Провадження № 1-кп/522/299/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2020 року місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса об`єднані кримінальні провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000049 від 09.01.2017 року та за № 0002619 від 27.09.2016 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Лиманське, Роздільнянського району, Одеської області, громадянин України, неодружений, із середньою спеціальною освітою, не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України.
Учасники процесу:
прокурори: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинувачений - ОСОБА_7 ,
захисник - ОСОБА_13 ,
в с т а н о в и в:
формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
1. Так, 27 вересня 2016 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , разом з неповнолітнім ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою групою осіб, знаходячись біля буд. 46 по вул. Пастера, що у Приморському районі в м. Одесі, умисно, з корисливих мотивів, під час розпивання алкогольних напоїв з потерпілим ОСОБА_15 , вчинили напад на останнього, застосувавши насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, нанесли йому численні удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівкам внаслідок чого ОСОБА_15 втратив свідомість та отримав тілесні ушкодження у виді гематоми правої половини обличчя, перелому кісток носу, медіальної (внутрішньої) стінки правої очниці та правої гайморової пазухи, що є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, а ОСОБА_7 і ОСОБА_14 заволоділи його майном, а саме: мобільним телефоном марки «Мейзу М-2» вартістю 2900 гривен, сумкою чорного кольору вартістю 1500 гривень, електро бритвою фірми «Філіпс», вартістю 1200 гривень, військовим квитком на ім`я потерпілого, двома квитками на потяг загальною вартістю 700 грн., гаманцем вартістю 100 гривень, грошовими коштами 150 гривень, та картою ПАТ "УкрСібббанка" на якій знаходились грошові кошти 2864. З місця злочину зникли, залишивши потерпілого без свідомості, вилученим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду останньому на загальну суму 9414 грн.

2. Крім цього, 09 січня 2017 року, приблизно о 00 годині 45 хвилин, ОСОБА_7 діючи повторно, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, по водостічній трубі через балкон незаконно проник до квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку, звідки таємно викрав кролячу шубу, інструменти та набір з розеток. З місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 грн.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_7 .
3. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 частково заперечуючи свою провину, обставини викладені у вироку підтвердив, однак зазначив, що ударів потерпілому ОСОБА_15 він не наносив, у вчиненому розкаюється.

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за злочини, винним у вчиненні яких визнається ОСОБА_7 .
4. Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України як: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

5. Крім цього, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Докази на підтвердження встановлених обставин.
6. Так, протокол огляду місця події від 27.09.2016 року підтверджує, що слідчий у присутності двох понятих у напівпідвальному приміщенні на розі вул. Преображенської та вул. Маяковського, виявив та вилучив сумку чорного кольору.
7. Заява ОСОБА_7 до начальника Портофранківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області від 27.09.2016 року підтверджує добровільну видачу обвинуваченим вилучених у потерпілого ОСОБА_15 предметів: мобільного телефону марки «Мейзу» та навушників.
8. Протокол огляду предмета із фототаблицею від 27.09.2016 року, підтверджує, що у вилученій сумці знаходились: чоловіча бритва, коробка від мобільного телефону, мобільний телефон марки «Мейзу», зарядний пристрій і навушники до нього.
9. Протокол пред`явлення особи до впізнання від 27.09.2016 року, підтверджує, що в присутності понятих, потерпілий ОСОБА_15 серед чотирьох зовнішньо схожих чоловіків впізнає чоловіка під номером один ( ОСОБА_7 ), як особу, що вчинила щодо нього кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України.
10. Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.09.2016 року, підтверджує, що 27.09.2016 року о 16 годині ОСОБА_7 затримано після впізнання його потерпілим.
11. Висновок експерта №3305 від 10.11.2016 року підтверджує, що заподіяні потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження у виді гематоми правої половини обличчя, перелому кісток носу, медіальної (внутрішньої) стінки правої очниці та правої гайморової пазухи, є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості.

12. Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
13. У ст. ст. 87 -88 КПК України перелічені випадки визнання недопустимими доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини і доказів та відомостей, які стосуються особи підозрюваного, обвинуваченого.
14. З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
15. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, об`єктивно підтверджують надані обвинуваченим покази та дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, є доведеною у повному обсязі. Крім цього, від потерпілих надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, суд не вбачає підстав для зміни кваліфікації дій ОСОБА_7 за вчинення злочину за ч. 2 ст. 187 КК України, так як його дії були погоджені зі спільником, викраденим майном вони розпорядились разом, а потерпілого залишили без свідомості, зникнувши з місця події; жодних дій спрямованих на перешкоджання нанесенню тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 не вчинив, а тому суд не вважає, що вчинення нападу не входило до умислу ОСОБА_7 за вказаних обставин, а тому надані обвинуваченим покази суд розцінює як спосіб самозахисту, що не заборонено законом.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_7 .
16. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України суд враховує щире каяття та усунення завданої шкоди.
17. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України суд враховує вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання.
18. Суд, при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

19. У відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, покарання має на меті не тільки кару, а повинне забезпечити перевиховання обвинуваченого, задля недопущення повторення протиправної поведінки з його сторони. Покарання повинно бути справедливим.

20. При цьому, суд при ухваленні вироку, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

21. Так, у Постанові від 22.03.2018 року по справі № 759/7784/15-к, Верховний суд зазначив, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

22. У матеріалах кримінального провадження є заява ОСОБА_7 у якій він зізнається у вчиненні злочину щодо ОСОБА_15 . Крім цього, ОСОБА_7 добровільно видав викрадене у ОСОБА_15 майно. Викрадене у ОСОБА_16 майно повернуто власнику, чим усунена завдана шкода. Крім цього, у матеріалах є розписка ОСОБА_15 який отримав від ОСОБА_7 у якості відшкодування матеріальної шкоди 1800 гривень. Під час судового провадження ОСОБА_7 повністю визнав свою провину за вчинення крадіжки та частково, за вчинення розбою, і вказані обставини свідчать про каяття зі сторони обвинуваченого. На наркологічному чи психіатричному обліку обвинувачений не перебуває. Раніше до кримінальної відповідальності не притягався, і вказані обставини суд розцінює як пом`якшуючі. В той же час, ОСОБА_7 вчинив два умисні, корисливі злочини, один із яких в стані алкогольного сп`яніння, що підвищує суспільну небезпечність вчиненого, та свідчить про неможливість досягнення мети покарання без ізоляції від суспільства. Остаточно суд призначає покарання з урахуванням вимог ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Зважаючи на вік обвинуваченого та його майнове становище, суд вважає за можливе застосувати конфіскацію тільки до половини належного ОСОБА_7 майна.

23. Таким чином, саме призначення настільки суворого покарання, в даному випадку відповідає морально-етичним і правовим нормам, та буде забезпечувати однаковий (рівний) для будь-кого із громадян обов`язок понести за вчинений злочин відповідальність в межах санкції відповідної статті кримінального закону.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
24. Рішення щодо речових доказів прийняти на підставі ст. 100 КПК України.
25. У зв`язку із призначенням покарання пов`язаного із позбавленням волі, обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, задля забезпечення виконання покарання та уникнення ризиків вказаних у ст. 177 КПК України. З тих підстав, що ОСОБА_7 вчинив насильницький злочин, розмір застави не обирати.

26. Зважаючи на ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочини, винним у вчиненні яких він визнається у 2016 та 2017 роках, строк попереднього ув`язнення суд зараховує із розрахунку один день позбавлення волі за два дні попереднього ув`язнення. Крім цього, такі висновки суду відповідають правовій позиції визначеній у Постанові Великої палати Верховного суду, по справі №663/537/17 від 29.08.2018 року, а саме: «якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію.»
На підставі ст. ст. 70, 72 КК України, керуючись ст. ст. 100, 349,367-368,370-371,373-376,395,532 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
1. ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання за:
- ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
- ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна.
2. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років із конфіскацією всього належного йому майна.

4. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання тобто з 27.09.2016 року.

5. Обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до набрання вироком законної сили.
6. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( в ред. - Закону № 838-VIII ) в строк відбуття покарання зарахувати строк утримання ОСОБА_7 по даним кримінальним провадженням в Одеській установі виконання покарань в період з 27.09.2016 року по 29.09.2016 року, з 09.01.2017 року по 01.10.2019 року та з 12.11.2020 року по набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
7. Речові докази: сумку коричневого кольору з мобільним телефоном, бритвою, зарядним пристроєм, навушниками та коробкою від мобільного телефону передану на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_15 вважати переданими за належністю.
8. Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його оголошення, а для особи, яка утримується під вартою - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії такого рішення.

9. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

10. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

11. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокуророві.

12. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя:

12.11.2020