У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18.09.2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця хутора Зубов Тбіліського району Краснодарського краю, засудженого вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 27 лютого 2014 року за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією ј належного йому на праві власності майна

-про застосування Закону України « Про амністії у 2014 році»

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6
засуджений: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Засуджений просить оскаржувану ухвалу суду скасувати.

________________________________________________________________
провадження № 11-кп/812/157/21 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_7
категорія: амністія доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього Закон України
« Про амністії у 2014 році»

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовлено.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою. Просить задовольнити його клопотання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Суд прийшов до висновку, що слід відмовити у задоволенні клопотання про звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році», так як ОСОБА_5 на день набрання чинності Закону України «Про амністію в 2014 році», тобто станом на 19 квітня 2014 року, відбув всього 6 місяців 18 днів, тобто менше однієї чверті призначеного вироком суду строку основного покарання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення ухвали без змін, пояснення засудженого на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

19 квітня 2014 року вступив в силу Закон України №1185-УІІ від 08.04.2014 року «Про амністію у 2014 році».

Суд першої інстанції, розглянувши клопотання ОСОБА_5 про застосування до нього амністії, прийшов до вірного висновку що ОСОБА_5 не може бути звільнено від відбування покарання на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», так як ОСОБА_5 на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», тобто станом на 19 квітня 2014 року, відбув всього 6 місяців 18 днів, тобто менше однієї чверті призначеного вироком суду строку основного покарання.

В той же час поза увагою суду залишилася інша норма вказаного закону, що дозволяла застосувати до ОСОБА_5 амністію.

Стаття 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачає скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк або інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, та які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 Закону України «Про амністію у 2014 році». Іншими словами, дія цієї статті розповсюджується на засуджених за вчинення злочинів будь-якої тяжкості, в тому числі й тяжких та особливо тяжких ( за винятком обмежень, визначених у ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні»), незалежно від строку відбутого ними покарання, за умови, що ці особи не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Як вбачається із вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.02.2014 року ОСОБА_5 визнаний таким, що в силу ст. 89 КК України не має судимості.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 повідомив, що до вироку Заводського районного суду від 27.02.2014 року він був засуджений Очаківським районним судом Миколаївської області 16.03.2005 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік. Зазначене підтверджується даними про судимість ОСОБА_5 ..

Також ОСОБА_5 заявив, що в період іспитового строку він злочинів не вчиняв і не був засуджений, до нього не застосовувалась і амністія 2005 року.

Згідно з вимогами ст. 1-5 Закону України «Про амністію у 2005 році» вбачається, що вона не застосовувалася до осіб, які були звільнені від відбування покарання з випробуванням.
Обмеження у застосуванні до ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачені ст. 8, а також ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» відсутні.

Окрім того, як вбачається з вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.02.2014 року і ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19.07.2020 року ОСОБА_5 на момент набрання чинності вказаного Закону України «Про амністію у 2014 році» відбув покарання з 08.11.2011 року по 17.02.2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вказані обставини залишилися без уваги районного суду, який за результатами такого розгляду безпідставно відмовив ОСОБА_5 у задоволенні його клопотання про застосування амністії.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а судове рішення відносно нього скасуванню із застосуванням ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18.09.2020року.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_5 Закон України «Про амністію у 2014 році».

ОСОБА_5 невідбуту частину покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2014 року скоротити наполовину на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: