Справа № 652/153/20
Номер провадження 1-кп/954/175/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 рокусмт Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_8 ,

уповноваженого підрозділу органів Національної поліції ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської області клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000011, внесеного до ЄРДР 15.01.2020 року стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мала Шестірня Високопільського району Херсонської області, учня 8-го класу Малошестірнянської ЗОШ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Нововоронцовського районного суду Херсонської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000011, внесеного до ЄРДР 15.01.2020 року, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, та зазначала, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.289 КК України. Враховуючи, що останній не досяг віку з якого може настати кримінальна відповідальність за ч.2 ст.289 КК України 14 (чотирнадцять) років, а отже не є суб`єктом вказаного злочину, просила застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 2 (два) роки, про що їй оголосити.

Законний представник малолітнього ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона буде приділяти належну увагу вихованню своєї дитини. Також пояснила, що зможе здійснювати заходи виховного впливу на ОСОБА_4 . Щодо вчиненого діяння зазначала, що тривалий час знаходилася на заробітках, а тому не займалася вихованням ОСОБА_10 . Доповнила, що дитина навчається на достатньому рівні, школу не відвідує лише через хворобу.

Захисник у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 пояснив, що взяв мопед покататися. Знає, що без дозволу брити не можна було. Пояснив, що більше так чинити не буде.

Потерпілий у судовому засіданні щодо обставин вчиненого діяння пояснив, що зранку 15.01.2020 року йому зателефонував свекор та повідомив, що ОСОБА_11 бачили на його мопеді за кермом в с.Шестерні. Виявивши відсутність мопеда, потерпілий намагався відшукати його самостійно, проте пізніше, дізнавшись у ОСОБА_5 про відсутність сина вдома, повідомив про подію до правоохоронних органів. Того ж дня працівники поліції знайшли мопед та ОСОБА_10 . За весь час ні ОСОБА_10 , ні його мати пробачення у нього не просили.

Представник служби у справах дітей пояснила, що сім`я ОСОБА_5 перебуває на обліку в центрі соціальних служб для сім`ї та молоді Високопільської районної державної адміністрації. На час розгляду справи мати приділяє вихованню дитини більше уваги, не їздить на заробітки. Вважає, що мати належно виконує свої обов`язки та такий висновок нею зроблений на підставі спостереження за сім`єю ОСОБА_12 . Пояснити на підставі чого були проведені такі спостереження пояснити не змога. Також не надала відповіді про дату інспектування сім`ї ОСОБА_5 за останній рік на підставі чого б можна було зробити висновок про наявність належних умов для виховання малолітньої дитини.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Суд встановив, що ОСОБА_4 , будучи особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.289 КК України. Так, він 15.01.2020 року близько 03 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу зайшов на огороджену суцільним парканом територію домоволодіння, яке належить ОСОБА_7 , звідки умисно, таємно, за допомогою фізичної сили рук викотив на вул.Сергія Мельника мопед марки «Дельта» моделі ЕХ50QТ-В, з номером рами НОМЕР_1 , 2008 року випуску, з об`ємом двигуна 49.9 куб.см., червоного кольору, вартість якого згідно з висновком авто товарознавчої експертизи №14-АЕ від 20.02.2020 року становить 5576,45 грн, який належав потерпілому ОСОБА_7 , тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, після чого скориставшись наявністю ключів у замку запалювання, завівши двигун мопеда, привів його у рух та покинув на ньому місце вчинення кримінального правопорушення, використовуючи його на власний розсуд.

Указані обставини підтверджуються наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, згідно з яким потерпілий ОСОБА_7 просили прийняти міри до особи, яка незаконно заволоділа його мопедом марки «Дельта»;

- протоколами огляду місця події від 15.01.2020 року, за яким оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрадено мопед; та домоволодіння біля двору по АДРЕСА_1 , де виявлено мопед;

- протоколами пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 24.02.2020 року, за яким ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вказали мопед, на якому ОСОБА_15 їздив 15.01.2020 року;

- висновком експерта №14-АЕ від 20.02.2020 року, за яким ринкова вартість транспортного засобу мопеду марки Leader EX50 QT-B номер рами (шасі) НОМЕР_2 , червоного кольору, 2007 року випуску станом на 15.01.2020 рік могла складати 5576,45 (п`ять тисяч сімдесят шість гривень 40 копійок).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_3 про відмову від допиту свідків обвинувачення, з`ясувавши думку інших учасників провадження, переконавшись, що сторони правильно розуміють зміст та наслідки такого клопотання, значення обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, суд, керуючись ст.22 КПК України, клопотання визнав обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у інше сховище.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.
Отже, внаслідок того, що ОСОБА_4 під час вчинення неправомірних дій не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, до нього можливо лише застосування примусових заходів виховного характеру. У такому випадку клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру по своїй суті є висунутим обвинуваченням.
Як вбачається з клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, сторона обвинувачення вважає доцільним застосувати до малолітнього ОСОБА_4 виключно передачу під нагляд матері ОСОБА_5 .

