cправа № 570/3875/20
провадження № 1-кс/570/752/2020
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
04 листопада 2020 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.С.Петлюри,10) скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача - інспектора СД Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 від 19 серпня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000564,

в с т а н о в и в:

покликаючись на незаконність винесеної 19 серпня 2020 року постанови дізнавача про закриття кримінального провадження №0000564, копію якої отримала 18 вересня 2020 року, ОСОБА_3 у поданій до суду 30 вересня 2020 року скарзі просить її скасувати.

Скарга мотивована тим, що постанова винесена передчасно, дізнавачем ОСОБА_4 не вжиті заходи для збирання доказів, зокрема, не встановлено свідків події, не допитано її як потерпілу, її сусідів, які могли бути очевидцями крадіжки належних їй речей. Крім цього, не здійснено заходів для встановлення наявності дозволу на придбання, зберігання, перевезення рушниці за її покійним чоловіком ОСОБА_5 .

Вважає, що жодних підстав та умов для закриття кримінального провадження, які передбачені кримінальним процесуальним законом слідчим не наведено, слідчий безпідставно закрив кримінальне провадження, не провівши належного його розслідування.

Всіх учасників судового розгляду належним чином повідомлено про розгляд даної скарги. Скаржник у поданій до суду заяві просить розглянути скаргу у її відсутність на підставі наданих матеріалів. Згідно змісту ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. Зважаючи на дані обставини, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення, беручи до уваги встановлені строки розгляду скарги, прийшла до висновку про можливість розглянути її на підставі наданих доказів за відсутності учасників та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши надані матеріали, приходжу до таких висновків.
Як вбачається зі скарги, з 15 травня 2020 року у СВ Рівненського РВП ГУНП в Рівненській області здійснювалось досудове розслідування вказаного кримінального провадження.
19 серпня 2020 року прийнято оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, про яку скаржник дізналася 18 вересня 2020 року.

Ст.129 Конституції України визначає одними з основних засад судочинства законність. Згідно з ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Ч.6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого (ч.1 ст.40-1 КПК України).

Згідно з ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно з п.18 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.
Виходячи зі змісту ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених п.2 ч.1 цієї статті, а саме коли встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

За змістом ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Згідно ч.2 ст.91 КПК Україн, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. У відповідності до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого. Проведення слідчих (розшукових) дій регулюється главою 20 КПК України. Самі по собі слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

На думку суду, доводи скаржника є обґрунтованими, оскаржувана постанова прийнята передчасно, досудове розслідування проведено не в повному обсязі, не вжито всіх вичерпних заходів та не проведено всіх необхідних слідчих дій, які б дали можливість, прийняти об`єктивне та законне кінцеве рішення по даному кримінальному провадженню. Отже, процесуальне рішення прийняте дізнавачем без проведення усіх необхідних слідчих дій із дотриманням вимог п.п.5, 6 ст.3, ст.ст.92, 284 КПК України, що не відповідає положенням ч.5 ст.110 КПК України.

Слідчий суддя зауважує, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria).
Виходячи з ч.4 ст.40-1 КПК України слідчий суддя позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п.18 ч.1 ст.3, ч.3 ст.22 КПК України), однак, слідчий суддя, вважає за необхідне, роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою об`єктивного та належного дослідження всіх обставин справи постанова підлягає скасуванню.

Разом з тим, звертає увагу скаржника, що відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.

Крім того, у відповідності до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таке право підлягає захисту у разі доведення його порушення відповідними фізичними або юридичними особами. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Такі збитки і порушення її цивільного права певними особами позивач також зобов`язаний довести.

З огляду на викладене, керуючись ст.307 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

задоволити скаргу ОСОБА_3 .
Скасувати постанову дізнавача - інспектора СД Рівненського відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 від 19 серпня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000564.

Ухвала оскарженю не підлягає.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1