Номер провадження: 11-кп/813/710/20
Номер справи місцевого суду: 495/593/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.06.2019 року, -
встановив:
оскаржуваним вироком:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянка України, з середньо-спеціальною освітою, не працююча, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено їй покарання, у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Згідно з вироком районного суду, 16 липня 2016 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку № 9 по вулиці Центральна в селі Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області, зустрів на вулиці знайому обвинувачену ОСОБА_9 , з якою у нього були недоброзичливі стосунки. Між ОСОБА_10 та обвинуваченою ОСОБА_9 на ґрунті неприязних стосунків виникла сварка, під час якої обвинувачена ОСОБА_9 нанесла ОСОБА_10 один удар правою рукою в область лівої півкулі голови, чим спричинила йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тяжкої закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння черепу, внутрішньочерепним крововиливом над мозковою оболонкою лівої півкулі головного мозку, з стисканням речовини головного мозку, від яких ОСОБА_10 помер за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_3 , 17 липня 2016 року о 04 годині 30 хвилин.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції змінити в частині кваліфікації дій обвинуваченої та призначення покарання. Перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.2 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 119 КК України та призначити їй покарання у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 1 рік та покласти обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Вказує, що в обвинуваченої ОСОБА_9 не було умислу завдавати потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, не говорячи вже про його смерть, просить перекваліфікувати дії обвинуваченої на ч.1 ст. 119 КК України, тобто вбивство вчинене через необережність.

Зазначає, що стороною обвинувачення були надані суду неналежні докази, оскільки на думку сторони захисту первинна судово-медична експертиза трупа (висновок від 18.08.2016 року за №177) була призначена неналежним суб`єктом, а враховуючи той факт, що всі наступні експертизи (додаткова судово-медична експертиза, комісійна судово-медична експертиза) були проведені на підставі первинної, то і інші експертизи не можуть бути визнані допустимими доказами. При цьому вказує, що постанова про призначення судово-медичної експертизи від 17.07.2016 року винесена слідчим Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 ще до того, коли її було призначено слідчим в зазначеній кримінальній справі, так як керівник органу досудового розслідування призначив її слідчим в даному провадженні лише 18.07.2016 року.

Вважає, що не зрозуміло, яким чином подія яка мала місце 16.07.2016 року о 14.00 годині, пов`язана зі смертю потерпілого, яка настала в проміжок часу між 02.00 годиною та 04 год. 30 хв. наступного дня, а саме 17.07.2016 року, оскільки відповідно до всіх висновків експертів, травма отримана за декілька годин до смерті. Тобто може бути не пов`язана зі сваркою, яка мала місце о 14.00 годині, оскільки минув значний проміжок часу.

Захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 та обвинувачена ОСОБА_9 , в судове засідання не прибули, надіслали клопотання до апеляційного суду про розгляд апеляційної скарги без їх участі, апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача;прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, відповідає встановленим фактичним обставинам кримінального провадження, визнаних судом доведеними, та ґрунтується на досліджених у ході судового розгляду і належним чином оцінених у вироку показаннях обвинуваченої, потерпілого, свідків, ряду письмових доказів, зокрема висновків судових експертиз, яким судом була надана оцінка з точки зору їх достатності та взаємозв`язку згідно вимог статей 94, 374 КПК України.
Не зважаючи на невизнання своєї вини в суді першої інстанцій вона повністю підтверджується сукупністю досліджених районним судом доказів.
Так, суд обґрунтовано послався на показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також на письмові докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, які були безпосередньо досліджені та ретельно перевірені районним судом.
Дослідивши та оцінивши наведені докази, як окремо, так і в їх сукупності з урахуванням приписів ст.94 КПК України, суд вірно встановив, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду.
Підстав сумніватись та недовіряти показанням потерпілого, свідків у апеляційного суду немає, оскільки вони були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та в своїй сукупності узгоджуються між собою й з письмовими доказами.
Оскільки вказані показання та письмові докази не суперечать один одному, є чіткими, послідовними й такими, що взаємодоповнюють один одного, то, на думку суду, були вірно покладені в основу обвинувального вироку.
Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.
Доводи захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , про те, що районним судом не було з`ясовано зміст і спрямованість умислу обвинуваченої, на думку апеляційного суду, є помилковим.
Вирішуючи питання про спрямованість умислу обвинуваченої ОСОБА_9 під час вчинення злочину, суд встановив, що смерть потерпілого ОСОБА_10 настала в результаті внаслідок тяжкої закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння черепу, внутрішньочерепним крововиливом над твердою мозковою оболонкою лівої півкулі головного мозку, з стисканням речовини головного мозку, тобто в результаті заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень. Наявність перелому луски лівої скроневої кістки і наявність крововиливу в лівий скроневий м`яз вказує на те, що удар предметом з властивостями тупого твердого був заподіяний саме в ліву скроневу область.
Синець в області підборіддя і садна в області задньої поверхні лівого ліктьового суглоба (ушкодження «1» і «2» розділу «Зовнішнє дослідження» ) мають ознаки таких, що могли бути заподіяними незадовго (години) до настання смерті, (синець синюшного забарвлення, з помірним набряком м`яких тканин; садна вкриті червоними коринками без ознак відпадання.) Садна «3», «4», «5» в області нижніх кінцівок мають властивості таких, що могли виникнути за 1-3дні до настання смерті (вкриті коричневими піднесеними коринками без ознак відпадання, оточуюча шкіра дещо стягнута.) Ушкоджень, що виникли після настання смерті при досліджені трупа, не виявлено.
Тяжка закрита черепно-мозкова травма у формі закритого перелому луски лівої скроневої кістки, крововиливу над твердою мозковою оболонкою лівої півкулі головного мозку, крововиливу в лівий скроневий м`яз, що виявлена при експертизі трупа ОСОБА_10 , у відповідності до п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя і як така, що стала причиною смерті. Між вказаною закритою черепно-мозковою травмою, що виявлена при дослідженні трупа ОСОБА_10 і його смертю є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Садна і синці, за життя зазвичай викликають не значні скоро минущі наслідки, впродовж не більше, як 6 днів, і відповідно до п. 2.3.5 «Правил…» мають ознаки легких тілесних ушкоджень, до причини смерті ОСОБА_10 відношення не мають.
Після отримання закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому луски лівої скроневої кістки з внутрішньо-мозковим крововиливом ОСОБА_10 міг здійснювати самостійні дії до моменту настання мозкової коми. Такий інтервал часу міг тривати і декілька годин.
Аналіз цих обставин свідчить про те, що наносячи удар в область голови потерпілого ОСОБА_10 , обвинувачена достеменно усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачала, що внаслідок такої її поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого, однак не конкретизувала у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю буде фактично нею заподіяно, а тому суд дійшов вірного висновку, що обвинувачена діяла із невизначеним (неконкретизованим) умислом, який не був направленим на позбавлення життя потерпілого, а тілесні ушкодження нею були заподіяні під час сварки без такої мети.
Вказане підтверджується показаннями ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту (т.2, а.п.122-125).
При цьому, виходячи з фактичних обставин провадження, апеляційний суд вважає, що в даному випадку має місце вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений особою так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини.
Суд першої інстанції, врахувавши вищенаведене, правильно встановив, що умисел ОСОБА_9 був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого, тому вона має нести відповідальність за ту шкоду, яку фактично було заподіяно, тобто за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.
Виходячи з фактичних обставин даного кримінального провадження, а також того, що між обвинуваченою та потерпілим виникли неприязні стосунки в ході сварки, під час якої ОСОБА_9 завдала удару ОСОБА_10 в область голови, що призвела до падіння останнього, локалізацію нанесеного удару, поведінку потерпілого, що передувала події, в діях ОСОБА_9 наявні ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а тому доводи захисника обвинуваченої, апеляційний суд до уваги не приймає.
Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої про допущену судом першої інстанції невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження щодо помилкового визначення направленості умислу обвинуваченої, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Об`єктивних даних, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення за інших обставин, апеляційний суд за матеріалами даного кримінального провадження не встановив і передбачені законом підстави для перевірки цього відсутні.
Також не може погодитись апеляційний суд із твердженнями апеляційної скарги про неможливість настання смерті потерпілого саме від удару ОСОБА_9 з посиланням на те, що смерть потерпілого настала поза межами визначеного експертами проміжку часу, оскільки судом з достатньою повнотою досліджено обставини кримінального правопорушення, показання потерпілого, свідків, обвинуваченої, висновки судових експертиз, на підставі яких достовірно встановлено, що саме діями обвинуваченої спричинено тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, від яких він помер.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , про те, що в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення були надані суду неналежні докази, оскільки на думку сторони захисту первинна судово-медична експертиза трупа (висновок від 18.08.2016 року за №177) була призначена неналежним суб`єктом, а всі наступні експертизи (додаткова судово-медична експертиза, комісійна судово-медична експертиза) були проведені на підставі первинної. Посилання захисника на те, що постанова про проведення судово-медичної експертизи від 17.07.2016 року винесена слідчим Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 ще до того коли її було призначено слідчим в зазначеній кримінальній справі, так як керівник органу досудового розслідування призначив її слідчим в даному провадженні лише 18.07.2016 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до наданого апеляційному суду прокурором витягу з ЄРДР від 17.07.2016 року саме слідчий ОСОБА_11 виконувала першочергові слідчі дії у даному кримінальному провадженні, вносила відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, саме їй було доручено проведення досудового розслідування і саме вона вправі була призначити проведення судово-медичної експертизи після огляду нею місця події.

Так, матеріали провадження містять витяг з ЄРДР (т.2 а.п. 57), відповідно до якого, саме слідчим ОСОБА_11 були внесені відомості до ЄРДР 17.07.2016 року, та розпочате досудове розслідування.
Оскільки відомості про вчинення кримінального правопорушення були внесені саме слідчим СВ ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 17.07.2016 року, то суд не вбачає порушень у тому, що цього ж числа, слідчим була винесена постанова про призначення судово-медичної експертизи, оскільки це не суперечить вимогам ст. 214 КПК України.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про недопустимість доказів висновків судово-медичних експертиз від 18.07.2016 року № 177; від 02.11.2016 року № 258/1; від 21.11.2016 року № 282, не можна визнати обґрунтованими, оскільки вищевказані докази під час досудового розслідування були отримані у порядку, встановленому КПК України, без порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Що стосується призначеного ОСОБА_9 покарання, то районний суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання та призначив їй покарання, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення, та відповідатиме меті покарання, передбаченій ст.50 КК України, з яким також погоджується і апеляційний суд.
Обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та зміни вироку суду.
Керуючисьст. ст. 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисникаОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.06.2019 року відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4