Справа №710/1450/19
Провадження №1кп/690/17/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року Ватутінський міський суд Черкаської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_5

обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань приміщення суду в м. Ватутіне кримінальне провадження №0000336, внесене 10.08.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, судова справа №710/1450/19, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильків Шполянського району Черкаської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, не одружений, на утриманні малолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_6 10 серпня 2019 року близько 05 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: вул. Михайла Старицького, 68, в місті Шпола Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс удар кулаком правої руки у праву частину губ ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рани верхньої губи справа, та крововиливи верхньої і нижньої губи справа, які, згідно висновку експерта №05-6-01/560 від 26.10.2019 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфікуються за ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному проступку і встановлені досудовим слідством фактичні обставини його вчинення, як вони пред`явлені в обвинуваченні, не визнав, оскільки перебував в стані необхідної оборони. Зазначив, що конфлікт з ОСОБА_5 в нього розпочався за кілька днів до цієї події. 7 чи 8 серпня 2019 року він перебував в будинку АДРЕСА_2 з дозволу ОСОБА_8 , яка є колишньою дружиною потерпілого, та в цей час близько 6 год. ранку у двері постукав ОСОБА_5 та зайшов до будинку, а він вийшов з кімнати. Потерпілий почав його питати що він там робить, на що обвинувачений відповів приїхав до людини, а щодо будинку йому байдуже, хоча був обізнаний, що будинок належить ОСОБА_5 . Коли вони вийшли на подвір`я, потерпілий почав йому розповідати, що він може робити все, що захоче на своєму подвір`ї, і машину побити, і його. Обвинувачений погодився переставити свою машину з двору, ОСОБА_8 відкрила ворота, але виїзд було заблоковано машиною ОСОБА_5 , який відмовився її забрати. Обвинуваченим було викликано поліцію. В подальшому, 10 серпня 2019 р., суботу, обвинувачений також перебував в будинку АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 , і приблизно о 5 год. ранку у двері постукав ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_8 йому відчинила, та потерпілий одразу пішов до вітальні і, побачивши обвинуваченого, одразу вдарив його правою рукою по обличчю та замахнувся лівою рукою, але він встиг ухилитись. Обвинувачений, захищаючись, наніс потерпілому один удар кулаком руки в груди, після цього потерпілий вибіг в коридор, він пішов слідом за ним, та вже побачив в його руках біту. В цей час на крик ОСОБА_8 (Що ти робиш?) вибіг неповнолітній ОСОБА_10 зі своєї кімнати, та потерпілий віддав йому біту. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стояли між ними та випихали потерпілого до дверей будинку, а він в цей час стояв за ними і зібрався виходити за потерпілим з будинку. Раптово, потерпілий вдарив своєю головою в його обличчя. Обвинувачений після цього наніс ОСОБА_5 один удар ладонею правої руки в обличчя з метою припинити його дії. Видимих тілесних ушкоджень на його обличчі він не бачив. Одразу після цього потерпілий йому пригрозив, вийшов з будинку та через кілька хвилин повернувся вже із розмазаними слідами крові на обличчі. Одразу ОСОБА_8 викликала поліцію. Після цього конфлікту в нього, внаслідок удару головою ОСОБА_5 в його лице, також була розбита губа всередині, проте за медичною допомогою він не звертався, судово-медичну експертизу не проводив.

На підтвердження встановлених судом обставин безпосередньо у судових засіданнях були досліджені наступні докази:

-допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що є власником будинку АДРЕСА_2 , та зареєстрований в ньому. Його колишня дружина, з якою в нього погані відносини, та їх неповнолітній син також зареєстровані та проживають в цьому будинку. З обвинуваченим познайомився приблизно за тиждень до цієї події, коли приїхав до власного будинку і обвинувачений тоді йому сказав, що прийшов в гості, але сусіди сказали, що він там проживає. Через деякий час, 10 серпня 2019 року приблизно о 5 год. ранку, він знову приїхав до свого будинку та побачив машину обвинуваченого. Він підійшов до дверей, хотів відкрити ключем, але вони були зачинені зсередини, і він постукав, колишня жінка йому відчинила і він одразу пішов у вітальню, та в цей час зі спальні вийшов агресивно налаштований ОСОБА_6 , який сказав, що приїхав до його сина. На його вимогу вийти з хати - обвинувачений відмовився, та вони почали сваритись. Обвинувачений першим наніс йому удар в область серця, хоча був обізнаний про наявність в нього кардіостимулятора, після чого він швидко вийшов в коридор, та зрозумівши, що за ним біжать, з метою самозахисту, побачивши біля дверей зліва внизу в куту біту, взяв її рукою і замахнувся чи ні, не пам`ятає. В цей час його колишня жінка, його син та ОСОБА_6 також вийшли за ним у коридор. Дитина йому говорила - не бий маму, дружина теж щось кричала, і він віддав біту дитині, та в цей час ОСОБА_6 наніс йому удар в обличчя, не пам`ятає якою рукою, та він одразу вийшов з будинку, а вони залишились стояти в дверях та сміялись з нього. Викликав швидку, а колишня дружина поліцію. Поїхав до лікарні, де йому надали первинну медичну допомогу, дали направлення в кардіоцентр, потім повернувся на таксі до машини (Старицького, 68), посадив кума за кермо, та звідти поїхав в м. Черкаси в кардіоцентр, щоб йому перевірили кардіостимулятор.

-допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що є колишньою дружиною потерпілого та перебуває з ним в поганих відносинах. У суботу літом 2019 року, точну дату вже не пам`ятає, приблизно о 5 ранку у двері постукав ОСОБА_5 , вона відчинила йому двері та він її відштовхнув і одразу пішов до вітальні. Коли вона забігла він вже вдарив ОСОБА_6 , але цього не бачила. ОСОБА_5 нападав на ОСОБА_6 .. Після цього ОСОБА_5 побіг за бітою, яка стояла в коридорі в одному місці з 2017 року, про що йому було відомо. Коли вони випхали ОСОБА_5 майже до дверей він одразу повертається і вдарив ОСОБА_6 головою, а ОСОБА_6 його відштовхнув ладонею правої руки по лиці. ОСОБА_5 вийшов з будинку за ганок і повернувся через кілька хвилин, та в нього вже була розсічена губа та була кров розмазана по обличчю. Він викликав швидку, а вона викликала поліцію. У ОСОБА_5 є ключі і він приходить коли хоче. До цього випадку також ОСОБА_5 приходив і вимагав гроші у ОСОБА_6 за його проживання в будинку, коли той відмовився - хотів побити його машину, але вона викликала поліцію.

-опитаний в присутності батьків ( ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ) неповнолітній свідок, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому судом роз`яснено обов`язок про необхідність давати правдиві показання, зазначив, що є рідним сином ОСОБА_5 та проживає разом з матір`ю ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 приходить до власного будинку коли хоче, але з ними не проживає. Рано літом у вихідний день почув крики мами та вийшов у коридор зі своєї кімнати. Стояли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перед ОСОБА_6 стояла мама. У ОСОБА_5 в руках була біта, він став перед мамою, щоб забрати біту силою, казав ОСОБА_5 : «Шо ти робиш?», і забрав біту. Він з мамою виштовхували ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 хотів вийти, але ОСОБА_5 не давав йому вийти. Батько знав, що там стоїть біта, яку він купив на шкільній екскурсії. ОСОБА_5 нападав на ОСОБА_6 (не зміг пояснити яким чином), а той відштовхнув його ладонею. ОСОБА_5 вийшов, через кілька хвилин повернувся і в нього все нижня частина лиця була в крові, не бачив рани.

-протокол прийняття заяви від ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення, або таке, що готується, складений 10.08.2019 р. о 10 год. 10 хв. та зареєстрований Шполянським ВП Смілянськгго ВП ГУНП в Черкаській області 10.08.2019 за №2596, згідно відомостей якого 10.08.2019 р. близько 05 год. 20 хв. в м. Шпола по вул. Старицького, 68, невстановлена особа на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_5 (а.с.78)

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні №0000336, внесеному 10.08.2019 о 20:50 год. на підставі заяви ОСОБА_5 , згідно відомостей якого 10.08.2019 р. близько 05 год. 20 хв. в м. Шпола по вул. Старицького, 68, невстановлена особа на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_5 (а.с.79).

-висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №44 від 22.08.2019 року на підставі самозвернення ОСОБА_5 , складеної лікарем судово-медичним експертом, ОСОБА_11 в приміщенні Смілянського міжрайонного відділення, відповідно до відомостей якого згідно даних судово-медичного огляду та даних наданого медичного документу у гр. ОСОБА_5 мали місце ушкодження: рана верхньої губи справа, яка лікарем діагностовано як забита та крововиливи слизової оболонки верхньої і нижньої губи справа. Дані ушкодження могли виникнути від одноразової дії твердого тупого предмета, могли бути спричинені за механізмом, який потерпілий повідомив під час огляду, за давністю спричинення можуть відповідати часу, вказаному оглянутим, і за ознакою короткочасного розладу здоров`я відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

-на підставі ухвали слідчого судді від 09.10.2020 р. було призначено судово-медичну експертизу (а.с.84), яку було проведено лікарем судово-медичним експертом, ОСОБА_11 в приміщенні Смілянського міжрайонного відділення на підставі висновку спеціаліста №444 від 22.08.2019 р. та консультації кардіолога лабораторії ЕФД серця КНП «ЧОКЦ ЧОР» від 10.08.2019 р., та складено 26.10.2019 р. висновок експерта №05-6-01/560, відповідно до якого у ОСОБА_5 мали місце ушкодження: рана верхньої губи справа, яка лікарем діагностовано, як забита та крововиливи слизової оболонки верхньої і нижньої губи справа; які відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та можуть виникнути від одноразової дії твердого тупого предмета, не виключено, що від удару кулаком руки, могли бути спричинені за механізмом, який вказаний в ухвалі, за давністю спричинення можуть відповідати часу, що зазначений в ухвалі (10.08.2019 р. близько 05 год. 20 хв.). (а.с.86-87).

-протокол проведення слідчого експерименту від 01.10.2019 року за участі ОСОБА_5 та таблицями зображень до нього, відповідно до якого потерпілий показав механізм нанесення двох ударів обвинуваченим, зокрема перший в область серця, а другий кулаком правої руки з коротким замахом, що потрапив в губи (а.с 80-83)

Досліджені письмові докази суд вважає належними і допустимими.

Оцінюючи в сукупності з письмовими доказами показання обвинуваченого, свідків та потерпілого, суд вважає, що вони також підтверджують нанесення удару правою рукою ОСОБА_6 по нижній частині лиця ОСОБА_5 ..

Розбіжність у показах свідка ОСОБА_8 і обвинуваченого ОСОБА_6 щодо механізму нанесення удару ладонею правої руки спростовується тим, що вони перебувають у близьким стосунках, а по відношенню до потерпілого ОСОБА_5 у неприязних. При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 , не визнаючи своєї вини під час досудового розслідування, відмовився від проведення слідчого експерименту за його участю для встановлення своєї версії подій, в тому числі, що ОСОБА_5 самостійно наніс собі зазначені ушкодження, що не виключається висновком експерта, спростовані наведеним вище мотивуванням суду, та під час судового розгляду зазначених клопотань стороною захисту заявлено не було.

Крім того, обвинуваченим та його захисником було зазначено, що ОСОБА_6 перебував в стані необхідної оборони, оскільки зі сторони ОСОБА_5 було протиправне посягання.

Перевіряючи зазначені стороною захисту обставини суд встановив наступне.

Місце події - будинок АДРЕСА_2 , належить потерпілому ОСОБА_5 , про що було достеменно відомо як свідкам, так і обвинуваченому. Наявність судового рішення про відмову у виселенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свідчить про неприязні відносини між свідками та потерпілим, які тривають до цього часу, що зумовлено неможливістю ОСОБА_5 повноцінно користуватись власним будинком та проживати в ньому, хоча перешкод у вільному та постійному доступі до нього колишня дружина не вчиняє. ОСОБА_6 , якому було відомо про ці обставини, та напередодні цих подій ОСОБА_5 йому зауважив про необхідність сплачувати йому за користування будинком, проте свідомо залишився ночувати в будинку, хоча жодного дозволу власник будинку йому не надавав. Таким чином, ОСОБА_6 фактично спровокував ОСОБА_5 на конфлікт, як власника будинку, внаслідок чого він, побачивши 10.08.2019 р. приблизно о 05 год. ранку машину обвинуваченого біля будинку, зайшов до будинку та вимагав, щоб обвинувачений залишив цей будинок, але ОСОБА_6 ці законні вимоги були проігноровані. Зазначене і стало початком словесного конфлікту між ними.

Встановлення особи, яка перша нанесла удар, в цій ситуації не є визначальною, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів наявності у обвинуваченого тілесних ушкоджень, що характерні для особи, яка зазнала нападу. ОСОБА_6 з будь-якими заявами про завдання йому ударів чи тілесних ушкоджень, не звертався. Покази потерпілого, що одразу після отримання удару від ОСОБА_6 в область серця, він вийшов з вітальні до коридору, суд сприймає як правдиві з огляду на особливості стану його здоров`я, зокрема встановлення у серпні 2018 року 2-х фазного кардіостимулятора, про що обвинувачений був обізнаний. Внаслідок цих дій відсутні будь-які негативні наслідки як для потерпілого, так і для обвинуваченого.

Подальше сприйняття ситуації обвинуваченим, як перебування в стані необхідної оборони, спростовується дослідженими у судовому засіданні показами, з яких вбачається, що: - події вже відбувались в іншому приміщенні коридорі, а не у вітальні, як спочатку; - не потерпілий з бітою побіг до обвинуваченого, а обвинувачений побіг у коридор за потерпілим; - у коридорі, під час нанесення удару правою рукою ОСОБА_6 в нижню частину лиця ОСОБА_5 , у потерпілого вже була відсутня біта, яку він віддав сину; - в цей же час, у коридорі, між обвинуваченим та потерпілим знаходились ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_5 жодних намірів щодо завдання їм шкоди не виявляв, а у ОСОБА_6 була можливість не завдавати цього удару.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду від 22.09.2020 р. в справі №438/656/17 за ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Слід відрізняти необхідну оборону від уявної, під якою розуміється заподіяння шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, але особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, помилково припускала наявність такого посягання.

При уявній обороні кримінальна відповідальність за заподіяну шкоду виключається лише у випадках, коли обстановка, що склалася, давала особі підстави вважати, що мало місце реальне посягання, і вона не усвідомлювала й не могла усвідомлювати помилковість свого припущення. Питання про те, чи дійсно в особи були підстави для помилкового висновку про наявність суспільно небезпечного посягання, вирішується з урахуванням конкретних обставин справи.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього підстави. Така підстава, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України характеризується двома елементами: вчинення особою суспільно-небезпечного посягання та необхідністю його негайного відвернення або припинення.

Перший елемент підстави необхідної оборони - це наявність суспільно небезпечного посягання. При цьому об`єктом суспільно небезпечного посягання можуть бути також охоронювані законом права та інтереси іншої особи, тобто особи, яка хоча і була піддана посяганню, але сама їх не захищає і на захист стала інша особа. Істотною характеристикою суспільно небезпечного посягання є його наявність, тобто тривалість у часі, протягом якого тільки і можлива необхідна оборона.

Другий елемент, що характеризує підставу необхідної оборони, - це наявність у того, хто захищається, потреби в негайному відверненні чи припиненні наявного суспільна небезпечного посягання.

Існування підстави для необхідної оборони свідчить про те, що особа перебуває у стані необхідної оборони, тобто у неї виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом завдання шкоди тому, хто посягає. Таке право існує у особи лише протягом часу, коли вона знаходиться в стані необхідної оборони. У разі, якщо такий стан закінчився, то право на необхідну оборону припиняється. Якщо не зважаючи на це, особа все ж таки заподіює шкоду особі, що здійснювала суспільно небезпечне посягання, то вона підлягає кримінальній відповідальності за заподіяну шкоду на загальних підставах.

З встановлених фактичних обставин та досліджених доказів не вбачається, що ОСОБА_5 в ході словесного конфлікту наносив будь-які тілесні ушкодження ОСОБА_6 , натомість, виключно внаслідок одноразової дії ударом кулака правої руки в нижню частину лиця потерпілого, ОСОБА_6 умисно спричинив йому рану верхньої губи справа, яка лікарем діагностовано, як забита та крововиливи слизової оболонки верхньої і нижньої губи справа, які відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За наведених обставин суд не знайшов підтвердження наявності в діях потерпілого акту суспільно небезпечного посягання на життя чи здоров`я обвинуваченого. При цьому співвідношення дій потерпілого та протидії обвинуваченого не можуть бути визнані відповідними захисту в цій обстановці, оскільки не були спрямовані на відвернення нападу та захисту, а були обумовленні бажанням обвинуваченого спричинити шкоду потерпілому у вигляді завдання удару, що спричинило отримання потерпілим легких тілесних ушкоджень.

Прокурор у судових дебатах при призначенні міри покарання просив врахувати відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, і з урахуванням особи обвинуваченого, обставин вчиненого ним кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Потерпілий у судових дебатах при призначенні покарання просив призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт. Також просив задовольнити цивільний позов повністю.

Захисник ОСОБА_7 у судових дебатах зазначив, що ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку, власником якого він не є, почав нападати на ОСОБА_6 , а тому обвинувачений перебував у стані необхідної оборони. Вважає, що причиною сварки була колишня дружина ОСОБА_5 і нинішня жінка ОСОБА_6 . Потерпілий сказав, що взяв біту для самозахисту, проте агресивність дій була саме з його сторони. Свідки підтвердили, що ОСОБА_6 лише відштовхнув ОСОБА_5 ладонею правої руки. Крім того після інциденту ніяких тілесних ушкоджень на лиці ОСОБА_5 не було. Висновок судово-медичного експерта не виключає, що зазначені ушкодження могли утворитись від падіння стоячи або наближеного до такого. Просив з урахуванням ст. 36 КК України визнати ОСОБА_6 невинуватим за ч.2 ст. 125 КК України, а цивільний позов залишити без розгляду.

Обвинувачений у судових дебатах та останньому слові свою вину у вчиненому не визнав, зазначив, що ударів потерпілому він не наносив, перебував у стані необхідної оборони. Просив цивільний позов не задовольняти.

Визначаючи міру покарання ОСОБА_6 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, не одружений, не є особою з інвалідністю, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також приймає до уваги відомості, зазначені у досудовій доповіді, які свідчать, що ОСОБА_6 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує: суспільну небезпеку, характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, характер і наслідки, що настали, тощо), поведінку потерпілого, особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, думку прокурора та потерпілого при призначенні обвинуваченому покарання, а тому вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, наближеному до мінімального розміру.

Також, під час судового провадження потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов в порядку ст. 128, 129 КПК України внаслідок завдання йому шкоди неправомірними діями ОСОБА_6 , зокрема матеріальної, що включає в себе поїздку до Шполянської ЦРЛ на таксі 68 грн. 48 коп.; поїздка власним автомобілем до Черкаського обласного кардіологічного центру 399 грн. 87 коп.; поїздка до Смілянського міжрайонного відділення комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» - 199 грн. 80 коп.; оплата судово-медичної експертизи 143 грн. 85 коп.; послуги банку 25 грн., а всього 837 грн. Крім того внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 йому було заподіяно морально шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн.

ОСОБА_6 цивільний позов не визнав, надав до суду відзив в якому зазначив, що коштів на придбання ліків у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не витрачав, крім того в обвинувальному акті зазначено, що витрати на експерта у кримінальному провадженні відсутні. Відносно моральної шкоди зазначив, що ОСОБА_5 не обґрунтував, в чому конкретно виразилася моральна шкода.

У судовому засіданні ОСОБА_5 заявлений позов підтримав, просив задовольнити. Додатково пояснив, що між ним та ОСОБА_6 наявні стійкі неприязні відносини. Будучи обізнаним про його проблеми зі здоров`ям, обвинуваченим 10.08.2019 р. цілеспрямовано вдарив його в область серця, та в подальшому умисно розсік йому губу. Він поїхав на швидкій до Шполянської ЦРЛ, де йому надали медичну допомогу та направлення до кардіоцентру. Після цього від був вимушений взяти таксі, щоб доїхати до свого автомобіля поїздка йому обійшлась в сумі 68 грн. 48 коп.. Потім заправив дизпаливом ДП-Є5 власний транспортний засіб на суму 399 грн. 87 коп. та поїхав до м. Черкаси для здійснення огляду працездатності його кардіостимулятора. В подальшому, 20.08.2019 р. самостійно звернувся до лікаря судово-медичного експерта в м. Сміла для медичного освідування, сплатив вартість експертизи 143 грн. 85 коп. разом з комісією банку 25 грн., та 22.08.2019 р. згідно квитанції заправив дизпаливом ДП-Є5 власний авто на суму 199 грн. 80 коп. та з`їздив до м. Сміла щоб забрати цей висновок. Всього поніс матеріальних витрат на суму 837 грн. внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 . Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди 10000 грн. цивільний позивач зазначив, що наявність тілесних ушкоджень на його обличчі завдавала йому моральних та душевних страждань, зокрема через неможливість продовження активного громадського життя та не міг з`являтись перед людьми в такому стані. Протягом місяця рана на губі створювала йому різкий біль при прийомі їжі. Під час побиття Лабунцем АА. Переніс значний фізичний біль та переніс емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності та страху за своє здоров`я. Крім того цивільний позивач зазначив, що йому не належить будинок АДРЕСА_2 .

Цивільний відповідач, надаючи пояснення з приводу цивільного позову, заперечив наявність в його діях неправомірних дій, а тому вважав позов безпідставним. Також поставив під сумнів понесені позивачем витрати, зокрема вартість сплаченого за проїзд у таксі по м. Шпола, недоведеність необхідності поїздки до м. Черкаси та м. Сміла. Додатково зазначив, що одразу після подій 10.08.2019 р. ОСОБА_5 поїхав на відпочинок. Моральна шкода взагалі не обґрунтована жодними доказами, а наведені мотиви є безпідставними. Вважає, що в цій ситуації він діяв правомірно в умовах необхідної оборони від нападу ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення цивільного позивача, цивільного відповідача, дослідивши докази, долучені до цивільного позову та надані в подальшому ОСОБА_5 , суд встановив наступне.

Статтею 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки судом під час розгляду кримінального провадження встановлено наявність в діях ОСОБА_6 вини у нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а тому майнова шкода, пов`язана з їх завданням підлягає відшкодуванню.

Суд вважає доведеним, що потерпілому внаслідок кримінального правопорушення дійсно було завдано майнової шкоди, яка полягала в необхідності виклику таксі з Шполянської ЦРЛ до місця розташування його транспортного засобу (10.08.2019 р. о 09.32 год.) вартістю 68,48 грн., вартість оплати за висновок спеціаліста №444 143,85 грн. та комісії банку 25 грн. за проведення його платежу (20.08.2019 р.), який в подальшому було використано під час складання висновку експерта №05-6-01/560 на підставі ухвали слідчого судді, а також обґрунтована необхідність забрати 22.08.2019 р. транспортним засобом висновку спеціаліста квитанція про придбання ДП-Є5 від 22.08.2019 р. о 07.16 год. на суму 199,80 грн.. Зазначені докази суд вважає належними і допустимими, які узгоджуються між собою, а тому понесені в цій частині витрати цивільним позивачем підлягають задоволенню в сумі 437 грн. 13 коп. (а.с. 45-46).

Щодо необхідності відшкодування витрат, пов`язаних з поїздкою до м. Черкаси для перевірки працездатності кардіостимулятора, в сумі 399 грн. 87 коп., то вони не підлягають задоволенню, оскільки будь-яка шкода, завдана потерпілому внаслідок дій обвинуваченого відсутня, що виключає підстави для її відшкодування в межах цього кримінального провадження.

Заперечення цивільним відповідачем позову внаслідок його перебування в стані необхідної оборони, як підстава для звільнення від відшкодування завданої шкоди на підставі положень ст. 1169 ЦК України, спростовані встановленими судом обставинами, а тому застосуванню не підлягають.

Зміна цивільним позивачем своїх показів щодо відсутності в нього права власності на будинок АДРЕСА_2 , в якому він зареєстрований, спростовується долученим до матеріалів справи судовим рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 23.01.2019 р., яке набрало законної сили. Інші докази права власності за період до 1994 року не свідчать про відмову від дарування ОСОБА_5 , а тому є неналежними, при цьому правових наслідків для вирішення цивільного позову не мають.

Вимогами ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Перевіряючи обставини та підстави для відшкодування моральної шкоди судом було враховано, що дійсно сторони цивільного позову перебувають тривалий час у конфліктній ситуації та неприязних відносинах, пов`язаних з відвідуванням ОСОБА_6 належного позивачу будинку, що підтверджується долученими цивільним позивачем матеріалів кримінального провадження та цивільного позову (а.с.143-176), в якому також місце події біля будинку АДРЕСА_2 .

Натоміть моральна шкода в кримінальному провадженні має встановлюватись виключно внаслідок завдання її обвинуваченим, при цьому триваючі неприязні відносини між сторонами після її завдання, не є тією обставиною, яка підлягає доказуванню під час її встановлення.

Судом, з урахуванням доведених обставин на підставі наявних доказів, встановлено, що ОСОБА_5 дійсно було завдано моральної шкоди внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 , яка полягала в необхідності перевірки стану здоров`я, виклику швидкої та вчинення таких дій, які б спростували його побоювання та переживання. При цьому, перебування в стані стресу та безпомічності внаслідок небажання ОСОБА_6 залишити будинок та подальше отримання від нього тілесних ушкоджень, які наявні на лиці, що створило певні незручності для потерпілого, дійсно призвели до моральних страждань.

Визначаючи розмір отриманої ОСОБА_5 моральної шкоди суд враховує її тривалість та наслідки, а тому вважає достатнім визначити її розмір в сумі 2000 грн., а тому в цій частині вимоги підлягають до часткового задоволення.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст.ст. 127, 128, 368, 371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно сумі 1020 грн. 00 коп.

Засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду в сумі 437 грн. 13 коп. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. 00 грн., а всього стягнути суму 2437 грн. 13 коп. (дві тисячі чотириста тридцять сім гривень 13 коп.).

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1