Справа № 309/2308/15-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23.11.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : захисника обвинуваченого ОСОБА_5
адвокатки ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/921/20, за апеляційною скаргою, яку подала захисниця ОСОБА_5 адвокатка ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2020 року продовжено обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, із середньою освітою, не одруженому, не працюючому, раніше не судимому,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.09.2020 включно.
В ухвалі суду вказується на те, що у проваджені Хустського районного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні, що ухвалою цього ж суду від 27.05.2020 щодо ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 28.07.2020. Під час розгляду кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що встановлені як під час досудового розслідування, так і судового розгляду кримінального провадження передбачені ст. 177 КПК України ризики не зменшились і не відпали, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим вказаною вище нормою процесуального закону, в тому числі ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення нового кримінального правопорушення, про що також свідчить і ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_5 злочинів та обставини, за яких скоєні кримінальні правопорушення. Тому, суд відмовив у задоволенні клопотання захисниці ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і задовольнив клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою. Тому строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою продовжено до 26.09.2020.
В апеляційній скарзі адвокатка ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що лише суворість покарання, яке може бути призначено за скоєні кримінальні правопорушення, є недостатнім для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам. Окрім того, посилається на дані про особу обвинуваченого є раніше не судимим, має постійне місце проживання, проживає разом із матір`ю, за час перебування під вартою повністю змінив свій світогляд, зобов`язується виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Просить ухвалу скасувати й застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : адвокатки ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу й просила її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни судового рішення не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 , неявка яких з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги те, що: про час та місце розгляду апеляційної скарги прокурор та обвинувачений повідомлені відповідно до вимог закону; що прокурор не подавав заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін, що у розгляді судового провадження приймає участь адвокатка ОСОБА_6 , а обвинувачений, відповідно до Акту, складеного начальником варти, та іншими посадовими особами ЧПНУ № 9, відмовився від доставки до суду.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання під час досудового слідства підозрюваному та під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та при продовженні строку дії цього запобіжного заходу не змінились, наведені прокурором ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_5 ніде не працював, не має утриманців, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за скоєння корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, у тому числі скоєні злочини відносяться до тяжких.
Тому, колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що, виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується, за які йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду, від виконання процесуальних рішень, перешкоджати кримінальному провадженню, у тому числі з метою незаконного впливу на потерпілого чи свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Тому, колегія суддів вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до належного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду є незаконною, колегія суддів відхиляє.
При оцінці доводів апеляційної скарги про скасування ухвали й застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів зазначає, що сторона захисту не надала будь-яких доказів (документів) у підтвердження матеріального та фінансового стану обвинуваченого, - що в свою чергу не дає підстав для визначення розмір застави, який би відповідав ступеню тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, даним про особу обвинуваченого і не був завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 .
При цьому, апеляційний суд також зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні.
На будь-які інші обставини у підтвердження доводів про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, в апеляційній скарзі не вказується, і на такі сторона захисту не посилалася в ході її розгляду.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Разом із тим, при оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, апеляційний суд бере до уваги і те, що строк дії оскаржуваної ухвали сплив 26.09.2020.
З огляду на наведені обставини, колегія суддів доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не має, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подала захисниця обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвокатки ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу і якою продовжено обвинуваченому за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.09.2020 включно - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :