Справа №2035/5763/12 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11/816/3/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми клопотання прокурора ОСОБА_6 про зміну запобіжних заходів засудженим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також клопотання ОСОБА_7 про надання дозволу на виїзд із населеного пункту в якому вона проживає до м. Харків та до м. Київ,-

ВСТАНОВИЛА:

До початку призначеного на 13.00 год 11.12.2020 року судового розгляду прокурором ОСОБА_6 було заявлено клопотання про зміну засудженим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу із особистого зобов`язання на підписку про невиїзд із відібранням у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 письмових зобов`язань не відлучатись із зареєстрованих місць проживання чи перебування або з місця тимчасового знаходження та з покладенням на них передбачених ст. 149-1 КПК України, в редакції 1960 року, обов`язків, а саме:

- з`являтися на виклик суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомити про це суд;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому, кожен з них зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого або суду;

- повідомляти суд, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування між собою, а також з потерпілими ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , свідками та засудженим у цій кримінальній справі ОСОБА_9 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Крім цього, прокурор просила роз`яснити засудженим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Вимоги клопотання прокурор обґрунтовувала тим, що ухвала Сумського апеляційного суду від 27.11.2020 року, якою засудженим було змінено запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням на засуджених виконання окремих обов`язків, не відповідає положенням кримінального-процесуального закону, оскільки кримінальна справа № 2035/5763/2012 розслідувалася та розглядається судом за правилами КПК України 1960 року, а тому і запобіжний захід повинен був змінюватися судом на той, що визначений ст. 149 КПК України 1960 року, в тому числі і на підписку про невиїзд, яка відповідно до ст. 151 КПК України 1960 року, полягає у відібранні від засуджених письмового зобов`язання не відлучатися із зареєстрованого місця проживання чи перебування або з місця тимчасового знаходження. Стаття 149-1 КПК України 1960 року також передбачає обов`язки, які суд має право покласти на засуджених. В підтвердження своїх доводів прокурор посилалась на п.15 Перехідних положень КПК України в редакції від 17.01.2012 року.

Крім клопотання прокурора, до Сумського апеляційного суду було заявлено клопотання і засудженою ОСОБА_7 , яка просила суд надати їй дозвіл на виїзд із населеного пункту в якому вона проживає м. Чугуїв Харківської області до м. Харків та до м. Київ.

Вимоги клопотання обґрунтовувала необхідністю забезпечення її права доступу до суду, зокрема права брати участь в судових засіданнях в інших провадженнях, в судах, що територіально віддалені від місця її проживання, а також з метою оформлення документів та з метою свого працевлаштування.

Прокурор ОСОБА_6 своє клопотання та клопотання засудженої підтримала, засуджена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_14 клопотання засудженої підтримали, проти клопотання прокурора заперечили, засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_11 проти задоволення клопотання прокурора заперечили, а клопотання засудженої ОСОБА_7 підтримали, засуджений ОСОБА_9 щодо клопотання прокурора, поклався на розсуд суду, а клопотання засудженої ОСОБА_7 підтримав, захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 , щодо обох клопотань поклався на розсуд суду.

Вислухавши доводи клопотань прокурора та засудженої, а також вивчивши матеріали кримінальної справи колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, ухвалою Сумського апеляційного суду від 27.11.2020 року було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 його захисника адвоката ОСОБА_15 та засудженої ОСОБА_7 та змінено засудженим запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання. Цією ж ухвалою засуджених зобов`язано прибувати за кожною вимогою до суду, а також покладено на них виконання передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, зокрема:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вони зареєстровані, проживають чи перебувають, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування один з одним, а також з потерпілими ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , свідками та з іншими засудженими в даній кримінальній справі - з ОСОБА_9 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також, засудженим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 роз`яснено, що в разі невиконання покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш суворий запобіжний захід та накладено відповідне грошове стягнення передбачене ч.2 ст.179 КПК України.

Як вбачається зі змісту поданого клопотання, прокурор не погоджувалася із обраним відносно засуджених запобіжним заходом особистим зобов`язанням, оскільки дана кримінальна справа № 2035/5763/2012 розслідувалася та розглядається судом за правилами КПК України 1960 року, а тому і запобіжний захід повинен був змінюватися судом на той, що визначений ст. 149 КПК України 1960 року, в тому числі і на підписку про невиїзд. В підтвердження своїх доводів прокурор посилалась на п.15 Перехідних положень КПК України в редакції від 17.01.2012 року.

З такими твердженнями колегія суддів погодитись не може, оскільки висновки прокурора вважає передчасними.

Дійсно, відповідно до п. 15 Перехідних положень КПК України в редакції від 17.01.2012 року, апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених параграфом 3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

В даному випадку суть клопотання прокурора зводиться до зміни виду запобіжного заходу, який підлягає застосуванню до засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 особисте зобов`язання за КПК України (в редакції 2012 року) та підписка про невиїзд за КПК України (в редакції 1960 року).

Оскільки вказаний п. 15 Перехідних положень КПК України в редакції від 17.01.2012 року, зобов`язує подавати і розглядати у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, лише апеляційні та касаційні скарги, а також заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, то питання щодо обрання чи зміни запобіжних заходів слід вирішувати за правилами КПК України (в редакції 2012 року).

Інших підстав для зміни засудженим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу, в тому числі і порушення покладених на них процесуальних обов`язків, прокурором не вказано, а тому підстав для задоволення клопотання прокурора колегія суддів не вбачає.

Щодо клопотання засудженої ОСОБА_7 про надання дозволу на виїзд із населеного пункту в якому вона проживає до м. Харків та до м. Київ то колегія суддів зазначає наступне.

Так, одним із загальних засад кримінального провадження є доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, який відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України полягає в тому, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Також у ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Як вбачається з клопотання засудженої, прохання надати їй дозвіл на виїзд із населеного пункту в якому вона проживає м. Чугуїв Харківської області до м. Харків та до м. Київ обумовлене тим, що їй потрібно брати участь в судових засіданнях в інших провадженнях в судах, що територіально віддалені від місця її проживання, а також з метою оформлення документів та з метою свого працевлаштування.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження своїм доводам засуджена ОСОБА_7 суду не надала, а тому, визнати їх обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення колегія суддів не може, а тому вважає за необхідне у задоволенні вимог клопотання засудженої відмовити.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що засуджена не позбавлена права повторно звернутись до суду з клопотанням аналогічного характеру, надавши відповідні докази на підтвердження викладених в клопотанні доводів.

Керуючись ст.ст. 176, 404 КПК України та п. 15 перехідних положень КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА :

Відмовити прокурору ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із особистого зобов`язання на підписку про невиїзд.

Відмовити засудженій ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про надання дозволу на виїзд із населеного пункту в якому вона проживає до м. Харків та до м. Київ.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4