Номер провадження 1-кп/243/446/2021
Номер справи 243/777/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» лютого 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого ОСОБА_4

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за № 0000114 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20 січня 2021 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області 01 лютого 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14 квітня 2004 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст. 140 ч. 2 КК України ( у редакції 1960 року), ст. 185 ч.2, ст. 185 ч.3, ст. 187 ч.3, ст. 296 ч.3, ст. 152 ч.3, ст. 309 ч.1, 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років. Звільнений з місць позбавлення волі 26 листопада 2012 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 10 лютого 2014 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Данні про звільнення відсутні.

- 18 серпня 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк три роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2021 року приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_4 знаходився в маршрутному автобусі №9 м. Слов`янська Донецької області, який рухався із зупинки залізничного вокзалу у напрямку мікрорайону Артема, де помітив чоловіка, а саме ОСОБА_7 та у нього раптово виник протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення його майна, а саме чоловічої сумки з речами, яку ОСОБА_7 тримав в руках.

В той же день 20 січня 2021 року приблизно о 14 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , будучи раніше, 18 серпня 2020 року засудженим Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк три роки, з метою реалізації свого протиправного корисливого умислу, вийшов за ОСОБА_7 з маршрутного автобусу №9 на зупинці громадського транспорту «Магазин Їжачок» по вул. Святогірській м. Слов`янська Донецької області та прослідував за ним до пров. Репіна м. Слов`янська, де, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи, що навколо немає сторонніх осіб, які могли б запобігти довести його протиправні дії до кінця, шляхом ривку, відкрито викрав шкіряну сумку чорного кольору з ременем на плече марки « Gorangd» вартістю 108 грн 80 коп, що належить ОСОБА_7 , в якій знаходилися:б/в мобільний телефон марки XiaomiRedmiGo в корпусі чорного кольору ( Imei1: НОМЕР_1 , Imei 2: НОМЕР_2 ) вартістю 1431 грн 97 коп; б/в гаманець з матеріалу чорного кольору вартістю 90 грн 74 коп з грошовими коштами в сумі 200 грн.

Після цього, ігноруючи вимогу потерпілого ОСОБА_7 повернути його майно, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення втік та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1831 грн 51 коп.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнав себе винним в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, та надав покази, що раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість. 20 січня 2021 року приблизно о 14 годині 30 хвилин він знаходився в маршрутному автобусі №9 м. Слов`янська Донецької області, який рухався із зупинки залізничного вокзалу у напрямку мікрорайону Артема, де помітив чоловіка, а саме ОСОБА_7 та у нього раптово виник умисел на відкрите викрадення його майна, а саме чоловічої сумки з речами, яку ОСОБА_7 тримав в руках. З цією метою він вийшов за ОСОБА_7 з маршрутного автобусу №9 на зупинці громадського транспорту «Магазин Їжачок» по вул. Святогірській м. Слов`янська Донецької області та прослідував за ним до пров. Репіна м. Слов`янська, де, усвідомлюючи, що навколо немає сторонніх осіб, які могли б запобігти довести його протиправні дії до кінця, шляхом ривку, відкрито викрав шкіряну сумку чорного кольору з ременем на плече марки « Gorangd», що належить ОСОБА_7 , в якій знаходилися:б/в мобільний телефон марки XiaomiRedmiGo в корпусі чорного кольору, б/в гаманець з матеріалу чорного кольору з грошовими коштами в сумі 200 грн, а також паспорт громадянина України, банківські картки та Пенсійне посвідчення.

Після цього, ігноруючи вимогу потерпілого ОСОБА_7 повернути його майно, він з місця вчинення кримінального правопорушення втік та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Потерпілий ОСОБА_7 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без його участі. Просить суд призначити покарання на розсуд суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України «Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Крім повного визнання своєї вини, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0000114 було зареєстровано 20 січня 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії.

Із Протоколу огляду місця події від 20 січня 2021 року вбачається, що об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, а саме дорога провулок Репіна м. Слов`янська та зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21 січня 2021 року вбачається, що свідок ОСОБА_8 заявив, що впізнає особу під № 4 ( ОСОБА_4 ), як чоловіка, який 20 січня 2021 року приблизно о 14 годині 45 хвилин знаходився за адресою м. Слов`янськ провулок Підгірний, 46.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21 січня 2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 заявив, що впізнає особу під № 3 ( ОСОБА_4 ), як чоловіка, який 20 січня 2021 року знаходився по провулку Репіна м. Слов`янська, де підійшов до нього та вихопив з рук приналежну йому сумку.

Суд вважає, що слідча дія «Пред`явлення особи для впізнання» була проведена у відповідності до вимог статті 228 КПК України, а складені Протоколи пред`явлення особи для впізнання від 21 січня 2021 року цілком відповідають вимогам статті 231 КПК України.

В судовому засіданні стороною захисту не надано будь - яких переконливих доказів, які б свідчили про порушення норм статті 228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії, також сторона захисту не посилається на будь - які порушення статті 231 КПК України з боку органу досудового розслідування при складанні Протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 січня 2021 року.

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 21 січня 2021 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії потерпілий ОСОБА_7 докладно розповів та показав обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення 21 січня 2021 року біля будинку АДРЕСА_3 приблизно о 14 годині 40 хвилин.

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 21 січня 2021 року з участю потерпілого ОСОБА_7 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 21 січня 2021 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Протоколу огляду місця події від 22 січня 2021 року вбачається, що місцем огляду є відкрита земельна ділянка місцевості, що знаходиться неподалік Слов`янського професійного художнього ліцею, який розташований за адресою Донецька область м. Слов`янськ вул. Вокзальна, 125 та озером «Лиман». Вказана ділянка місцевості являє собою покинуті садові ділянки. Зафіксовано загальний вигляд розташування покинутого садового будинку неподалік СПХЛ ( вул. Вокзальна, 125 м. Слов`янськ); місце, де виявлено чорну сумку з документами та речами потерпілого ОСОБА_7 ; детальний вигляд виявлених та вилучених речей, що належать ОСОБА_7 .

Із Розписок потерпілого ОСОБА_7 від 22 січня 2021 року вбачається, що ним отримано його особисті речі, а саме: б/в сумку з матеріалу чорного кольору з ременем на плече марки « Gorangd»; б/в гаманець з матеріалу чорного кольору; паспорт громадянина України НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 ; Пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 ; банківські картки «Приватбанку» та «Ощадбанку»; зв`язку з шістьма ключами з брелоком, а також спеціальний ключ для гвинтового замку.

Із Висновку судової товарознавчої експертизи № 310 від 26 січня 2021 року вбачається, що вартість

сумки чорного кольору з ременем на плече марки « Gorangd» - 108 грн 80 коп, б/в мобільного телефону марки XiaomiRedmiGo в корпусі чорного кольору ( Imei1: НОМЕР_1 , Imei 2: НОМЕР_2 ) - 1431 грн 97 коп; б/в гаманця з матеріалу чорного кольору - 90 грн 74 коп.

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 , обвинувачення за ст. 186 ч. 2 КК України, знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 186 ч. 2 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), вчинене повторно.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України суд визнає - рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів в період випробування, посередньо характеризується за місцем мешкання, офіційно не працює, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпілий не наполягає на суворому покаранні.

Суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69, чи норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

21 січня 2021 року ОСОБА_4 було затримано на підставі статті 208 КПК України і на підставі Ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2021 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі Ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2021 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції».

Судом встановлено, що ризики передбачені статтею 177 КПК України на даний час не відпали, враховуючи, що особа засуджується до реального покарання у виді позбавленні волі, з метою запобігти ризикам ухилитись від суду та відбування покарання, суд приходить до висновку, що до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід залишити без змін, оскільки існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання судового рішення.

У відповідності до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Як вказано у ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно абз. 3 п. 25 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України.

ОСОБА_4 засуджений 18 серпня 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 частина 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк три роки.

Отже, при визначенні остаточного покарання на підставі ст.71 КК України, суд вважає за необхідне до покарання, призначеного у даному кримінальному провадженні, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При призначенні покарання, суд з врахуванням правил складання покарань, передбачених ст. 72 КК України, обчислює строки покарання у відповідності до вимог ст. 73 КК України

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк чотири роки і п`ять місяців.

За сукупністю вироків, у відповідності до частини 1 статті 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_9 призначити шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком не відбутої частини покарання, призначеного на підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 серпня 2020 року позбавлення волі на строк чотири роки і сім місяців з ізоляцією засудженого та поміщення його до Кримінально виконавчої установи закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_9 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, в редакції, чинній на теперішній час, зарахувати засудженому ОСОБА_9 у строк відбуття призначеного покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 21 січня 2021 року до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_9 до набрання вироком чинності, залишити без змін - «тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції».

Речові докази по справі: б/в сумку з матеріалу чорного кольору з ременем на плече марки « Gorangd»; б/в гаманець з матеріалу чорного кольору; паспорт громадянина України НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 ; Пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 ; банківські картки «Приватбанку» та «Ощадбанку»; зв`язку з шістьма ключами з брелоком, а також спеціальний ключ для гвинтового замку, які залучені до матеріалів кримінального провадження № 0000114, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2021 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 22 січня 2021 року, що зберігаються у потерпілого ОСОБА_7 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності у ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .