерпілою дійсно має місце конфлікт через те, що вона раніше бронювала місце для поховання біля могили своє матері, але, як виявилося, там поховали іншу особу, проте заперечила вчинення протиправних дій 10. 04. 2019, які поставлено їй у вину.
Однак, не дивлячись на такі показання обвинуваченої, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції на їх підтвердження чи спростування з дотриманням, передбачених процесуальним законом положень судового розгляду провадження, досліджено усі наявні докази у ньому та дано їм належну правову оцінку.

Винуватість ОСОБА_6 саме у вчиненні наруги над могилою, вчиненій повторно, підтверджено наведеними у вироку показаннями потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , які були безпосередньо допитані в судовому засіданні.

-4-

Зокрема, потерпіла ОСОБА_10 показала суду, що 10. 04. 2019 їй зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила, що обвинувачена була на кладовищі, комусь телефонувала і говорила образи в її сторону, а на могилі матері була зірвана табличка з хреста. Після чого вона зателефонувала своїй знайомій ОСОБА_11 , оскільки ОСОБА_12 вже пішла з кладовища, щоб та пішла і подивилася, що з могилою матері. Через 20 - 30 хв. Їй зателефонувала знайома та сказала, що бачила, як обвинувачена зірвала надгробну табличку і викинула в сторону. Вона поросила її знятице на мобільний телефон, але остання не змогла. Вважає, що наругу над могилою повторно вчинила обвинувачена, оскільки більше нікому це не потрібно, до того ж ОСОБА_6 раніше була судима за наругу над цією ж могилою. Також показала, що конфлікт між нею та ОСОБА_6 виник після смерті її матері, через місце поховання на кладовищі, оскільки як виявилося, те місце було заброньовано громадянкою ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції показала, що 10. 04. 2019 вона приїхала в м. Мукачево до своєї тітки, а біля 12 год. їй зателефонувала потерпіла та попросила піти на кладовище, подивитися, як могила матері. Коли підійшла, побачила, як обвинувачена ОСОБА_6 зриває табличку з хреста і кидає її в сторону. Ствердила, що вона чітко бачила обличчя обвинуваченої, оскільки була від неї за 10 метрів. Там вона перебувала біля 5 хвилин. Коли обвинувачена пішла, то за 3-5 метрів вона підійшла до могили і побачила, що дійсно таблички там не було. Вказана табличка була з пластмаси, чорного кольору з світлим надписом на дерев`яному хресті, обвинувачена зривала її руками.
Вина ОСОБА_6 в сукупності з показаннями потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 підтверджується також іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема, протоколом огляду місця події від 11. 04. 2019 з фототаблицею до нього, згідно якого проведено огляд пам`ятника ОСОБА_13 , що розташований на кладовищі АДРЕСА_2 . Позаду вказаного пам`ятника знаходиться могила з хрестом, на якому відсутня табличка, на могилі багато зірваної рослинності та сліди затоптування. Зліва від даної могили за 15 метрів, на землі, знайдено табличку до хреста, на якій наявний надпис ОСОБА_9 .
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12. 04. 2019, свідок ОСОБА_11 вказала на ОСОБА_6 , як на особу яка 10. 04. 2019 вчинила наругу над могилою ОСОБА_9 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12. 04. 2019, свідок ОСОБА_12 вказала на ОСОБА_6 , як на особу яка 10. 04. 2019 знаходилася на центральному кладовищі біля могили ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 не наведено і апеляційним судом не встановлено даних, які б давали підстави вважати показання потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 неправдивими, оскільки такі об`єктивно підтверджуються проведеним оглядом місця події від 11. 04. 2019 та протоколами пред`явлення особи для впізнання від 12. 04. 2019.

Судом першої інстанції вірно критично оцінено показання обвинуваченої ОСОБА_6 про непричетність до вчинення наруги над могилою ОСОБА_9 , яка мала місце10. 04. 2019, оскільки такі показання спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 та матеріалами кримінального провадження.
Твердження сторони захисту про неправдивість показань свідка ОСОБА_11 , яка оговорила обвинувачу у вчиненні інкримінованого їй злочину, колегія суддів відхиляє, оскільки у справі відсутні які-небудь докази про те, що у свідка ОСОБА_11 були підстави для обмови ОСОБА_6 , і на такі не вказувала вона під час розгляду справи у місцевому суді. Показання свідка ОСОБА_11 , на які суд посилається у вироку у
-5-
підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_6 у скоєнні передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України кримінального правопорушення, колегія суддів вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, надавши їм перевагу та визнавши їх достовірними, і також приймає їх до уваги. У справі відсутні будь-які дані, які би давали підстави вважати, що свідок знайома з обвинуваченою та була зацікавлена у результатах розгляду справи, на ці дані не вказували як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду справи обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів також вважає, що як органом досудового слідства, так і судом першої інстанції дотримані вимоги КПК України, досудовим розслідуванням, при збиранні доказів; судом при їх дослідженні та оцінці, обґрунтовано визнано, що порушення вимог КПК України при проведенні огляду місця події допущено не було, оскільки стороною захисту даний протокол не оспорювався з підстав його невідповідності вимогам кримінального процесуального закону, а лише в тій частині, що він складений на наступний день після вчинення кримінального правопорушення. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що протокол огляду місця події є допустимим доказом, у якому викладені відомості не викликають сумнівів у їх достовірності, - зібрані з дотриманням вимог ст. ст. 87, 99 КПК України, при їх збиранні не допущено істотного порушення прав та свобод обвинуваченої ОСОБА_6 .
Таким чином, із матеріалів кримінального провадження та вироку вбачається, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для справи, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч. Оцінивши їх у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції вірно дійшов висновку проте, що у діях ОСОБА_6 міститься склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, як наруга над могилою, вчинена повторно, а тому доводи в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає необґрунтованими і такі відхиляє.

Посилання ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 у апеляційній скарзі на непричетність ОСОБА_6 до вчинення злочину та ймовірну причетність до цього злочину інших осіб, неґрунтується на матеріалах кримінального провадження і доказах, які досліджено судом, а тому колегією суддів відхиляються як необґрунтовані.

Решта доводів апеляційної скарги не носять правового характеру, і не впливають на законність та обґрунтованість постановленого в даному кримінальному провадженні судового рішення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, в тому числі і матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_6 встановлено, що суд першої інстанції при призначенні їй покарання зазначених вимог закону дотримався у повному обсязі, і підстав для скасування чи зміні вироку в цій частині колегія суддів не вбачає.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів. Також судом враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання винної, дані про її особу, яка характеризується позитивно, на обліку в психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, а також висновок органу пробації.

-6-

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, покарання обвинуваченій ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено у відповідності до ст. 65 КК України в межах санкції ч. 3 ст. 297 КК України. На переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_6 можливе без ізоляції її від суспільства і призначив покарання в межах санкції інкримінованого злочину, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, яке за своїм видом та розміром, слід вважати справедливим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

змінену апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 06. 2019 щодо ОСОБА_6 - без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: