Справа № 627/681/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2020смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в смт Краснокутськ кримінальне провадження №0000080 від 07.03.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка, Краснокутського району, Харківської області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 05.03.2020 року, близько 23:00 години перебував у під`їзді багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , де під сходами помітив спортивний велосипед, який належить ОСОБА_5 після чого у ОСОБА_4 , виник раптовий прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку третіх осіб, оскільки в під`їзді будинку нікого не було, незаконно заволодів велосипедом марки «Giant Terrago 26», вартістю, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №6/1901СЕ-20 від 18.08.2020 року, 7667 грн. 00 коп. Після цього, ОСОБА_4 , покинув під`їзд вищевказаного будинку, викрадене майно обернув на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 7667 грн. 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні проступку за ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю. Пояснив, що дійсно 05.03.2020 року, близько 23:00 години, здійснив з під`їзду багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 крадіжку велосипеду марки «Giant Terrago 26».

У вчиненому щиро розкаявся, пояснив, що вчинив крадіжку через те, що на вулиці було холодно і він щоб швидше дістатися додому незаконно заволодів чужим велосипедом, який належить потерпілому ОСОБА_5 . Зазначив, що не змінював свої позиції щодо визнання вини, добровільно брав участь у слідчих діях. Просив суд суворо не карати та призначити покарання у виді штрафу.

Потерпілий ОСОБА_5 в засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд кримінального провадження за його відсутності, цивільний позов ним не заявлявся, претензій не має, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КК України не заперечує, наслідки такого розгляду відомі та зрозумілі, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, повне визнання ним своєї вини, а також те, що він не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного злочину, критичній оцінці своєї поведінки та усвідомленні негативних наслідків, що настали, про що він особисто зазначив у судовому засіданні,а також активне сприяння розкриттю злочину, яке полягало в тому, що обвинувачений добровільно видав велосипед, брав участь у всіх слідчих діях, не змінював своє позиції щодо визнання вини, отже надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , досудовим слідством та судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він офіційно не працює, в силу ст. 89 КК України він є таким, що не має судимості, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію потерпілого ОСОБА_5 , який претензій до обвинуваченого не має, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу, яке є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, на час скоєння злочину (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 р.) передбачені наступні види покарань: штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та просив суд застосувати до нього покарання у виді штрафу, який він має змогу сплатити, суд, вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.

Визначаючи розмір покарання у вигляді штрафу, суд враховує положення ч. 3 ст. 5 КК України, відповідно до якої закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Таким чином, зважаючи на дату вчинення кримінального правопорушення (05.03.2020 року) та те, що Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 року, який набув чинності 01.07.2020 року, посилено кримінальну відповідальність у виді штрафу за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне при визначені розміру покарання застосувати положення Закону № 1449-VI від 04.06.2009 р.

З урахуванням викладеного, на підставі ч. 2 ст. 4 КК України, суд визначає суму штрафу з розміру, визначеного у санкції ч. 1 ст. 185 КК України в редакції станом на час вчинення діяння.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралась.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 6/1901СЕ-20 від 18.08.2020 року в сумі 653 грн. 80 коп., підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Краснокутського районного суду Харківської області від 20.08.2020 року по справі №627/645/20 підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 коп.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Краснокутського районного суду Харківської області від 20.08.2020 року по справі №627/645/20, а саме: на велосипед марки «Giant Terrago 26».

Речовий доказ велосипед марки «Giant Terrago 26», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - вважати повернутими за належністю.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1