Справа № 681/495/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2020 р.

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 , його представника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полонне матеріали кримінального провадження № 0000356 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 листопада 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Варварівка Полонського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

встановив:

14 листопада 2019 року приблизно о 12.30 годині ОСОБА_7 , керував автомобілем марки «Рено» моделі «Кенго», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , та рухався по другорядній дорозі із грунто-щебневим покриття по вулиці Заводська у м. Полонне Хмельницької області у напрямку нерегульованого нерівнозначного «Т»-подібного перехрестя, на якому головною дорогою, відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), є вулиця Тернова, оскільки на ній наявне асфальто-бетонне покриття.

Виїхавши на вказане перехрестя, обвинувачений, в порушення пунктів 10.1, 16.11 ПДР, не переконавшись, що перед зміною напрямку руху на перехресті такий маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та не надавши дороги ОСОБА_5 , який рухався на велосипеді на головній дорозі по вул. Терновій, внаслідок чого здійснив наїзд передньою частиною бампера автомобіля на заднє колесо велосипеда, на якому рухався потерпілий, від чого останній впав на асфальтно-бетонне покриття дороги та отримав тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді закритого перелому правої вертлюгової западини таза із центральним вивихом головки правої стегнової кістки, та тілесне ушкодження легкого ступеня тяжкості, як таке що спричинило короткочасний розлад здоров`я у виді забійно-рваної рани правого ліктьового суглоба.

Допущене обвинуваченим порушення пунктів 16.11 ПДР перебувало в прямому причинному зв`язку із настанням ДТП та її наслідками, а недотримання вимог пункту 10.1 ПДР сприяло виникненню цього порушення.

Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008 порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Наведені та встановлені судом обставини підтверджуються такими доказами.

Показаннями обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, пояснивши, що він у зазначений час та місці керував автомобілем, рухався по вулиці Заводській, а коли під`їхав до перехрестя доріг вулиць Заводська та Тернова, не надав перевагу в русі для потерпілого, який їхав на велосипеді по вул. Терновій, котра є головною дорогою, у зв`язку з чим допустив наїзд на велосипед ОСОБА_5 .

Показаннями потерпілого, який пояснив суду, що він 14 листопада 2019 року в обідню пору їхав на велосипеді по вул. Терновій у м. Полонне, а коли під`їхав до вищезгаданого перехрестя, то з вул. Заводської виїхав автомобіль, який не надав для нього дороги, здійснивши наїзд на його велосипед, від чого він впав на дорожнє покриття та отримав вище перелічені тілесні ушкодження.

Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.11.2019 року (а.с.57-71), із яких вбачається, зокрема, що дорожнє покриття вулиці Заводська грунто-щебневе, а на вулиці Терновій асфальтно-бетонне, а відтак вулиця Тернова являється головної дорогою відносно вулиці Заводська, яка є другорядною дорогою, а тому обвинувачений при проїзді цього перехрестя зобов`язаний був надати перевагу в русі для потерпілого.

Даними протоколу огляду автомобіля від 15.11.2019 року (а.с.87-90), які вказують, що на автомобілі марки «Рено», за участю якого сталася ДТП, зокрема, пошкоджена передня права фара.

За даними висновку судово-медичної експертизи № 69 від 25.02.2020 року (а.с.101-103) у ОСОБА_5 виявлені вище перелічені тілесні ушкодження, які могли утворитись внаслідок падіння з велосипеда після контакту кузова автомобіля, що рухався, з велосипедом та послідуючим відкиданням тіла потерпілого на тупе тверде (асфальтно-бетонне) покриття дороги.

Даними висновку інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № 10.1-0129:20 від 27.03.2020 року (а.с.118-120), згідно якого ОСОБА_7 , як оператор транспортного засобу, виїжджаючи із другорядної дороги на головну, порушив вимоги пунктів 10.1, 16.3, 16.11 ПДР.

Суд виключає із об`єму обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 , порушення ним вимог пункту 16.3 ПДР, оскільки на перехресті, де відбулось ДТП, відсутня дорожня розмітка 1.12. (стоп-лінія), а також світлофор.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості та наслідки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, причини його скоєння, характер і мотиви допущених ним порушень ПДР, його ставлення до цих порушень, поведінку після вчинення злочину, дані про особу, вік, сімейний та матеріальний стан, дані висновку органу пробації.

Обтяжуючих покарання обставин у діях обвинуваченого не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання ОСОБА_7 своєї вини та щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги, що обвинувачений, здійснивши наїзд на ОСОБА_5 , зник з місця пригоди, не вжив будь-яких заходів щодо надання потерпілому медичної допомоги, добровільно не відшкодував завданої ОСОБА_5 шкоди, а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді штрафу та із застосуванням додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

По справі потерпілим заявлено цивільний позов, в якому він просив стягнути з ОСОБА_7 заподіяну йому злочином майнову шкоду, яка полягає у витратах понесених на лікування в сумі 1192 грн. 96 коп., а також моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Відповідач заявлений позов визнав, вказавши, що погоджується відшкодувати позивачу зазначені суми шкоди.

Вирішуючи даний цивільний позов, суд виходить із такого.

Відповідно до ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно до вимог ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
За положеннями ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цього Кодексу, а згідно з ч.1 ст.129 КПК України суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого, а також моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з лікуванням обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (ст.24-1 Закону).

Моральна шкода відшкодовується страховиком у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (ст.26-1 Закону).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За положеннями ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому, зокрема витрати на придбання ліків (ч.1 ст.1195 ЦК України).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «Рено» моделі «Кенго», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед третіми особами була застрахована згідно полісу № АО/4483575 від 29.10.2015 року (страховик ПрАТ УПСК м. Київ), з лімітами відповідальності на одного потерпілого: 200 000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 100 000 грн. за шкоду, заподіяну майну; франшиза 0 грн. (а.с.98).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року справа № 755/18005/15-ц зроблено правовий висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про відшкодування ОСОБА_7 , як винуватцем ДТП, майнової шкоди пов`язаної із витратами на лікування, задоволенню не підлягають, оскільки відповідальність за їх відшкодування має нести страхова компанія, до якої ОСОБА_5 , незважаючи на роз`яснення суду, вимоги не пред`явив.

Також, страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому моральну шкоду в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

В свою чергу обвинувачений є відповідальним по відшкодуванню в даному випадку решти суми моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_5 на підставі положень ст.ст.23, 1167 ЦК України

Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичного болю та душевних страждань, яких зазнав потерпілий внаслідок отримання при ДТП тілесних ушкоджень, їх тривалості, форми вини обвинуваченого, визнання ним позову, можливості стягнення частини моральної шкоди із страхової компанії, розмір грошового відшкодування моральної шкоди, зважаючи при цьому на вимоги розумності і справедливості, суд визначає в сумі 95 000 грн.

У справі прокурором заявлено цивільний позов, в якому ставиться вимога про стягнення з ОСОБА_7 на користь місцевого бюджету Полонської районної ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого в комунальному некомерційному підприємстві Полонської районної ради "Полонська центральна районна лікарня ім. Н.С. Говорун" в сумі 22276 грн. 41 коп.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

В ході судового розгляду доведено винуватість обвинуваченого щодо вчинення ним злочину, внаслідок якого ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у зв`язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні з 14 листопада по 17 грудня 2019 року у зазначеному медичному закладі.

Згідно п.2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.

Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарних хворих (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворих із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілих за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Як вбачається із повідомлення генерального директора комунального некомерційного підприємства Полонської районної ради "Полонська центральна районна лікарня ім. Н.С. Говорун" сума витрат на лікування потерпілого за 33 ліжко-дні склала 22276 грн. 41 коп., а тому позов прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

При цьому, суд не погоджується із доводами захисника ОСОБА_8 про те, що до загальної суми фактичних витрат на утримання лікувального закладу не мають бути включені суми коштів на оплату відпусток, матеріальних допомог на оздоровлення, виплати з тимчасової непрацездатності та при звільненні, оскільки зазначені кошти відповідно вищезгаданого Порядку входять у фактичні витрати на утримання лікувального закладу.

Керуючись наведеним, ст.ст.100, 370, 374 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008 та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на ОДИН рік.

Цивільний позов потерпілого задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 95000 (дев`яносто п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, завданої злочином.
В решті вимог позову відмовити.
Позов прокурора задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь місцевого бюджету Полонської районної ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого в комунальному некомерційному підприємстві Полонської районної ради "Полонська центральна районна лікарня ім. Н.С. Говорун" 22276 (двадцять дві тисячі двісті сімдесят шість) грн. 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 2669 (дві тисячі шістсот шістдесят дев`ять) грн. 17 коп. процесуальних витрат за проведення у справі судових експертиз.
Речові докази: велосипед марки "Україна" повернути потерпілому ОСОБА_10 , а автомобіль марки «Рено» моделі «Кенго», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути його власнику ОСОБА_9 .

Накладений ухвалами слідчого судді цього ж суду від 15 листопада 2019 року та 20 листопада 2019 року арешт на вище зазначений велосипед та автомобіль скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

На вирок суду обвинуваченим, його захисником, прокурором, потерпілим, його представником може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копії вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий