Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5350/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю
секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7
прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0002085 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 05 серпня 2020 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання - 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 (три) роки та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 1329 (одну тисячу триста двадцять дев`ять) грн. 73 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2198,08 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) грн. 08 коп.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Lenovo» моделі S650, в корпусі чорно-срібного кольору, після набрання вироком чинності ухвалено повернути потерпілому ОСОБА_11 ;

- мобільний телефон «Samsung Galaxy s5 mini SM-G800F», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_12 ухвалено залишити останній;

- оптичні диски з камер відеоспостереження ухвалено залишити при матеріалах судового провадження.

Арешт на майно ОСОБА_6 не накладався.

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд, 19.05.2019 р. близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_6 перебував по вул. Київська, 37 у м. Житомирі, де помітив раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_13 .

В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, в цей же день та час, в цьому ж місці підійшов до ОСОБА_13 та вихопив з рук останнього мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Go lGb+8Gb 8 Мр Black 4G New» IMEI НОМЕР_1 , в корпусі чорного кольору, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_2 .

Після чого ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі місце вчинення злочину покинув та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 повторно відкрито викрав чуже майно, а саме: мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Go lGb+8Gb 8 Мр Black 4G New» IMEI НОМЕР_1 , в корпусі чорно кольору, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_13 , чим заподіяв останньому майнову шкоду на суму 1999 грн.

Крім цього, 20.05.2019 р. близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_6 перебував на перехресті вул. Мала Бердичівська та Театральна у м. Житомирі, де помітив раніше незнайомого малолітнього потерпілого

ОСОБА_11 цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_6 знаходячись на перехресті вул. Мала Бердичівська та Театральна у м.Житомирі, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, підійшов до малолітнього ОСОБА_11 та штовхнув у плече, після чого останній впав на асфальт, отримавши при цьому легкі тілесні ушкодження у вигляді саден на правій верхній кінцівці.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 відкрито вихопив з рук малолітнього ОСОБА_14 мобільний телефон марки Lenovo моделі S650, в корпусі чорно-срібного кольору, в якому знаходилась сім-картка оператора Київстар з номером телефону НОМЕР_3 .

Після чого ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину покинув та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно відкрито викрав чуже майно, а саме: мобільний телефон марки «Lenovo» моделі S650, в корпусі чорно-срібного кольору, в якому знаходилась сім-картка оператора Київстар з номером телефону НОМЕР_3 , вартістю 764 грн. 29 коп., що належить малолітньому ОСОБА_11 , чим заподіяв останньому майнової шкоди на суму 764 грн. 29 коп.

01.08.2019 р. близько 10 години 20 хвилин ОСОБА_6 перебував на території Сінного ринку, що по вул. Домбровського, 28 в м. Житомирі, де на прилавку одного із кіосків виявив мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 2» в корпусі чорного кольору.

У цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, належного потерпілій ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_6 підійшов до прилавку кіоску №28 та користуючись тим, що за ним із сторонніх осіб ніхто не спостерігає та його дії залишаються таємними, викрав мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi jNote 2», IMEI: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 в корпусі чорного кольору, вартістю 1329 грн. 73 коп.

Після цього, ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину залишив та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 1329 грн. 73 коп.

29.08.2019 р. близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_6 перебував на території Житнього ринку, що на м-ні Житній ринок, 1 в м. Житомирі, де на холодильнику одного із кіосків виявив мобільний телефон марки «Samsung Galaxy s5 mini SM-G800F» в корпусі білого кольору.

У цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите повторне викрадення чужого майна, належного потерпілій ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите повторне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_6 підійшов до холодильника кіоску №104, звідки відкрито викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy s5 mini SM-G800F», IMEI: НОМЕР_6 в корпусі білого кольору вартістю 1048 гри. 33 коп.

Після цього, ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, та виконавши всі дії, які вважав за необхідні для доведення злочину до кінця, залишив приміщення кіоску, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений та в подальшому зупинений перехожим.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_6 намагався спричинити ОСОБА_12 майнової шкоди на суму 1048 грн. 33 коп.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вказує, що суд першої інстанції, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, недостатньо обґрунтував висновок про можливість виправлення останнього без відбування покарання.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_6 , судом було враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, характеризуючі дані про обвинуваченого, зокрема те, що він має намір відшкодувати потерпілому завдану шкоду, проживає разом з бабусею, яка потребує догляду, вчинив інкриміновані кримінальні правопорушення внаслідок тяжких життєвих обставин. При цьому суд не зазначив які саме тяжкі життєві обставини, склалися у ОСОБА_6 та як саме вони вплинули на вчинення ним злочинів.

Також, зазначає, що суд не взяв до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий за аналогічні злочини, відбував покарання в місцях позбавлення волі, після відбуття покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 16 травня 2012 року, звільнившись 23.11.17 року з місць позбавлення волі знову вчинив нові корисливі злочини.

Вважає, що суд безпідставно врахував ОСОБА_6 , як дві окремі обставини, які пом`якшують його покарання, визнання вини та щире каяття у вчиненому, оскільки за своєю суттю це є однією обставиною - щирим каяттям.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим - 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то воно на думку колегії суддів є явно несправедливим через його м`якість.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Частиною 1 ст. 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

На думку колегії суддів суд першої інстанції звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання положень ст.ст. 65, 75 КК України не врахував, а зокрема тяжкість вчинених злочинів, оскільки ОСОБА_6 вчинив ряд злочинів два з яких є тяжкими, а зокрема чотири епізоди умисних кримінально протиправних діянь, один з застосуванням насильства щодо малолітнього, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів та звільнившись 23.11.17 року з місць позбавлення волі, де відбував термін покарання, через незначний час вчинив повторно нові злочини проти власності, не врахував суд також те, що обставинами, що обтяжують його покарання є рецидив злочину та вчинення злочину щодо малолітньої особи.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів вказують про те, що виправлення обвинуваченого можливе лише з призначенням йому реальної міри покарання у виді позбавлення волі, оскільки він висновків для себе з попередньої судимості не зробив, не бажає ставати на шлях виправлення та продовжує вчиняти умисні корисливі злочини, які мають підвищену суспільну небезпеку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, неправильного застосування судом положень ст. 75 КК України.

Призначаючи покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, апеляційний суд, в межах доводів апеляційної скарги прокурора врахувавши обставини, які характеризують обвинуваченого, вважає за необхідне призначити йому реальне основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, яке буде достатнім та зможе забезпечити виправлення обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 05 серпня 2020 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання - 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: