ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1411/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Справа № 645/3662/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 1 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 07.04.2020 р. про закриття кримінального провадження № 0002967, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 1 липня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 07.04.2020 р. про закриття кримінального провадження № 0002967.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002967 скасувати та направити матеріали кримінального провадження для проведення досудового розслідування та виконання слідчих (розшукових дій). В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилалась на необ`єктивне та неефективне проведення досудового розслідування та передчасність винесеної слідчим постанови. Зазначила, що текст повідомлення ОСОБА_8 досі її лякає, оскільки свідчить саме про реальність погроз та дійсність намірів з його сторони. Крім того, постанова містить вказівку про допит ОСОБА_9 , яка дала аналогічні показання, хоча насправді з її сторони погроз не було. При цьому, вважає, що слідча не вчинила необхідних слідчий дій, спрямований на об`єктивність та повноту досудового розслідування, не допитала свідків вказаних погроз ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших, не провела одночасні допити з приводу погроз, не дослідила всі погрози з боку Зіноватного та його родини, а також погрози на адресу її рідних, що саме пов`язані з особою ОСОБА_12 , а тому не врахувала конкретну ситуацію, яка свідчить про реальність погроз ОСОБА_8 , агресивності його дій та невідповідності ситуації, що склалася та його подальших дій, спрямованих на заподіяння шкоді її сім`ї. Вказане свідчить про незацікавленість слідчої у допиті свідків і збиранні доказів та їх неупередженій оцінці. Слідчим суддею не були виявлені вказані недоліки та було допущено неповноту та однобічність розгляду скарги. А тому, вважає, що ухвала підлягає скасуванню.
Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання. На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 1 липня 2020 року за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 10 грудня 2019 року внесено до ЄРДР відомості за № 0002967 за ознаками ч. 1 ст. 129 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова за заявою ОСОБА_6 від 26 листопада 2019 р. з приводу того, що гр. ОСОБА_8 надсилає їй смс-повідомлення, зі змісту яких вбачається погроза її життю та дітям.
Постановою слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 07.04.2020 р. кримінальне провадження №0002967 від 10.12.2019 р. закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Слідчий вважав, що в даному конкретному випадку в ході досудового розслідування встановити наявність складу злочину в діях ОСОБА_8 , а саме будь-яких відомостей, які б вказували на реальну погрозу життю ОСОБА_6 та її дитині, з боку ОСОБА_8 не має.
26.06.2020 ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді зі скаргою на вказану постанову слідчого від 07.04.2020 р. , якій просила її скасувати, посилаючись на її безпідставність та неповноту досудового розслідування, оскільки слідчим не допитано свідків вказаних погроз ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших, не проведено одночасних допитів з приводу погроз, не досліджено всі погрози з боку Зіноватного та його родини, а також погрози на адресу її рідних, що саме пов`язані з особою ОСОБА_12 . Вважала, що в даному випадку це свідчить про реальність погроз ОСОБА_8 , агресивність його дій, спрямованих на заподіяння шкоді її сім`ї та невідповідність ситуації, що склалася. Зазначила, що текст повідомлення ОСОБА_8 досі її лякає, оскільки свідчить саме про реальність погроз та дійсність намірів з його сторони, а ОСОБА_9 дала аналогічні з ОСОБА_8 показання, хоча насправді з її сторони погроз не було. При цьому, вважає, що слідча не вчинила необхідних слідчий дій, спрямованих на об`єктивність та повноту досудового розслідування.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя мотивував таке рішення тим, що слідчим було належним чином проведено розслідування, рішення про закриття кримінального провадження прийнято слідчим на підставі дослідження усіх фактичних обставин кримінального провадження, повного аналізу обставин, на які посилається заявник та надання їм належної правової оцінки.
З таким висновком ухвали слідчого судді погоджується і судова колегія, враховуючи наступне.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 283 КПК України визначені форми закінчення досудового розслідування: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності та при умові, що жодній особі не повідомлялося про підозру.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи наявні, передбачені ст. 284 КПК України, підстави для його закриття.
Як вбачається з системного аналізу наданих матеріалів кримінального провадження, слідчим поліції ОСОБА_13 провадження у справі закрите 07.04.2020 р. на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а саме - погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
Погроза вбивством є найнебезпечнішим видом психічного насильства. Вона може бути словесною, усною (віч-на-віч), письмовою (листом, телеграмою), виражатися у формі жестів, демонстрації зброї, тобто різними діями, які переконливо вказують на намір винного, а також може бути передана через третіх осіб. Погрожуючи особі, винний викликає у неї почуття тривоги, неспокою, порушується її звичний спосіб життя.
Виходячи з положень ст. 129 КК України, погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до двох років. Дана стаття передбачає відповідальність тільки за погрозу вбивством.
