ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2980/20 Справа № 181/653/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської областівід 19 серпня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, гр.-н України, не працює, розлучений, проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.187 КК України , -
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ..
Продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, з 19 год.00 хв. 18.08.2020 року до 19 год.00 хв. 17.10.2020 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що застосування до ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, є недоцільним, остільки обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі від 7 до 15 років. Районний суд прийшов до висновку, що перебуваючи на волі обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення або переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Врахувавши думку потерпілих, суд першої інстанції зазначив про наявність ризику впливу обвинуваченого на них та свідків, які ще не допитані.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
На його думку, при постановлені оскаржуваної ухвали судом не було дотримано вимог кримінально процесуального закону, остільки суд в ухвалі не наводить жодного доказу на підтвердження зазначених прокурором ризиків, а також прокурором не було додано до клопотання доведеність зазначених ризиків. Вважає, що ухвала постановлена незаконно в ході підготовчого засідання, але розгляд кримінального провадження не було призначено в судовому засіданні.
Вважає, що суд своїми діями, при розгляді клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою самостійно визнав наявність ризиків про які прокурором не було заявлено, а саме ризику передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України: можливості вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та грубо порушив принципи диспозитивності.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Висновки суду І інстанції про продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правильними, а доводи апеляційної скарги захисника безпідставними.

Суд І інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе відповідно до глави 18 КПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України , тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

До відповідних ризиків належать спроби підозрюваного, обвинуваченого, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, переховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції повинен дослідити обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та встановити обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою, або продовження.
Судом І інстанції обґрунтовано встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують на період розгляду кримінального провадження та ОСОБА_8 може: переховуватися від суду, остільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який передбачає покарання до 15 років позбавлення волі, був оголошений у міжнародний розшук 18 березня 2016 року, після чого в порядку екстрадиції 10 липня 2020 року був затриманий; вплинути на потерпілих, які ще не допитувалися в суді І інстанції під час судового розгляду; перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 перебував у міжнародному розшуку та був екстрадований з території іншої держави до України.
Вказані ризики є реальними. При цьому, апеляційний суд зауважує на практику Європейського Суду з прав людини, в якій суд неодноразово зазначав, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Отже, висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття, тримання особи під вартою є наявність з боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4