Номер провадження: 11-сс/813/1449/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000000101 від 27.07.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2020 року було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 11.08.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Redmi 4X», серійний номер НОМЕР_1 на дві SIM-картки: IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; системний комп`ютерний блок, який має номер на задній кришці «2749».

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог КПК України, оскільки слідчий не мав права вилучати мобільний телефон та системний блок, адже відповідно до ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом знаття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

В судове засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 не з`явились. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.

В провадженні слідчого відділу УСБУ в Одеській області, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000000101 від 27.07.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 436-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Одесі за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом розміщення на так званій «Стіні» (публічній дошці оголошень, вільно доступній необмеженому колу користувачів) на створених ним сторінках (аккаунтах) соціальній мережі Інтернет - «Fasebook» - за web-адресами: «fasebook.com/serjiomartovskiy1» під ім`ям « ОСОБА_10 » та « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під ім`ям « ОСОБА_11 », використовуючи свій комп`ютер, опублікував 12.04.2020, 01.05.2020, 09.05.2020 зображення з символами комуністичного тоталітарного режиму, тобто поширив та публічно використовував символіку комуністичного тоталітарного режиму.

В ході проведення 11.08.2020 обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Redmi 4X», серійний номер НОМЕР_1 на дві SIM-картки: IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; системний комп`ютерний блок, який має номер на задній кришці 2749.

В ході проведення вказаного обшуку, під час огляду системного комп`ютерного блоку, який номер на задній кришці 2749, який належить ОСОБА_8 , було здійснено вхід на його аккаунти в соціальній мережі «Fasebook» - за web-адресами: «fasebook.com/serjiomartovskiy1» під ім`ям « ОСОБА_10 » та « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під ім`ям « ОСОБА_11 ». Для фіксації результатів огляду вказаних аккаунтів на так званому «Робочому столі» вказаного системного комп`ютерного блоку було створено папку під назвою «11 серпня 2020». В подальшому під час огляді програмного забезпечення вказаного системного комп`ютерного блоку було виявлено інформацію, яка збережена у файлах: «11 серпня 2020» та у вигляді копії трьох зображень, які були збережені у папці «11 серпня 2020».

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що вилучені речі зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення.

Відповідно до ухвали слідчого судді арешт на зазначене в ухвалі майно накладений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, встановлені під час досудового розслідування обставини свідчать, про необхідність накладення арешту на зазначене в ухвалі майно, оскільки це майно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадження, зазначеним в ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту, у зв`язку з чим в цій частині доводи апеляційних скарг захисників є безпідставними.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, власником майна та його захисником не надано та апеляційним судом не встановлено.

На думку апеляційного суду, таке втручання є співмірним, з огляду на справедливий баланс між метою кримінального провадження та обмеженням прав особи.

Крім того, з огляду на обмежувальний характер такого заходи як арешт майна, особа не позбавлена можливості, у разі зміни обставин, звернутись із заявою про його скасування у подальшому, в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу по розслідуваному злочину, апеляційний суд доходить висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим і відсутні підстави для його скасування, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді, у зв`язку з чим не можуть бути задоволені.

Крім того, посилання захисника на порушення слідчим вимог ст. 159 КПК України не заслуговують на увагу, з огляду на те що зазначена заборона встановлена для такого заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до речей і документів.

Також із тексту ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2020 року про надання дозволу на проведення обшуку у підозрюваного (а.п. 9) вбачається надання дозволу на вилучення саме комп`ютерної техніки та мобільних телефонів, що спростовує доводи апеляційної скарги про, начебто, незаконність вилучення вказаних речей.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2020 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4