Клопотань про можливість застосувати інші заходів виховного характеру сторони кримінального провадження у ході судового розгляду не заявляли.

Вирішуючи питання про можливість застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі малолітнього під нагляд матері, суд керувався наступним.

Метою застосування примусових заходів виховного характеру є забезпечення інтересів неповнолітнього, які полягають в одержанні ним необхідного виховання, освіти, лікування, захисту від насильства та жорстокості, соціальної допомоги, а також у наявності можливості пристосуватися до реалій навколишнього життя, підвищити свій культурний, соціальний та загальноосвітній рівень, набути професії та працевлаштуватися.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України, до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.
За ч. 4 ст. 493 КПК України до передання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого під нагляд суд зобов`язаний зібрати відомості про особу батьків, опікунів або піклувальників, їхні стосунки з неповнолітнім і впевнитися у тому, що вони можуть належно здійснювати нагляд за неповнолітнім.
Так, з характеристики на ОСОБА_5 , виданої Високопільською селищною радою №251 від 04.02.2020 року вбачається, що сім`я ОСОБА_5 перебуває на обліку в центрі соціальних служб для сім`ї та молоді Високопільської районної державної адміністрації, оскільки син Артем навчальний заклад відвідує вкрай рідко, займається бродяжництвом, мати впливу на сина немає. З характеристики на ОСОБА_4 , виданої Малошестірнянською філією КЗ «Високопільський ОЗЗСО» вбачається, що мати не приділяє належної уваги вихованню дитини, не підтримує зв`язок з філією та класним керівником, батьківські збори не відвідує. Також, ОСОБА_15 з десяти предметів (українська мова, українська література, хімія, образотворче мистецтво, англійська мова, історія України, географія, фізкультура, основи здоров`я, музика) не атестований, з інших - має низький рівень знань, де найвищий бал 4.
Тому, вирішуючи питання про суб`єкта, якому малолітнього ОСОБА_4 за клопотанням необхідно передати під нагляд, суд дійшов висновку, що мати малолітнього ОСОБА_5 неспроможна належним чином здійснювати нагляд і позитивний вплив. Відсутність з боку матері дій, які б свідчили про виконання нею батьківських обов`язків щодо належного виховання дитини, її неспроможність впливати на дії дитини, свідчать про відсутність батьківського авторитету у свідомості дитини, тому за таких обставин мати не зможе забезпечити позитивні зміни для правослухняної поведінки дитини. Крім того, дії матері, які полягали у відсутності належного виховання дитини, стати передумовою вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Суд критично ставиться до пояснень матері щодо можливості впливати на само слухняну та самоскеровану поведінку ОСОБА_4 , оскільки остання не заперечувала, що дитина може не відвідувати навчальний заклад, який знаходиться в іншому населеному пункті і до якого дитина самотужки прибуває на громадському транспорті. Також мати стверджуючи, що ОСОБА_10 став багато читати, не назвала жодної назви літературного твору, вказавши виключно, що то казки. Крім того, зазначаючи, що ОСОБА_10 навчається на достатньому рівні, не змогла пояснити відсутність атестації з більшості предметів. Суд також враховував пояснення матері про те, що старший її син ОСОБА_16 , якому виповнилося 16 років, поїхав на заробітки в с.Копані, де фізичною працею заробляє собі на прожиття. Вказані обставини у сукупності не підтвердили, що на час розгляду справи мати має вплив на дитину та створила належні умови його виховання, які крім виконання батьківських обов`язків, виконали б завдання примусових заходів виховного характеру.

Також, за весь час досудового розслідування та судового розгляду мати не сприяла здійсненню дитиною критичного аналізу своїх дій на виникнення негативних наслідків, оскільки, як пояснив потерпілий на питання прокурора, вибачення ні мати, ні ОСОБА_10 у нього не просили.

Інших доказів, які б свідчили про можливість ОСОБА_5 забезпечити виконання завдання примусових заходів виховного характеру сторони кримінального провадження суду не надали.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.
Враховуючи викладене, суд, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, дотримуючись вимог «Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх ("Пекінські правила")»; «Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права», прийнятого 16.12.1966 року Генеральною Асамблеєю ООН; «Декларації прав дитини», прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, вважає, що застосування примусових заходів виховного характеру у виді передання малолітнього під нагляд матері не буде належним засобом впливу на поведінку дитини та не досягне мети застосування такого заходу, тому клопотання є необгрунтованим. За таких обставин, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі малолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 2 (два) роки, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.498, 501,371, 372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000011, внесеного до ЄРДР 15.01.2020 року стосовно ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали оголошено о 08 год. 30 хв. 11 грудня 2020 року.

СуддяОСОБА_1