У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.01.2021 Справа №607/1450/21

провадження 1-кс/607/671/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 16.01.2020 про зміну раніше застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, громадянина України, одруженого, із середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000003 від 16.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про зміну та продовження строку запобіжного заходу особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що групою слідчих СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області та СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 16.01.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України.

Як зазначає слідчий, у невстановлений час 2017-2018 років у мешканця міста Тернополя ОСОБА_4 , який був обізнаний із порядком отримання статусу інваліда війни, володів інформацією про те, що інвалідам війни виплачується одноразова грошова допомога, виник злочинний умисел на заволодіння шляхом обману грошовими коштами державного бюджету, шляхом оформлення особам, які не мають підстав для отримання статусу інваліда війни, фіктивних груп інвалідності.

Задля реалізації свого злочинного наміру, у невстановлений час 2017-2018 років ОСОБА_4 вступив в злочинну змову з мешканцем міста Києва ОСОБА_6 , мешканцями міста Тернополя ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленими на даний час слідством особами, які також були обізнаними із порядком отримання статусу інваліда війни, володіли інформацією про те, що інвалідам війни виплачуються одноразова грошова допомога, та погодились на участь в заволодінні шляхом обману грошовими коштами державного бюджету, шляхом оформлення особам, які не мають підстав для отримання статусу інваліда війни, фіктивних груп інвалідності.

Згідно розподілу функцій кожного з учасників, ОСОБА_4 повинен був підшукувати осіб, учасників бойових дій, для оформлення відповідної групи інвалідності, отримувати від даних осіб усі необхідні документи про підтвердження перебування в зоні бойових дій, оформляти довіреність на себе для надання дозволу на здійснення дій щодо отримання та оформлення документів в органах, установах та організаціях, а також відкриття рахунків в банківських установах та отримання коштів. Зібрані документи ОСОБА_4 передавав ОСОБА_7 для подальшого відправлення через відділення «Нової пошти» в м.Київ ОСОБА_6 , який одержуючи документи учасників бойових дій, разом з невстановленими на даний час слідством особами, фальсифікували необхідні документи із медичних закладів, зокрема результати комп`ютерної томографії, магнітно-резонансної томографії, результати обстеження в інституті нейрохірургії ім. Академіка ОСОБА_9 , виписки з історії хвороби Київської міської клінічної лікарні №1, Київського клінічного міського госпіталя ветеранів війни, консультативні висновки ДУ Інституту отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМНУ. Після формування необхідного пакету документів, ОСОБА_6 направляв їх через відділення пошти у Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України для отримання витягу з протоколу Засідання ЦВЛК, який підтверджував би захворювання учасників бойових дій пов`язане із захистом батьківщини, а надалі на підставі вказаних документів особа - учасник бойових дій, направлявся на проходження огляду у медико-соціальну експертну комісію для встановлення групи інвалідності. Фальсифіковані документи ОСОБА_6 передавав за допомогою відділень « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_7 , який разом із ОСОБА_4 подавали вказані документи учасників бойових дій у МСЕК та забезпечували явку учасників бойових дій для проходження відповідного огляду. ОСОБА_8 , працюючи на посаді реєстратора медичного обласного МСЕК №1 у Тернопільській області, достовірно знаючи порядок призначення груп інвалідності безпосередньо учасникам бойових дій та тонкощі оформлення необхідних медичних документів для отримання таких груп, здійснювала супровід усіх медичних документів поданих ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відносно учасників бойових дій та координувала їх подальші дії, які полягали в доставці на конкретну дату для проходження огляду та збір необхідних документів для отримання групи інвалідності.

Реалізовуючи злочинний умисел та домовленості з іншими учасниками групи, ОСОБА_4 впродовж 2018-2019 років поширював серед мешканців Тернопільської області, які є учасниками бойових дій, інформацію про те, що він може допомогти їм у вирішенні питання щодо отримання групи інвалідності та пенсійного забезпечення, яке виплачується інвалідам війни. При цьому ОСОБА_4 , з метою заволодіння грошовими коштами державного бюджету, через учасників бойових дій, не повідомляв інформацію про те, що відповідно до постанови КМУ №975 від 25.12.2013, особі, якій присвоєно статус інваліда війни, призначається одноразова грошова виплата в сумі 250 прожиткових мінімумів доходів громадян для осіб з ІІІ групою інвалідності.

В ході вчинення шахрайських дій ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 державі, в особі Міністерства оборони України, спричинено шкоду на загальну суму 6 831 495 грн., а також вчинено закінчений замах на заволодіння коштами державного бюджету на загальну суму 5 999 500 грн.

З огляду на наведене прокурор вважає, що у кримінальному провадженні №0000003 від 16.01.2020 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

07.08.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, вчинене у особливо великих розмірах та у незакінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, вчинене у особливо великих розмірах.

11.08.2020 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці із забороною залишати житло по місцю проживанню за адресою: АДРЕСА_1 у період з 19 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. та покладено обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати за викликом слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватись від спілкування із свідками, експертами у даному кримінальному проваджені;

-носити електронний засіб контролю.

Ухвалами слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2020, 03.11.2020 та 30.12.2020 ОСОБА_4 , продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Прокурор зазначає, що згідно вимог ч. 6 ст. 181 КПК України продовжити строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту неможливо, так як сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати 6 місяців. Відтак прокурор вважає, що такі обставини є підставою для зміни підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Крім того прокурор зазначає, що підставою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявністю зазначених ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_4 , згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних рішень, запобігання його можливому переховуванню від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, прокурор просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнив прохальну частину поданого ним клопотання та просив змінити раніше застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 і покласти на підозрюваного обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, зокрема окрім інших, прокурор наполягав на покладенні на ОСОБА_4 обов`язку носити електронний засіб контролю.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечив з приводу задоволення клопотання в частині зміни запобіжного заходу з раніше застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, однак заперечив з приводу покладення на його підзахисного обов`язку носити електронний засіб контролю. Захисник зазначив, що вказаний обов`язок вже покладався на ОСОБА_4 , проте в подальшому електронний засіб контролю достроково був знятий з останнього, однак незважаючи на це підозрюваний ОСОБА_4 не порушував застосований до нього запобіжний захід та покладені на нього обов`язки, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання в цій частині.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав пояснення захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частини 1, 2 ст. 200 КПК України визначають, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області та СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 16.01.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 07.08.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

11.08.2020 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці із забороною залишати житло по місцю проживанню за адресою: АДРЕСА_1 у період з 19 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. та покладено обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалами слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2020, 03.11.2020 та 30.12.2020 ОСОБА_4 , продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Встановлено, що строк дії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.12.020 року про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується 30.01.2021 року, однак сукупний строк домашнього арешту, застосованого до ОСОБА_4 , вже становить 6 місяців.

З огляду на вищенаведене слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу і які свідчать про можливість зміни застосованого раніше запобіжного заходу на інший вид запобіжного заходу.

Як вбачається з ст. 176 КПК України особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом.

Відповідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Виходячи зі змісту ст.179 цього ж Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 22.10.2019;

-протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 20.11.2019;

-протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 22.10.2019;

-протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 25.10.2019;

-протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 23.10.2019;

-протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 23.10.2019;

-протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 25.10.2019;

-протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 25.10.2019;

-висновок експерта № СЕ-19/120-21/346-ФТ від 25.01.2021;

-медичні документи на підставі яких було встановлено групу інвалідності ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 ;

-протокол про результати огляду і виїмки кореспонденції від 27.08.2019;

-протоколи про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 02.04.2019, 10.06.2019;

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та на даному етапі розслідування стороною обвинувачення надано достатньо доказів, котрі свідчать про причетність ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень, у вчиненні яких йому оголошено підозру.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики зазначенні прокурором у клопотанні, а саме: що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Так, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років, що в силу вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що усвідомлюючи суворість покарання, за вчинене ним кримінальне правопорушення підозрюваний ОСОБА_4 може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні для надання ними неправдивих показань або відмови від дачі показань є те, що ОСОБА_4 шляхом погрози може схиляти свідків до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Так само слідчий суддя вважає, доведеним ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 ,не працює та не має постійного джерела доходу, підозрюється у вчиненні корисливих кримінальних правопорушень. Відтак, за таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний, з метою особистого збагачення може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що посилання прокурора на ризик, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неконкретизованим та формальним, так як прокурор не вказує, які конкретні дії може вчиняти підозрюваний з метою перешкодити даному кримінальному провадженню та не надає доказів на підтвердження цих обставин.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що зазначений ризик не є доведеним у судовому засіданні, а відтак не може покладатись в основу рішення про зміну раніше обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 з`ясовано, що останній має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, із середньою-спеціальною освітою, не працює, раніше не судимий.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді від 29.12.2020 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 16.01.2020 до шести місяців.
Так, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні завершується 07.02.2021.
Завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу не є можливим, оскільки в порядку ст.290 КПК України, 27.01.2021 за дорученням прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_20 повідомлено стороні захисту про завершення досудового розслідування вказаного кримінального провадження та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в розпорядженні сторони обвинувачення, однак, так як сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати 6 місяців, продовжити строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту неможливо. Відтак прокурор клопоче про зміну підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором належним чином підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та доцільність зміни підозрюваному ОСОБА_4 раніше застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки на думку слідчого судді на даному етапі розслідування, особисте зобов`язання зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, в даному випадку слідчий суддя враховує процесуальну позицію підозрюваного та його захисника, які не заперечують з приводу задоволення клопотання про зміну раніше застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 , а тому, виходячи з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходжу до висновку про доцільність задоволення даного клопотання в частині зміни раніше застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
При визначенні обсягу обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які необхідно покласти на підозрюваного, слідчий суддя вважає, що визначені прокурором обов`язки є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 . Однак слідчий суддя приймає до уваги той факт, що тривалий час підозрюваний ОСОБА_4 перебував під домашнім арештом із забороною залишати житло по місцю проживанню у період з 19 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. без електронного засобу контролю, проте належним чином виконував покладені на нього обов`язки та не порушував умови домашнього арешту, а тому приходжу до висновку про можливість непокладення на підозрюваного обов`язку носити електронний засіб контролю.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання - задовольнити частково.
Змінити раніше застосований до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 зобов`язання виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися за межі Тернопільської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками та експертами у цьому ж кримінальному провадженні.
Встановити строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 01.03.2021.
В іншій частині клопотання - відмовити.
Повідомити підозрюваному ОСОБА_4 письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.
Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1