Справа №357/8294/15-к Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1085/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 187 КК України

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
В судовому засіданні суду першої інстанції прокурором подані клопотання про продовження ОСОБА_9 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених терміном на 60 днів мотивовані тим, що ризики, які були підставою для обрання і продовження запобіжних заходів обвинуваченим не зменшились та продовжують існувати.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2020 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 задоволено та продовжено їм запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України на 60 днів, тобто до 16 січня 2021 року включно.
Не погоджуючись з ухвалою суду захисники обвинуваченого ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2020 року в частині задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та продовження запобіжного заходу щодо останнього у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України на 60 днів, тобто до 16 січня 2021 року включно скасувати та ухвалити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та замінити останньому запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог вказали, що судом першої інстанції не було враховано істотну умову, яка зневільовує обставини, на які посилається сторона обвинувачення в клопотанні про продовження строку тримання під вартою, обґрунтовуючи ризики втечі обвинуваченого ОСОБА_6 . В свою чергу, прокурором по даному кримінальному провадженню на обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України реальних доказів та доводів на їх обґрунтування та їх існування не наведено. Апелянти вказують, що на день подання апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 тримається під вартою понад 5 років 7 місяців на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2015 року, що відповідно до ЗУ «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення» № 838 у разі якщо останньому буде винесено обвинувальний вирок, то ОСОБА_6 , знаходячись під вартою, вже відбув 10 років покарання.
Крім того, апелянти вказали, що прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою було подано вже з істотним порушенням процесуальних норм КПК України та порушенням прав обвинуваченого. Так, прокурор, відповідно до вимог КПК України повинен подати клопотання про продовження строку тримання під вартою не пізніше 08 листопада 2020 року, натомість сторона захисту отримала дане клопотання за 1 день до дня судового розгляду. При цьому, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою було отримано в електронному вигляді, без електронного підпису.
Учасники судового провадження, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, повторно до суду не з`явилися, обвинувачений ОСОБА_6 відмовився виходити на ВКЗ, на судове засідання 13.01.2021 року захисник ОСОБА_7 подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надійшло, тому колегія суддів відповідно до ст.422-1 КПК України проводить розгляд апеляційної скарги без участі сторін.
Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно зазначатися про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Так, вирішуючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_10 суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 за вчинене, у разі доведення його винуватості, конкретні обставини вчинення умисного корисливого злочину, поєднаного із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в якому він обвинувачується, дані про особу обвинуваченого і прийшов до висновку, що застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави, в зв`язку з наявністю яких був обраний обвинуваченому ОСОБА_6 даний запобіжний захід не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися.
На переконання колегії суддів, вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді цілодобового домашнього арешту, як про те ставить питання сторона захисту, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доводами місцевого суду та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Щодо доводів з приводу несвоєчасності подання прокурором письмового клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, то суд першої інстанції достатньо обґрунтував їх в ухвалі.
Доводи захисників про тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, не можуть бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та відсутні будь які дані про зменшення чи відсутність зазначених ризиків.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для її зміни чи скасування.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2020 року, якою запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України продовжено на 60 днів, тобто до 16 січня 2021 року включно залишити без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С У Д Д І:
________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4