ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН № 664/2681/20 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/1237/20 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 0000092 на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 08 жовтня 2020 року, якою відносно,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острівне Кіровського р-ну АР Крим, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 06 грудня 2020 року, включно.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Цюрупинського районного суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000092 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою вищевказаного суду від 08 жовтня 2020 року, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 задоволено, продовжено строк його тримання під вартою до 06 грудня 2020 року.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою відносно ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає, що наявними в матеріалах провадження доказами не доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні саме кримінального правопорушення, пов`язаного зі збутом наркотичних засобів.

Крім того, апелянт зазначає, що ризик знищення чи псування речових доказів по провадженню нівелюється тим, що фактично всі наркотичні засоби та вогнепальна зброя вилучені та долучені до провадження в якості речових доказів, однак зазначене залишилось поза увагою суду.

Також, в оскаржуваній ухвалі відсутнє будь яке обґрунтування щодо існування ризику можливого вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень..

Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника та обвинуваченого на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не закінчено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

На стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд позбавлений права вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі, а тому твердження апелянта про те, що наявними в матеріалах провадження доказами доводяться ті чи інші епізоди злочинної діяльності у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 чи обставини їх вчинення, суперечать основним засадам практики ЄСПЛ, оскільки на цій стадії вони не повинні носити такий обсяг і достатність, які враховуються під час пред`явлення обвинувачення та вирішення питань про доведеність або недоведеність вини особи.

Так, перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується відразу у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та незаконним придбанням та зберіганням вогнепальної зброї, вичинених с корисних мотивів, два з яких відносяться до категорії тяжким, одне - особливо тяжких, за вчинення яких передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела прибутку, не одружений (відсутні відомості в матеріалах провадження), що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а отже відсутність осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки по запобіганню існуючим ризикам зазначеним в оскаржуваній ухвалі суду.

З урахуванням зазначеного та інших обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, а також тяжкості покарання, яке загрожуватиме ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень у вчиненні яких він обвинувачується, є підстави стверджувати про те, що ризики зазначені в клопотанні прокурора не перестали існувати та не зменшились ,зважаючи на що, доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчим не надано належних доказів, які ми б підтверджувалось існування ризиків, є непереконливими.
Наведені відомості дали підстави для висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 має бути продовжений з метою забезпечення належного виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які були зазначені прокурором під час судового розгляду та наведені в оскаржуваній ухвалі суду з урахуванням даних про особу обвинуваченого, що свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Саме продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Будь яких істотних порушень вимого КПК України під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 08 жовтня 2020 року, якою відносно, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 06 грудня 2020 року, включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: