Справа № 487/6648/20
Провадження № 1-кс/487/6519/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному 07.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002959 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ:
Cлідчий слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 07.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002959 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України. Під час досудового розслідування стороною обвинувачення встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені 2-х епізодів злочинної діяльності, за фактом вчинення серії крадіжок товарно-матеріальних цінностей на території Заводського району міста Миколаєва, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів санкція, яких передбачає позбавленням волі на строк від трьох до шести років.ОСОБА_5 знаючи тяжкість покарання за вчинені злочини, у яких він підозрюється, у зв`язку з відсутністю у останнього міцних соціальних зв`язків (що підтверджується відсутністю роботи, родини та постійного заробітку), з метою ухилення від кримінального покарання може зникнути від органу досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення об`єктивних обставин кримінального правопорушення, адже на теперішній час не встановлено місцезнаходження частини викрадених товарно-матеріальних цінностей (за заявою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ), що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Знаходячись на волі ОСОБА_5 зможе незаконно впливати на потерпілих вчинення ним кримінального правопорушення, адже останній добре обізнаний про вказаних осіб, та місця їх проживання, а тому наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України. Також, перебуваючи на свободі, підозрюваний може продовжити вчинювати кримінальні правопорушення, адже останній не працює, джерела доходів органам розслідування не встановлено, єдиним способом заробітку в останній час у останнього є крадіжка товарно-матеріальних цінностей. Одночасно підозрюваний раніше неодноразово судимий, наразі відносно нього на різних стадіях перебуває значна кількість кримінальних проваджень, частина з яких скерована до суду. Всі вищевикладені обставини, вказують на те, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе гарантовано запобігти ризикам, передбаченим пунктами 13, 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, про наявність яких наведено вище. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_5 створить йому можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду , можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення об`єктивних обставин кримінального правопорушення, можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та продовжувати вчинювати кримінальні правопорушення. Стан здоров`я, сімейний стан підозрюваного ОСОБА_5 не перешкоджає обранню відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави не є доцільним так як останній ніде офіційно не працевлаштований, не має постійних джерел доходу а єдиним способом заробітку являється вчинення крадіжок. Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає йому вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та почати незаконно впливати на свідка. Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі відсутність у нього родини й утриманців, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, репутацію підозрюваного, майновий стан, наявність судимостей, наявність ризику продовження чи повторення протиправної поведінки, що створює підозрюваний ОСОБА_5 , клопотання є таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та наполягала на його задоволенні.
Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували у зв`язку із його необґрунтованістю та недоведеністю ризиків, зазначених у клопотанні.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що Заводським ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 07.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002959 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за підозрою ОСОБА_5 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 05.10.2020 року по 06.10.2020 року, у нічний час доби, більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, ОСОБА_5 проходив повз дачний будинок, розташований на території СВТ «Мічурінець» ділянці АДРЕСА_1 , та вирішив здійснити крадіжку товарно-матеріальних цінностей, які знаходились у вказаному будинку.

Перебуваючи у вказаний час у вказаному місці,реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 повторно незаконно проник на територію ділянки № НОМЕР_1 та,шляхом зняття скла з вікна, проник до вищевказаного будинку.

Реалізовуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання наслідків у вигляді крадіжки, розуміючи те, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії являються непомітними для оточуючих, здійснив крадіжку товарно-матеріальних цінностей, належних ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: машинку для стрижки волосся марки «Vitek»,вартістю 300 гривень; цифровий ТВ приймач марки «WorldVision»моделі «Т57М» вартістю 259 гривень 75 копійок.

У подальшому, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник,розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 559 грн. 75 коп.

Крім того, досудовим розслідування встановлено, у період часу з 05.10.2020 року по 06.10.2020 року, у нічний час доби, більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, ОСОБА_5 проходив повз дачний будинок розташований на території СВТ «Енергетик» ділянці АДРЕСА_2 , та вирішив здійснити крадіжку товарно-матеріальних цінностей, які знаходились у вказаному будинку.

Перебуваючи у вказаний час у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 повторно незаконно проник на територію ділянки № НОМЕР_2 та,шляхом зняття скла з вікна, проник до вищевказаного будинку.

Реалізовуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання наслідків у вигляді крадіжки, розуміючи те, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії являються непомітними для оточуючих, здійснив крадіжку товарно-матеріальних цінностей, належних ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: переносного холодильнику, вартістю 1000 гривень; тримером, вартістю 800 гривень; ручною газонокосаркою, вартістю 1000 гривень; електричним чайником марки «Saturn», вартістю 250 гривень; водяним насосом, вартістю 1000 гривень.

У подальшому, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 4050 гривень.

30.10.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 185 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 , це, зокрема, дані: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_8 від 07.10.2020; протоколу огляду місця події від 08.10.2020; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 08.10.2020; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 30.10.2020; протоколу проведення слідчого експерименту від 02.11.2020; протоколу огляду предмету від 09.10.2020; висновку експерта № 1511 від 21.10.2020; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_7 від 09.10.2020; протоколу огляду місця події від 15.10.2020; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 15.10.2020.
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).
Згідно ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Після надходження до Заводського районного суду міста Миколаєва клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою, яке наразі розглядається, ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився; доставити ОСОБА_5 у судове засідання приводом також не виявилось можливим, у зв`язку з чим ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 06.11.2020 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу до Заводського районного суду міста Миколаєва для участі в розгляді клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 07.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002959 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
13.11.2020 року ОСОБА_5 було затримано згідно з вказаною вище ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 06.11.2020 року
Отже з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 3 ст. 185 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, прокурором доведено ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення об`єктивних обставин кримінального правопорушення, оскільки на теперішній час не встановлено місцезнаходження частини викрадених товарно-матеріальних цінностей (за заявою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ).

Також слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на потерпілих та свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з потерпілими та свідками, ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.
Крім того, прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні докази обґрунтованої підозри неодноразового систематичного вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень. Зокрема, згідно вимоги про судимість, ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджувався та наразі відносно нього на розгляді в судах та перебувають обвинувальні акти:
- 14.06.2013 Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік; 21.08.2013 Миколаївським апеляційним судом змінено вказаний вирок «вважати засудженим до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік»;

- 18.09.2013 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 27.01.2014 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; звільнений 18.07.2017 з ДУ «Божковська ВК Полтавської області №16» у зв`язку з відбуттям покарання;

- 25.03.2019 до Жовтневого районного суду м. Миколаєва скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 185 КК України; судовий розгляд триває;

- 31.07.2019 до Миколаївського районного суду Миколаївської області скеровано обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185 КК України; судовий розгляд триває;

- 30.08.2019 до Заводського районного суду Миколаївської області скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 190 КК України; судовий розгляд триває;

- 10.07.2020 до Корабельного районного суду Миколаївської області скеровано обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185 КК України; судовий розгляд триває;

- 14.07.2020 до Корабельного районного суду Миколаївської області скеровано обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185 КК України; судовий розгляд триває;

- 07.09.2020 до Заводського районного суду Миколаївської області скеровано обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185 КК України; судовий розгляд триває;

- 11.09.2020 до Корабельного районного суду Миколаївської області скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 190 КК України; судовий розгляд триває.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Також слідчим суддею враховується вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1996 році, на обліку за станом здоров`я не перебуває; не одружений, дітей не має; не працює, зі слів має офіційний дохід близько 8000 грн на місяць від оренди земельної ділянки; має постійне місце мешкання за яким проживає з сестрою та племінницею; утриманців не має; ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджувався, має чисельні повідомлення про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, досудове розслідування та судовий розгляд яких наразі триває; наявний ризик повторення протиправної поведінки.
Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.
Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Доводи, наведені стороною захисту, зазначених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).
З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_5 , даних про його особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про визначення застави у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.
У разі внесення застави згідно ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 30 грудня 2020 року включно.
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 63060 (шістдесят три тисячі шістдесят) гривень.
У разі звільнення під заставу, зобов`язати ОСОБА_5 виконувати наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, а саме з: міста Миколаєва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими, спеціалістами, експертами у вказаному кримінальному провадженні, іншими особами з приводу обставин кримінального правопорушення, за виключенням випадків спільної участі у проведенні слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити та попередити ОСОБА_5 , що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.
За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 19.11.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1