Проте виражена ззовні погроза вбивством визнається злочином лише тоді, коли були реальні підстави побоюватися її здійснення.
Як випливає із статті 129 КК України, обов`язковою ознакою складу злочину є реальність погрози вбивством, якою вона буває у всіх випадках, коли потерпілий має підстави боятися її виконання, тобто, потерпілий має сприймати її такою, що може здійснитися, у кожному окремому випадку, виходячи з конкретних обставин справи. При визначенні реальності погрози вбивством слід враховувати як суб`єктивні так і об`єктивні критерії, зокрема, з`ясування форми, характеру, місця, часу, обстановки її встановлення, особу винного, характер попередніх відносин між винним і потерпілим.
Ознаки об`єктивної сторони погрози вбивством полягають у висловленні погрози позбавленням особи життя за наявності реальних підстав побоюватися здійснення такої погрози.
Реальність погрози визначається достатністю підстав побоюватися її виконання, які в кожному випадку є різними. Для визначення реальності погрози значення має з`ясування форми, характеру, місця, часу, обстановки її висловлення, характеру попередніх стосунків між винним і потерпілим тощо. Також має значення сприйняття погрози самим потерпілим, а також і присутніми при цьому іншими особами.
Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0002967 слідчим було проведено всі можливі слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме: допитано ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , проведено перевірку житлово-побутових умов неповнолітньої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Допитаний ОСОБА_8 пояснив, що після того, як його дружина ОСОБА_9 забрала свою доньку, яка на той час проживала разом з бабусею ОСОБА_9 ОСОБА_14 та її донькою ОСОБА_6 , у них виник конфлікт на підставі того, що вони бажали забрати доньку його дружини ОСОБА_16 ОСОБА_17 собі. Крім того, він вказував, що дійсно вів переписку з ОСОБА_6 в соціальній мережі «Інстаграм», під її постом щодо розшуку дитини ОСОБА_9 Софії. Під час даної переписки він дійсно написав : «Я так понимаю, ты бессмертная. У тебя ведь тоже есть дети. Ты готова получить ответку?» Але на увазі погрожувати життю ОСОБА_6 та її дитині він не мав, а лише мав на увазі те, що також може розклеїти оголошення щодо пошуку дитини ОСОБА_6 у разі, якщо вони не припинять розвішувати оголошення щодо пошуку дитини його дружини, оскільки після того, як ОСОБА_6 розклеїла оголошення про розшук дитини його дружини Софії, до його дружини неодноразово підходили невідомі громадяни та намагалися забрати у неї Софію, так як бачили раніше оголошення щодо її розшуку.
Допитана, в якості свідка ОСОБА_9 дала аналогічні показання.
Відомості, які вбачаються з смс-повідомлення, що містяться в соціальній мережі «Інстаграм» не є достатніми для того, щоб стверджувати про намір погрожувати життю потерпілої з боку ОСОБА_8 . При цьому, колегія суддів погоджується з висновками слідчого про те, що погроза вбивством повинна бути конкретною та реальною. З відомостей, повідомлених ОСОБА_6 , не достатньо підстав вважати, щодо наявності погрози вбивством, його конкретизації та реальності. Зміст смс об`єктивно не дає підстав вважати, що ОСОБА_8 мав на меті залякувати ОСОБА_6 погрозою вбивства. Разом з цим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно пояснень ОСОБА_8 існує конфлікт між ним та ОСОБА_6 з приводу визначення місця проживання дитини ОСОБА_9 Софії, який належить вирішувати в межах цивільного законодавства на підставі норм чинного ЦПК України.
За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю доводів ОСОБА_6 щодо безпідставності та передчасності процесуального рішення щодо закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені в ЄРДР 10.12.2019 р. за №0002967, а перевірка проведена з дотриманням вимог чинного КПК України.
Слідчий суддя, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 , дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова слідчого є законною та обґрунтованою, винесеною з врахуванням вимог ст. 284 КПК України та після дослідження усіх доказів та обставин справи, відмовивши ОСОБА_6 у задоволенні скарги.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що слідчим не було допитано всіх свідків, які могли дати свідчення про вчинення злочину, не в повній мірі проведені слідчі дії, не проведені одночасні допити не гуртуються на фактичних відомостях кримінального провадження. Посилання на те, що досудове розслідування по справі проведено не повно є необґрунтованим. Слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності та на власний розсуд визначає об`єм дій, спрямованих на перевірку наведених заявником обставин, достатніх та необхідних, на переконання слідчого для прийняття мотивованого рішення. Вказане свідчить лише про незгоду апелянта з прийнятим по суті рішенням слідчого у даному кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 зашити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 1 липня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді