Номер провадження: 11-кп/813/2293/20
Номер справи місцевого суду: 522/8270/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2020 року у кримінальному провадженні №0002762, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2018 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великоплоське, Великомихайлівського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Майорське, Фрунзівського району, Одеської області, громадянина України, молдованина, з неповною середньою освітою, одруженого, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого;

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Велика Михайлівка, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених судом.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2020 року під час судового розгляду продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України на 60 діб, тобто до 15.12.2020 року.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачуються у вчинені тяжких злочині проти власності із застосуванням насильства, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років та у кримінальному провадженні досліджуються докази, а тому наявні ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, здійснення впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду захисник обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд необґрунтовано продовжив строки тримання під вартою обвинуваченим, без визначення реальних ризиків та без врахування характеризуючих даних кожного з обвинувачених.

Вважає, що пред`явлені обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у кримінальних провадженнях є необґрунтованими. Зазначає, що ризики відносно ОСОБА_9 відпали, у зв`язку з його захворюванням, наявністю постійного місця мешкання та допитом потерпілих. Вказує, що ризики відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відсутні, оскільки останні мають постійні місця мешкання, а ОСОБА_8 взагалі був відсутній поза межами м. Одеси у період нападу на ОСОБА_11 .

Звертає увагу, що умови утримання в Одеському слідчому ізоляторі є неналежними.

Просить ухвалу суду скасувати та змінити запобіжний захід обвинуваченим на цілодобовий домашній арешт за місцем їх постійного проживання та реєстрації.

В судове засідання апеляційного суду захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_10 не прибув, надав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Приймаючи до уваги заяву захисника, думку обвинувачених, які не заперечували проти проведення апеляційного розгляду за відсутності захисника та позицію прокурора, який вважав за можливе провести судовий розгляд за даною явкою, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, якими передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату час і місце апеляційного розгляду та явка яких не є обов`язковою, апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності захисника.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у скоєні злочинів за наступних обставин.

Так, 28.09.2018 року приблизно о 22:10 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інша невстановлена особа, перебуваючи на «трасі здоров`я», біля території санаторію «ім. В.П. Чкалова» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85, маючи єдиний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства небезпечного для здоров`я особи, шляхом розбійного нападу та застосуванням насилля відносно потерпілого ОСОБА_12 , заволоділи належним йому майном на загальну суму 5000 гривень.

Крім цього 28.02.2019 року в період часу з 18:00 до 18:30 годин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено ОСОБА_7 ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та двоє інших невстановлених осіб, перебуваючи на «трасі здоров`я», біля території санаторію «ім. В.П. Чкалова» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 85, маючи єдиний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, застосували насилля, небезпечне для здоров`я потерпілого ОСОБА_11 та заволоділи належним йому майном на загальну суму 91234,82 гривень.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, обвинувачених, які підтримали доводи апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_13 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно положень п. 24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.
Окрім того, відповідно до п. 13 ч. 1ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.
За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , у вчиненні інкримінованих їм злочинів.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 .
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.
ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років із конфіскацією майна та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує ризик можливого переховування обвинуваченого від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Апеляційний суд вважає, що поведінка обвинуваченого на час вчинення інкримінованого органам досудового розслідування останньому правопорушення у складі групи осіб, із застосуванням до потерпілого заходів фізичного впливу, свідчить про існування ризику можливого впливу на потерпілого, в тому числі свідків у даному кримінальному провадженні.
З наданого апеляційному суду обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_9 вбачається, що він є громадянином України, не одружений, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні дітей, що свідчить на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків. Інших даних щодо особистого сімейного життя обвинуваченого, в тому числі які підтверджують міцність його соціальних зв`язків матеріали справи не містять.
Апеляційний суд не погоджується із доводами захисника щодо відсутності існування ризиків за наявності у обвинуваченого ОСОБА_9 захворювання, оскільки відповідно до довідки начальника філії ДУ «Центра охорони здоров`я ДКВС України в Одеській області» стан здоров`я обвинуваченого на теперішній час є стабільним.
Таким чином, прокурором доведена незмінність у кримінальному провадженні заявлених раніше у клопотанні ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає необґрунтованими. Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 є громадянином України, не одружений, офіційно не працевлаштований, дітей на утримані не має, що свідчить на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме в двох епізодів тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна.
Вказані обставини свідчать про існування ризику можливості вчинення обвинуваченим дій, направлених на переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому тяжкі злочини.
Крім того, апеляційний суд вважає, що поведінка обвинуваченого на час вчинення інкримінованих органам досудового розслідування останньому правопорушень, в тому числі у складі групи осіб, із застосуванням до потерпілого заходів фізичного впливу, свідчить про існування ризику можливого впливу на потерпілого, в тому числі свідків у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, прокурором доведена незмінність у кримінальному провадженні заявлених у клопотанні ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає необґрунтованими. Інших доводів апеляційному суду не представлено.
При цьому апеляційний суд вважає, що посилання обвинуваченого на наявність в останнього місця проживання, з урахуванням наведених вище ризиків не можна визнати таким, що вказує на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .
З наданого апеляційному суду обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , вбачається, що він є громадянином України, не одружений, офіційно не працевлаштований, зі слів має на утриманні сімох дітей, однак будь яких підтверджуючих зазначену обставину документів апеляційному суду не надані. Інших даних щодо особистого сімейного життя обвинуваченого, в тому числі які підтверджують міцність його соціальних зв`язків матеріали справи не містять та стороною захисту не підтверджено.
Разом з тим, встановлені апеляційним судом обставини, вказують на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні двох епізодів тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років із конфіскацією мана та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує ризик можливого переховування обвинуваченого від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 , на час вчинення інкримінованих йому органом досудового розслідування правопорушень у складі групи осіб, із застосуванням до потерпілих заходів фізичного впливу та надана інформація потерпілим ОСОБА_12 , щодо здійснення погрози з боку батьків обвинуваченого, свідчить про існування ризику впливу на потерпілого у даному кримінальному провадженні.
Апеляційний суд не погоджується із доводами захисника щодо невмотивованості та необґрунтованості ризиків, оскільки районним судом зазначені обставини, які на думку районного суду свідчать про існування встановлених вище ризиків, які передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, прокурором доведена незмінність у кримінальному провадженні заявлених раніше у клопотанні ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає необґрунтованими. Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.
Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду, що необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинувачених у вчиненні ними тяжких злочинів, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою. Застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинувачених та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Разом з цим аналізуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пояснень сторони захисту та прокурора, апеляційний суд вважає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачені тримаються під вартою більш ніж понад два роки, але судовий розгляд не завершений та остаточне рішення не прийнято.
Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2020 року у кримінальному провадженні №0002762 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2018 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,- залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання положень ст. 28 КПК України та розгляду кримінального провадження у розумний строк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4