Справа № 364/1071/20
Провадження № 1-кп/364/131/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 року, Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володарка обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Боярка, Київської області, українки, громадянки України, освіта незакінчена вища, не одружена, не прцює, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої, -

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що 04.10.2020 року близько 00 години 20 хвилин, обвинувачена ОСОБА_4 перебувала у розважальному закладі «Маєток», що знаходиться за адресою : Київська область, смт Володарка, вул. Миру, 1, де відпочивав потерпілий ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному приміщенні , на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_5 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень взяла зі столу скляний келих та кинула в обличчя потерпілого .

В результаті своїх кримінально протиправних дій ОСОБА_4 заподіяла потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: рани на носі та на правій очній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнала повністю, ствердила суду обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначеного в обвинуваченні, вказуючи при цьому, що 04.10.2020 року вона перебувала зі своїми друзями в ресторані «Маєток» де проводили своє дозвілля. В результаті словесної перепалки з потерпілим, вона кинула скляний бокал йому в область обличчя. Раніше з потерпілим вона не була знайома, конфліктів з ним не мала.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що 04.10.2020 року він зі своїми друзями перебував у ресторані «Маєток», де проводив своє дозвілля. Їхній столик та столик за яким сиділа обвинувачена були розміщенні поряд. Неодноразово вони робили відпочиваючим за сусіднім столиком зауваження, але вони на це не реагували. Після чергової словесної перепалки він не помітив звідки його в лице вдарив скляний бокал та розбив носа та наніс ушкодження в області правого ока.

Окрім визнання обвинуваченою своєї вини, її винуватість у скоєнні інкрімінованого їй кримінального проступку, а саме, умисне легке тілесне ушкодження, - повністю доведена сукупністю зібраних досудовим розслідуванням та досліджених в судовому засіданні доказів. Зокрема, вищезазначеними показаннями самої обвинуваченої, показами потерпілого, а також оголошеними та дослідженими письмовими доказами, що є в матеріалах кримінального провадження, а саме:

-висновком експерта № 610/д від 21.10.2020 року, який вказує на тілесні ушкодження громадянина ОСОБА_5 ;

-даними із вимоги про судимість, яка видана на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вказує на несудимість обвинуваченої.
-характеристикою з місця проживання від 19.10.2020 року, яка вказує на характеризуючі дані щодо ОСОБА_4 .
Згідно з ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Відповідно до ч.4 цієї ж статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається на прокурора.
Згідно ст.129 п.4 Конституції України, однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили. Кожна сторона кримінального провадження має права та обов`язки для збору тих чи інших доказів.
На підставі викладеного суд визнає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 доведена в обсязі висунутого їй обвинувачення, а тому кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
До обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому розумінні обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Також при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченої, позицію потерпілого, який просив призначити покарання обвинуваченій в межах санкції статті.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, розмір якого передбачений санкцією статті, оскільки таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею інших кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, а також враховуючи вимоги ст.ст. 56, 57 КПК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Прокурором перед судом не ставилось питання та з учасниками процесу не обговорювалось щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, та враховуючи, що вона не становить собою суспільної небезпеки, тому при таких обставинах, суд вважає, що до набрання вироком законної сили, запобіжний захід їй не доцільно обирати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 369-371, 373, 374, 376, 381 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винуватою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази: відеозапис із камер спостереження розважального закладу, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили - не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Володарський районний суд Київської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1