Справа №295/8580/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в залі суду кримінальне провадження №0000150 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бологоє Калінінської області Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні дітей, з середньо-спеціальною освітою, проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий, за ч. 4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частин НОМЕР_1 , обіймаючи посаду водія роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 15 грудня 2015 року не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, перебуваючи на території Російської Федерації на заробітках, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 30 травня 2019 року, коли був доставлений представниками Державної прикордонної служби України до військової прокуратури Житомирського гарнізону.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення вчасно на службу та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення у час, спосіб та за обставин, що викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Також показав, що з 15.12.2015 по 30.05.2019 обов`язки військової служби не виконував та проводив час на власний розсуд. Щиро розкаюється у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю злочину, шкодує про вчинене. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд, враховує матеріали досудової доповіді Корюківського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, відповідно до якої виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить небезпеки для суспільства (у тому числі і для окремих осіб).

Суд враховує те, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, критично ставиться до вчиненого, характеризується посередньо за місцем проживання, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей на обліку у лікарів нарколога та психіатора не перебуває.

З урахуванням викладеного та дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає обвинуваченому міру покарання в межах санкції статті із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 394 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 407 КК України призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк - три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального првопорушення і виконає покладені обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя: ОСОБА_1