Справа № 565/459/20
Провадження № 1-кп/565/100/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю:
- секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
- прокурора - ОСОБА_3 ,
- потерпілого - ОСОБА_4 ,
- представника потерпілої і цивільної позивачки ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого і цивільного відповідача - ОСОБА_7 ,
- захисника обвинуваченого і представника цивільного відповідача ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Вараш Рівненської області кримінальне провадження №0000100, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ (нині м.Вараш) Рівненської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, який немає утриманців, непрацюючого, раніше несудимого, проживаючого у АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
21 лютого 2020 року приблизно о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, всупереч п.п.«а» п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, керуючи легковим автомобілем, марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення п.12.4 Правил дорожнього руху рухався зі швидкістю близько 72,8-77,8 км/год. по вулиці Лесі Українки м.Вараш Рівненської області в напрямку від майдану Незалежності до вулиці Набережна. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу через автомобільну дорогу, що проходить по вулиці Лесі Українки, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1, а також дорожнім знаком 5.35.1 Правил дорожнього руху, ОСОБА_7 всупереч п.18.1 Правил дорожнього руху не врахував дорожньої обстановки, не вжив своєчасно заходів щодо зменшення швидкості чи зупинки транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_5 , яка в цей час переходила по пішохідному переходу проїзну частину в напрямку від мікрорайону Перемоги до мікрорайону Вараш м.Вараш Рівненської області, внаслідок чого здійснив наїзд на останню. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: важкої політравми, відкритого уламкового перелому верхньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням відломків, закритого підвертельного перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням відломків, закритого внутрішньосуглобового багатоуламкового перелому верхньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням відломків, закритого перелому середньої третини лівої ключиці зі зміщенням відломків, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, осаджених ран обох китиць, перелому 1-2-го ребер зліва, забою лівої легені, малого гемопневмотораксу зліва, закритої тупої травми живота, забою печінки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння.
Таким чином, ОСОБА_7 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило заподіяння потерпілій ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
Факт вчинення цього злочину ОСОБА_7 та його вина в його скоєнні доводиться доказами, безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні.
Так, під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, щиро розкаявся у вчиненому та повністю підтвердив обставини вчинення цього злочину, вказані в обвинувальному акті. Із наданих у судовому засіданні показань обвинуваченого ОСОБА_7 слідує, що з 2014 року він має посвідчення водія, раніше їздив на чужих автомобілях приблизно 1-2 рази на тиждень, приблизно за 1 рік 2 роки до досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди купив автомобіль, марки «BMW 320D», на іноземній реєстрації реєстраційний номер НОМЕР_1 , та отримав його разом із технічним паспортом. Згідно з показаннями обвинувааченого ОСОБА_7 21 лютого 2020 року він разом зі своїми знайомими перебував у гаражі поблизу кафе-бару «Околиця» на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, де вживав алкогольні напої (горілку, пиво). Після цього, як вказав обвинувачений ОСОБА_7 , він пішов до себе додому і потім взяв ключі від автомобіля та вирішив поїхати в с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області. Будучи у стані алкогольного сп`яніння, увечері 21 лютого 2020 року приблизно о 18 годині 30 хвилин він керував належним йому легковим автомобілем, марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який мав в наявності технічний паспорт, рухаючись по автодорозі у м.Вараш Рівненської області в напрямку від будинку №8/2 по мікрорайону Будівельників і в подальшому від зупинки «Берізка» та від майдану Незалежності до зупинки «Грибки». В автомобілі перебував сам, ніхто і ніщо йому не заважало керувати цим транспортним засобом. Швидкість руху вказаного транспортного засобу під його керуванням по вулиці Лесі Українки м.Вараш Рівненської області становила приблизно 72,8-77,8 км/год. Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що, керуючи зазначеним автомобілем, перед проїздом нерегульованого пішохідного переходу автомобільної дороги по вулиці Лесі Українки м.Вараш Рівненської області він відволікся, подивився вниз на коробку передач, і в цей момент здійснив наїзд на пішохода потерпілу ОСОБА_5 , яка в цей час переходила проїзну частину автодороги по пішохідному переходу в напрямку від мікрорайону Перемоги до мікрорайону Вараш м.Вараш Рівненської області. Згідно з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 цей наїзд автомобілем на потерпілу ОСОБА_5 відбувся на нерегульованому пішохідному переході автомобільної дороги по вулиці Лесі Українки м.Вараш Рівненської області, позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 і дорожнім знаком 5.35.1 Правил дорожнього руху, на лівій смузі руху автомобіля, марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ближче до середини автодороги до розмітки 1.3. Під час цієї дорожньо-транспортної пригоди була суха погода, опадів не було, по бокам автодороги були наявні калюжі. Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що потерпілу ОСОБА_5 , яка переходила атодорогу, він не замітив і не побачив. Коли вказаний автомобіль проїжджав пішохідний перехід, почув звук удару і відразу нажав гальма. Після цього автомобіль, марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зупинився на смузі зустрічного руху. Він вийшов із автомобіля і підбіг до потерпілої ОСОБА_5 . Потерпілу ОСОБА_5 побачив вже як вона після наїзду лежала на крайній правій смузі руху ближче до її правого краю і зупинки. Внаслідок вказаного удару передня частина автомобіля, марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримала механічні пошкодження: вітрове скло і решітка радіатора розбились. Згідно з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_5 була у важкому стані, вона лежала на асфальті доки її не забрали до медичної установи автомобілем швидкої допомоги, яку хтось викликав, а він залишився на місці вказаної дорожньо-транспортної пригоди до приїзду працівників поліції. Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав порушення ним правил безпеки дорожнього руху, зокрема: п.п.«а» п.2.9, п.12.4 і п.18.1 Правил дорожнього руху, а також те, що в даній ситуації всупереч п.18.1 Правил дорожнього руху він не врахував дорожньої обстановки, не вжив своєчасно заходів щодо зменшення швидкості чи зупинки транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу потерпілій ОСОБА_5 , яка в цей час переходила проїзну частину автодороги по пішохідному переходу в напрямку від мікрорайону Перемоги до мікрорайону Вараш м.Вараш Рівненської області, внаслідок чого допустив наїзд на останню. Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив суду, що він не оспорює факту отримання потерпілою ОСОБА_5 в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння, а саме: важкої політравми, відкритого уламкового перелому верхньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням відломків, закритого підвертельного перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням відломків, закритого внутрішньосуглобового багатоуламкового перелому верхньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням відломків, закритого перелому середньої третини лівої ключиці зі зміщенням відломків, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, осаджених ран обох китиць, перелому 1-2-го ребер зліва, забою лівої легені, малого гемопневмотораксу зліва, закритої тупої травми живота, забою печінки. Обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив обставини, вказані в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 лютого 2020 року та зазначені ним під час слідчого експерименту згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 01 квітня 2020 року. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_4 та просив останнього передати вибачення потерпілій ОСОБА_5 , зазначивши що він бажає потерпілій ОСОБА_5 одужання і в подальшому буде намагатися допомагати їй.
Із показань потерпілого ОСОБА_4 , наданих в судовому засіданні, встановлено, що увечері 21 лютого 2020 року він разом із малолітньою дочкою, віком 6 місяців, чекав свою дружину потерпілу ОСОБА_5 вдома. Після 18 години йому зателефонувала мати потерпілої ОСОБА_5 і повідомила, що останню збив автомобіль і її везуть автомобілем швидкої допомоги у Державний заклад «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я». Потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що він швидко викликав таксі і поїхав у лікарню до дружини. Потерпіла ОСОБА_5 перебувала у свідомості, розказала йому, що йшла по пішохідному переходу і її збив автомобіль. Вона дуже кричала та плакала, їй все боліло, внаслідок численних переломів у неї був больовий шок. Згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що обвинувачений ОСОБА_7 , який вчинив наїзд автомобілем на потерпілу ОСОБА_5 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, він дізнався від медсестри у лікарні. Потерпілий ОСОБА_4 вказав, що в той період часу фактично все зупинилось у трьох сім`ях (у нього із ОСОБА_5 і малолітньою дочкою, а також у його батьків та в батьків ОСОБА_5 ), змінився звичний спосіб їх життя. Так, необхідно було невідкладно протягом 30 хвилин 1 години купувати ліки і медичні препарати для лікування потерпілої ОСОБА_5 згідно призначень лікарів та здійснювати догляд як за нею, так і за їх шестимісячною дитиною. Із п`ятниці 21 лютого 2020 року до обіду понеділка 24 лютого 2020 року потерпіла ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у Державному закладі «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я», після чого її перевезли у лікарню м.Рівне, де вона стаціонарно лікувалася до 14 квітня 2020 року. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодження від даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_5 здійснено 11 (одинадцять) хірургічних операцій із наркозом, що також негативно впливає на її здоров`я. На другий день після дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_7 прийшов у лікарню і з ним було погоджено здійснення добровільного відшкодування витрат, зумовлених необхідністю лікування потерпілої ОСОБА_5 . Спочатку упродовж перших 4-х 5-ти днів після дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_7 купував ліки і медичні препарати і оплатив першу операцію. Всі чеки, які були оплачені обвинуваченим ОСОБА_7 , перебувають в нього. Всього ним добровільно відшкодовано майнову шкоду приблизно в розмірі 120000 (сто двадцять тисяч) грн. Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив, що на лікування потерпілої ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_7 надав гроші в сумі 40000 (сорок тисяч) грн., про що його (потерпілого ОСОБА_4 ) батько писав розписку. Після цього обвинувачений ОСОБА_7 сказав, що в нього немає коштів. Протягом місяця після цієї дорожньо-транспотної пригоди обвинувачений ОСОБА_7 ще телефонував, цікавився здоров`ям потерпілої ОСОБА_5 , проте фінансової допомоги на лікування останньої не пропонував, хоча усвідомлював, що потерпіла ОСОБА_5 перебуває у вкрай важкому стані і має грудну дитину. У подальшому жодних пропозицій від обвинуваченого ОСОБА_7 не надходило до вересня 2020 року, коли він надав кошти на лікування потерпілої ОСОБА_5 в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн., що він (потерпілий ОСОБА_4 ) підтвердив відповідною розпискою. Згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_4 лікування потерпілої ОСОБА_5 у м.Вараш Рівненської області фактично було лише підтримуючим, тому пов`язані з цим витрати були невеликі, а в подальшому в м.Рівне, коли проводились оперативні втручання, пов`язані з цим витрати були значно більші. З 13 липня 2020 року потерпіла ОСОБА_5 проходить реабілітацію у реабілітаційному центрі в м.Київ. Один курс реабілітації коштує 81000 (вісімдесят одну тисячу) грн. без врахування витрат на харчування, а потерпіла ОСОБА_5 потребує ще 2-3 курси реабілітації, проте коштів на це у їхній родині не має. Згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_4 внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди молода людина потерпіла ОСОБА_5 у 26 років отримала тяжку травму, у зв`язку з цим їй встановлено інвалідність першої групи на 1 рік до наступного огляду МСЕК. Станом на 21 лютого 2020 року вона працювала завідуючою аптеки «Бажаємо здоров`я» м.Вараш Рівненської області, перебувала у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, віком 6 місяців. Через тяжкість отриманих тілесних ушкоджень вона не може працювати. На теперішній час потерпіла ОСОБА_5 потребує сторонньої допомоги, вона не може самостійно себе обслуговувати, не може здійснювати догляд за своєю малолітньою дитиною. Внаслідок отриманих травм через порушення в головному мозку потерпіла ОСОБА_5 втратила нюх і смак, порушена її нервова система, через зломану ключицю вона не може взяти малолітню дитину на руки чи тримати її за руку, стояти може лише за допомогою підручних засобів до 3-5 хвилин, рухається лише в супроводі та за допомогою інвалідного візка або милиць на невеликі відстані. За медичними показаннями потерпіла ОСОБА_5 зможе ходити лише через 1 рік 1,5 роки, але в неї буде звисати стопа, тому, щоб ступити ногою треба буде піднімати руками ногу аж до грудей. З приводу власної немічності в потерпілої ОСОБА_5 постійно виникають істерики, вона постійно плаче, глибоко душевно переживає через свій стан здоров`я та неможливість реалізації нею материнських прав і обов`язків стосовно малолітньої дитини, дуже хвилюється, що не стане на ноги і не зможе самостійно ходити. На переконання потерпілої ОСОБА_5 , перебування особи в тюрмі є кращим становищем в порівнянні з її становищем внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди з огляду на тяжкість заподіяних тілесних ушкоджень, неможливість вільної і самостійної ходьби і пересування, порушення звичного способу життя. Потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що догляд за потерпілою ОСОБА_5 і їх малолітньої дитиною здійснює він і мати потерпілої ОСОБА_5 , які мають роботу і тому змушені в цей час або оформляти листки тимчасової непрацездатності, або йти у відпустку за свій рахунок. Потерпілий ОСОБА_4 просив суд врахувати обставини справи, які підтверджуються наявними доказами, в тому числі показаннями свідків-очевидців і відеозаписом, зокрема, що його дружина потерпіла ОСОБА_5 перед тим, як перейти автодорогу, зупинилась, подивилась у ліву сторону і лише тоді пішла по пішохідному переходу та пройшла до середини дороги, де на неї обвинувачений ОСОБА_7 , будучи у важкій формі алкогольного сп`яніння, грубо порушив Правила дорожнього руху та вчинив наїзд автомобілем, рухаючись в центрі м.Вараш Рівненської області із перевищенням швидкості. На думку потерпілого ОСОБА_4 , за вказані дії обвинувачений ОСОБА_7 , який порушив закон, повинен понести реальну відповідальність. Вважає, що фактично поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 та визнання ним розміру моральної шкоди, заподіяної цим злочином потерпілій ОСОБА_5 , лише в сумі 10000 (десять тисяч) грн. свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 щиро не кається та не усвідомлює тяжкості наслідків своїх протиправних дій. Окрім цього, потерпілий ОСОБА_4 зауважив, що позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди є лише витратами на придбання для неї ліків і медичних препаратів і не включають в себе витрати, понесені необхідністю здійснення посиленого раціонального харчування потерпілої ОСОБА_5 , а також потребами проїзді, харчуванні і проживанні його і матері потерпілої ОСОБА_5 як осіб, що доглядали за потерпілою ОСОБА_5 та супроводжували її.
Потерпіла ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою судом про час, дату і місце проведення судових засідань, на розгляд справи не з`явилася. У листі від 18 вересня 2020 року, що подано в суд 21 вересня 2020 року, потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що не може бути присутньою в судових засіданнях через стан свого здоров`я, тому просить здійснювати розгляд справи без її участі за участі її представника. У вказаному листі потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, внаслідок якого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження. Згідно з доводами потерпілої ОСОБА_5 винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, доведена сукупністю зібраних доказів, яким дано належну оцінку. Окрім того, як вказує потерпіла ОСОБА_5 , учасниками справи було визначено обсяг доказів, які мають бути дослідженні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, при цьому було встановлено, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, є доведеною повністю. На переконання потерпілої ОСОБА_5 , щире каяття ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні, хоча відповідно до обвинувального акту і визнано обставиною, яка пом`якшує покарання, проте така обставина носить формальний характер. Зокрема, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у відшкодуванні завданих кримінальним правопорушенням збитків, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_7 відшкодував збитки потерпілим. Окрім цього, потерпіла ОСОБА_5 просить суд звернути увагу на те, що кримінальне правопорушенння було вчинене ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною. З огляду на зазначене, потерпіла ОСОБА_5 вважає, що застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України є явно несправедливим та не сприятиме перевихованню останнього та попередженню вчинення ним нових правопорушень чи злочинів. Потерпіла ОСОБА_5 також зауважила, що незастосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є неприпустимим. Враховуючи характер кримінального правопорушення та особу ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_5 просить суд постановити обвинувальний вирок відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Вказану позицію потерпілої і цивільної позивачки ОСОБА_5 підтримав її представник адвокат ОСОБА_6 . Згідно з доводами адвоката ОСОБА_6 вказана дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини обвинуваченого ОСОБА_7 . Пішохід ОСОБА_5 не порушила Правил дорожнього руху, вона переходила автодорогу по вулиці Лесі Українки м.Вараш Рівненської області у дозволеному місці по нерегульованому пішохідному переході, пройшла по ньому доволі великий відрізок майже до середини автодороги, тому не побачити її було неможливо. Проте, незважаючи на ці обставини і наявність на автодорозі дорожньої розмітки 1.14.1 і дорожнього знаку 5.35.1 Правил дорожнього руху, обвинувачений ОСОБА_7 керуючи автомобілем, марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в тяжкій ступені алкогольного сп`яніння 3,04 проміле, рухався по вулиці Лесі Українки м.Вараш Рівненської області в напрямку від майдану Незалежності до вулиці Набережна зі швидкістю приблизно 72,8-77,8 км/год., чим перевищив допустимі межі швидкості руху транспортного засобу, та порушивши вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала автодорогу по пішохідному переходу. Внаслідок цих дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння. На переконання представника потерпілої і цивільної позивачки ОСОБА_5 , поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 вказує на те, що він не вжив відповідних заходів і не намагався усунути негативні наслідки даної дорожньо-транспортної події. Згідно з доводами адвоката ОСОБА_6 в даному випадку такі обставини як щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину відсутні. Примирення із потерпілою не досягнуто. Під час досудового розслідування із участю обвинуваченого ОСОБА_7 були проведені лише допит і слідчий експеримент, однак фактичні обставини досліджуваної події були б встановлені і без цих слідчих дій. Вважає, що за таких обставин, з врахуванням вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що обтяжує покарання, висновок органу пробації не відповідає дійсності та не є обов`язковим для суду, так як виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без його ізоляції від суспільства є неможливим.
Окрім вказаних показань обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_4 та письмової заяви потерпілої ОСОБА_5 від 18 вересня 2020 року, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним як особою, яка керує транспортним засобом, порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, доводиться письмовими доказами, дослідженими судом.

Так, рапорт помічника чергового Вараського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_9 від 21 лютого 2020 року (а.п.5) свідчить, що 21 лютого 2020 року о 18 годині 33 хвилин зі служби «102» надійшло повідомлення ОСОБА_10 про те, що 21 лютого 2020 року о 18 годині 33 хвилин на зупинці «Грибки» по мікрорайону Вараш м.Вараш Рівненської області водій автомобіля, марки «BMW», н.з. НОМЕР_2 (литовська реєстрація) здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку АДРЕСА_2 . Вказане повідомлення зареєстроване Вараським відділом поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) 21 лютого 2020 року за №690.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 лютого 2020 року, складеним заступником начальника слідчого відділення Вараського ВП ГУНП в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_11 (а.п.6-19), зафіксовано такі фактичні дані. Огляд місця дорожньо-транспортної пригоди проведено в присутності понятих: ОСОБА_12 і ОСОБА_13 з 19 години 00 хвилин до 21 години 10 хвилин. Огляд здійснювався по автомобільній дорозі, що проходить по вулиці Л.Українки в м.Вараш неподалік буд.4 по м-ну Перемоги в м.Вараш Рівненської області при штучному освітленні, в похмуру погоду, температура повітря не визначалась. Вид пригоди: наїзд на пішохода. Обстановка на місці ДТП до початку огляду не змінилась. Місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на автомобільній дорозі, що проходить по вулиці Л.Українки в м.Вараш, неподалік від буд.4 по м-ну Перемоги в м.Вараш. В ході огляду місця події з метою зручності, вимірювання здійснювалось за допомогою декартової (прямокутної) системи кординат з віссю «х» та віссю «у». При цьому за 0 точку вважалась Електроопора, що знаходиться на правому узбіччі (за умови руху в напрямку вул.Набережна в м.Вараш) на відстані 1,1 м від краю проїзної частини. Вказана електроопора знаходиться між першим та другим заїзним карманом навпроти буд.4 по м-ну Перемоги в м.Вараш. Віссю «х» в ході огляду приймалась умовно проведена лінія від «0» точки паралельно до дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода, віссю «у» приймалась умовно проведена лінія від «0» точки перпендикулярна до вісі «х», в напрямку м-ну Вараш в м.Вараш. Так оглядом встановлено, що автомобільна дорога, що проходить по вулиці Л.Українки в м.Вараш, розрахована для руху транспортних засобів в двох напрямках та має по дві смуги руху в кожному напрямку. При цьому на відстані 6,2 м від «0» точки по осі «х» в напрямку майдану Незалежності до крайньої смуги руху з боку мікрорайону Перемоги прилягає заїзний карман, загальною довжиною 31,5 м. та шириною 4,4 м. Далі від «0» точки в напрямку вул.Набережна в м.Вараш до крайньої смуги руху з боку м-ну Перемоги прилягає ще один заїзний карман, загальною довжиною 20,6 м та шириною 3,9 м. Окрім цього до крайньої правої смуги руху з боку м-ну Вараш також прилягає заїзний карман, загальною довжиною 41,5 м. При цьому крайня точка вказаного заїзного карману з боку майдану Незалежності знаходиться на відстані 3,4 м від «0» точки по осі «х», а крайня точка з боку вул. Набережної знаходиться на відстані 38,1 м. від «0» точки по осі «х». З лівого та правого боків до автомобільної дороги прилягають узбіччя, за якими знаходяться пішохідні доріжки. Узбіччя відмежоване від проїзної частини поребриками, висотою близько 20 см. Смуги руху в напрямку вул.Набережна в місці дорожньо-транспортної пригоди розділені дорожньою розміткою 1.5, попутні смуги руху в напрямку майдану Незалежності також розділені дорожньою розміткою 1.5. Зустрічні напрямки руху розділені дорожньою розміткою 1.3. Ширина крайньої до узбіччя смуги руху, що іде в напрямку вул.Набережна, становить близько 4,4 м, ширина другої смуги руху в напрямку вул.Набережна становить близько 3,75 м, ширина крайньої смуги руху в напрямку майдану Незалежності становить 4,4 м, ширина другої смуги руху в напрямку майдану Незалежності становить 3,9 м. На відстані близько 26,8 м від «0» точки по осі «х» в напрямку майдану Незалежності на автомобільній дорозі наявна дорожня розмітка 1.14.1, шириною близько 4 м. Також вказана дорожня розмітка наявна на відстані близько 38,1 м від «0» точки в напрямку вул.Набережна в м.Вараш, ширина розмітки становить близько 4 м. В місці дорожньо-транспортної пригоди дорожнє покриття виготовлене з асфальту. На момент огляду дорожнє покриття сухе. В місці дорожньо-транспортної пригоди дорога рівна в плані повздовжнього та поперечного ухилу. На вказаній ділянці дороги регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожньої розмітки та дорожніх знаків. Так в місці дорожньо-транспортної пригоди з боку м-ну Перемоги в м.Вараш, безпосередньо перед заїзним карманом, довжиною близько 31,5 м, знаходяться дорожні знаки 5.35.1 (Пішохідний перехід) та 5.41.1 (Пункт зупинки автобуса), які розміщені на одному стовпі. Далі безпосередньо за другим заїзним карманом з боку м-ну Перемоги в м.Вараш, знаходиться дорожній знак 5.35.1 (Пішохідний перехід). Окрім цього в місці дорожньо-транспортної пригоди з боку м-ну Вараш перед заїзним карманом безпосередньо перед дорожньою розміткою 1.14.1, знаходиться дорожній знак 5.35.1 (Пішохідний перехід), далі за заїзним карманом безпосередньо церед дорожньою розміткою 1.14.1 також знаходиться дорожній знак 5.35.1 (Пішохідний перехід). В ході огляду місця події на смугах руху, що ідуть в напрямку вул.Набережна в м.Вараш, було виявлено наступні сліди дорожньо-транспортної пригоди. Так на відстані близько 26,8 м від «0» точки по осі «х» в напрямку майдану Незалежності та на відстані близько 0,7 м від дорожньої розмітки 1.5, що розділяє смуги руху в напрямку вул.Набережна, на другій смузі руху виявлено фрагменти фарби синього кольору. Далі за дорожньою розміткою 1.14.1, яка знаходиться на відстані близько 26.8 м від «0» точки, на другій смузі руху наявний піщаний слід овальної форми зовні подібний на слід осипу ґрунту. Вказаний слід розпочинається на відстані близько 26,8 м від «0» точки в напрямку майдану Незалежності та закінчується на відстані близько 24,4 м від «0» точки в напрямку майдану Незалежності. Ширина вказаного сліду становить близько 1,5 м та його край, ближчий до м-ну Перемоги в м.Вараш Рівненської області, знаходиться на відстані близько 1,4 м від середини дорожньої розмітки 1.5, що розділяє смуги руху, які ідуть в напрямку вул.Набережна. На відстані близько 24,5 м від «0» точки по осі «х» в напрямку майдану Незалежності та на відстані близько 0,45 м від дорожньої розмітки 1.5 на другій смузі руху виявлено пластиковий уламок чорного кольору, зовні подібний на частину пластикової решітки радіатора. На відстані близько 19,8 м від «0» точки по осі «х» в напрямку майдану Незалежності та на відстані близько 1,2 м від дорожньої розмітки 1.5 на першій смузі руху виявлено пластиковий уламок чорного кольору, зовні подібний на частину пластикової решітки радіатора. Аналогічні чотири уламки також виявлено на першій смузі руху, на відстані: перший близько 15,4 м від «0» точки по осі «х» в напрямку майдану Незалежності та на відстані близько 2,3 м від дорожньої розмітки 1.5; другий близько 10 м від «0» точки по осі «х» в напрямку майдану Незалежності та на відстані близько 1,7 м від дорожньої розмітки 1.5; третій близько 8,9 м від «0» точки по осі «х» в напрямку майдану Незалежності та на відстані близько 0,4 м від дорожньої розмітки 1.5; четвертий близько 7,4 м. від «0» точки по осі «х» в напрямку майдану Незалежності та на відстані близько 1,5 м. від дорожньої розмітки 1.5. Окрім цього, ще один пластиковий уламок більший за розмірами, виявлено на лінії дорожньої розмітки 1.5 на відстані близько 4,4 м. від «0» точки по осі «х» в напрямку майдану Незалежності. Також пластиковий уламок зовні подібний на частину від фари автомобіля, виявлено на першій смузі руху безпосередньо біля поребриків на відстані близько 4,4 м від «0» точки по осі «х» в напрямку майдану Незалежності. Також на момент огляду на місці події виявлено автомобіль, марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , синього кольору. При цьому вказаний автомобіль розташований таким чином, що вісь заднього лівого колеса знаходиться на відстані близько 2,35 м по осі «х» від «0» точки в напрямку вул.Набережна м.Вараш, а по осі «у» вісь заднього лівого колеса знаходиться на крайній до узбіччя смузі руху на відстані 0,7 м від середини дорожньої розмітки 1.5, що розділяє попутні смуги руху в напрямку майдану Незалежності. Вісь переднього лівого колеса знаходиться на відстані близько 4,45 м по осі «х» від «0» точки в напрямку вул.Набережна м.Вараш, а по осі «у» вісь переднього лівого колеса знаходиться на крайній до узбіччя смузі руху, на відстані 2,3 м. від середини дорожньої розмітки 1.5, що розділяє попутні смуги руху в напрямку майдану Незалежності. На момент огляду на вказаному транспортному засобі виявлено наступні пошкодження та сліди, що могли виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: погнутість правої частини реєстраційного номеру; пошкодження правої частини пластикової решітки радіатора, яке полягає в деформації та від`єднанні його складових частин; пошкодження капоту автомобіля в місці пошкодження пластикової решітки радіатора, що полягає у вигнутості в середину металевої частини капоту, відсутності частин лакофарбового покриття; пошкодження правої фари; пошкодження правої частини лобового скла. В ході огляду місця події слідів гальмування не виявлено. За результатами огляду місця події автомобіль, марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 вилучено та поміщено на територію штраф-майданчика Вараського ВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою м.Вараш, вул.Правика буд.5. Окрім цього, в ході огляду з місця події вилучено фрагмент фарби, виявлений поблизу дорожньої розмітки 1.14.1. Вказаний фрагмент поміщено до паперового конверту з пояснювальними написами та підписами учасників огляду. Під час проведення огляду місця події проводилось фотографування цифровим фотоапаратом, марки «Nikon 3300», використовувалась вимірювальна стрічка, загальною довжиною 30 м. В ході огляду місця події складено план-схему дорожньо-транспортної пригоди, яку прилучено до протоколу огляду місця події в якості додатку.
Відповідно до постанови заступника начальника слідчого відділення Вараського ВП ГУНП України в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_11 про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів та встановлення місця зберігання від 23 лютого 2020 року (а.п.21-22) визнано та приєднано в якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження №0000100 від 21 лютого 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України: автомобіль, марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , який зберігати на території Вараського ВП ГУНП в Рівненській області, що за адресою м.Вараш, вулиця Правика буд.5; фрагмент лакофарбового покриття, поміщений до паперового конверту з пояснювальними написами та підписами учасників огляду, який після проведення необхідних експертних досліджень передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Вараського ВП ГУНП в Рівненській області.
Прокурор, потерпілий ОСОБА_4 , представник потерпілої і цивільної позивачки ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , обвинувачений і цивільний відповідач ОСОБА_7 та його захисник і представник відповідно адвокат ОСОБА_8 просили суд не досліджувати інші докази в справі, оскільки обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (час, місце, спосіб та інші обставини), його винуватість у вчиненні цього злочину, форма вини, розмір фізичної шкоди, завданої цим кримінальним правопорушенням, обставини, які впливають на ступінь його тяжкості, та вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння як обставина, яка обтяжує покарання, що покладені в основу обвинувачення, а також розмір майнової шкоди, завданої цим злочином, відповідають дійсності і учасники судового провадження ці обставини не оспорюють.
З`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, переконавшись у відсутності сумнівів у добровільності їх позицій та роз`яснивши, що у такому разі учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження решти доказів, поданих стороною обвинувачення в обґрунтування пред`явленого обвинувачення, та доказів, поданих прокурором і потерпілою ОСОБА_5 в обґрунтування заявлених ними позовних вимог щодо стягнення витрат закладів охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, і відшкодування майнової шкоди відповідно.
Дослідивши в судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_7 , які викривають його дії та відповідають пред`явленому обвинуваченню, показання потерпілого ОСОБА_4 , а також наведені письмові докази, суд надав правову оцінку вказаним доказам справив їх сукупності і взаємозв`язку та з врахуванням застосування ч.3 ст.349 КПК України щодо інших доказів прийшов до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, наведених в обвинувальному акті. Правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілій ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, є правильною.
Відповідно до положень ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Диспозиція ч.2 ст.286 КК України є бланкетною нормою права і для встановлення того, чи були порушені правила безпеки дорожнього руху, необхідно звертатись до Правил дорожнього руху, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.п.а п.2.9. Правил дорожнього руху водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Пунктом 18.1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Цих вимог Правил дорожнього руху обвинувачений ОСОБА_7 не дотримав. При цьому невідповідність дій обвинуваченого ОСОБА_7 вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 .

Об`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, є безпека дорожнього руху та здоров`я і життя громадян.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, включає три обов`язкові ознаки: суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху), суспільно небезпечні наслідки (заподіяння тяжких тілесних ушкоджень) і наявність причинного зв`язку між діянням і наслідками.

Зіставлення фактичних обставин вчинення суспільно небезпечних діянь, встановлених судом, свідчить, що дорожньо-транспортна пригода сталася за участі та з вини обвинуваченого ОСОБА_7 , який 21 лютого 2020 року приблизно о 18 годині 30 хвилин всупереч вимогам п.п.а п.2.9 і п.12.4 Правил дорожнього руху керував автомобілем, марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного спяніння, рухаючись по вулиці Лесі Українки м.Вараш Рівненської області в напрямку від майдану Незалежності до вулиці Набережна зі швидкістю близько 72,8-77,8 км/год., та не врахував дорожню обстановку та не вжив своєчасно заходів щодо зменшення швидкості чи зупинки транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_5 , яка в цей час переходила проїзну частину в напрямку від мікрорайону Перемоги до мікрорайону Вараш м.Вараш Рівненської області по пішохідному переходу, позначеному дорожньою розміткою 1.14.1, а також дорожнім знаком 5.35.1 Правил дорожнього руху, чим порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху і внаслідок чого здійснив наїзд на потерпілу. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: важкої політравми, відкритого уламкового перелому верхньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням відломків, закритого підвертельного перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням відломків, закритого внутрішньосуглобового багатоуламкового перелому верхньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням відломків, закритого перелому середньої третини лівої ключиці зі зміщенням відломків, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, осаджених ран обох китиць, перелому 1-2-го ребра зліва, забою лівої легені, малого гемопневмотораксу зліва, закритої тупої травми живота, забою печінки, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння.
Отже, в даному випадку причиною настання суспільно небезпечних наслідків у виді травмування потерпілої є порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху і між цими його діями та наслідками є причинний зв`язок.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Суд прийняв до уваги, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, є необережним тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (а.п.202), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України» не перебуває (а.п.203), за місцем свого проживання скарг від сусідів немає (а.п.205).

Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_7 щиро розкаявся в скоєному та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Зазначені обставини відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України є такими, що пом`якшують його покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Окрім цього, згідно з п.2 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який має матеріальний склад, є часткове добровільне усунення ним майнової шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_5 цим злочином, що підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4 , показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 та наданими ним суду документами.

Злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, належить до злочинів із матеріальним складом, проте ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які сворюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків (в даному випадку заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень), тобто перебувають із ними у причинному зв`язку.

У цьому випадку стан алкогольного сп`яніння, у якому обвинувачений ОСОБА_7 керував транспортним засобом, характеризує його певний психофізичний (фізіологічний) стан, який сприяв порушенню ним інших норм правил безпеки дорожнього руху, але саме порушення п.п.а п.2.9 Правил дорожнього руху не було безпосередньою причиною настання суспільно небезпечних наслідків. Таким чином, зазначене порушення обвинуваченим ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху не належить до ознак об`єктивної сторони злочину, що впливає на його кваліфікацію, а є обставиною, яка обтяжує його покарання, відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України.

Враховуючи фактичні обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, характер і мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, наслідки, що
настали, обставини, які характеризують особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують його покарання, судприйшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі на рівні нижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.286 КК України, та додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний строк. Вказане покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових злочинів. Досягнення вказаної мети покарання без ізоляції обвинуваченого ОСОБА_7 від суспільства є неможливим з огляду на високий ступінь суспільної небезпечності його протиправних дій, що посилюється вчиненням цих дій у стані алкогольного сп`яніння, та наявності середнього ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення. З цих причин суд не погоджується із досудовою доповіддю, складеною фахівцем ІІ категорії Володимирецького районного відділу фідії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_14 від 06 липня 2020 року, в частині висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

У цьому кримінальному провадженні прокурором у порядку ст.128 КПК України в інтересах держави в особі Вараської міської ради і Рівненської обласної ради пред`явлено позов до ОСОБА_7 про стягнення витрат закладів охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, в сумі 18924 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн. 88 коп. і 57306 (п`ятдесят сім тисяч триста шість) грн. 78 коп. відповідно. В обгрунування позову прокурором зазначено, що потерпіла ОСОБА_5 після вчинення стосовно неї кримінального правопрушення була доставлена до Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України», де перебувала в стаціонарі (реанімаційне відділення) з 21 лютого 2020 року до 24 лютого 2020 року. Після цього вона стаціонарно лікувалася в Комунальному підприємстві «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 24 лютого 2020 року до 26 березня 2020 року та в обласному центрі ортопедії, травматології та вертербрології з 26 березня 2020 року до 14 квітня 2020 року. Відповідно до розрахунку витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_5 , складеного Державним закладом «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України» згідно порядку обчислення розміру фактичних витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року, загальна сума витрат на стаціонарне лікування хворого становить 18924 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн. 88 коп. Відповідно до розрахунку витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_5 , складеного Комунальним підприємством «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради згідно порядку обчислення розміру фактичних витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року, загальна сума витрат на стаціонарне лікування хворого становить 57306 (п`ятдесят сім тисяч триста шість) грн. 78 коп. Покликаючись на ч.ч.1, 3 ст.1206 ЦК України, ст.ст.10, 11, 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та на листи виконавчого комітету Вараської міської ради, Комунального підприємства «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради та Рівненської обласної ради, прокурор вказав, що Державний заклад «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України» відповідно до рішення Вараської міської ради №1722 «Про внесення змін до бюджету Вараської міської об`єднаної територіальної громади на 2020 рік» фінансується за рахунок коштів бюджету Вараської міської обєднаної територіальної громади, а Комунальне підприємство «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради фінансується з обласного бюджету. Згідно з доводами прокурора вказаними органами місцевого самоврядування не здійснено захисту інтересів громади щодо забезпечення належного матеріально-технічного та фінансового забезпечення галузі охорони здоров`я, не вжито жодних заходів щодо стягнення вказаної шкоди, що свідчить про неналежне здійснення покладених на них обов`язків щодо захисту інтересів держави та територіальної громади, що підтверджується листом Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України» №464 від 15 квітня 2020 року з наданим розрахунком вартості лікування, листом виконавчого комітету Вараської міської ради №565/02.3-28/05 від 23 квітня 2020 року, листом Комунального підприємства «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради №924/01-13/20 від 26 травня 2020 року, листом Рівненської обласної ради №09-1197/01 від 15 червня 2020 року. Прокурором заявлено цей позов в інтересах держави в особі Вараської міської ради Рівненської області, Рівненської обласної ради у зв`язку з тим, що лікування потерпілої від злочину проводилось Державним закладом «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України», який фінансується за рахунок коштів бюджету Вараської міської об`єднаної територіальної громади, та Комунальним підприємством «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради, яке фінансується за рахунок коштів обласного бюджету, що в свою чергу стосується економічних інтересів держави та відповідно до ст.131-1 Конституції України покладає на органи прокуратури обов`язок з представництва та захисту інтересів держави в суді. Витрати, здійснені вказаними медичними закладами на лікування потерпілої від злочину, та непогашення зазначених витрат призводять до ненадходження коштів до місцевого бюджету, що створює навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам.
Під час судового розгляду прокурор повністю підтримав вказані позовні вимоги про стягнення витрат закладів охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, ОСОБА_5 , що заявлені до ОСОБА_7 .
Рівненська обласна рада згідно з листом №09-1197/01 від 02 липня 2020 року, покликаючись на п.3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року, та ч.3 ст.1206 ЦК України, підтримує позовні вимоги прокурора Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури в повному обсязі та просить розглянути справу без участі її представника.
У листі №вих1114/02.3-28/05 від 23 вересня 2020 року з врахуванням попереднього листа №вих565/02.3-28/05 від 23 квітня 2020 року Вараська міська рада не заперечує проти задоволення позову прокурора Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури та стягнення з ОСОБА_7 на користь бюджету Вараської міської об`єднаної територіальної громади витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, в сумі 18924 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн. 88 коп. на розрахунковий рахунок, вказаний у позові.
Потерпіла, цивільна позивачка ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні заявила цивільний позов до обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_7 , в якому на підставі ст.23, ч.1 ст.1167 і ч.1 ст.1195 ЦК України просить суд стягнути з ОСОБА_7 в її користь витрати на лікування в розмірі 318447 (триста вісімнадцять тисяч чотириста сорок сім) грн. та моральну шкоду в розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) грн. Вказані позовні вимоги ОСОБА_5 обгрунтовує обставинами даної дорожньо-транспортної пригоди, при якій їй ОСОБА_7 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння, необідністю лікування з моменту дорожньо-транспортної пригоди до теперішнього часу, здійсненням нею витрат на лікування в загальній сумі 318447 (триста вісімнадцять тисяч чотириста сорок сім) грн. та заподіянням їй внаслідок вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, моральної шкоди, яка полягає у моральних переживаннях. Згідно з доводами ОСОБА_5 через фізичну травму вона змушена змінити свій звичний стиль життя, втратила працездатність, сон та апетит. Однак винуватець дорожньо-транспортної пригоди не усуває шкідливі наслідки, що настали як щодо відшкодування витрат на лікування, так і щодо відшкодування моральної шкоди.
З листа від 18 вересня 2020 року слідує, що потерпіла, цивільна позивачка ОСОБА_5 підтримує цивільний позов і просить його задоволити в повному обсязі, а саме: стягнути з ОСОБА_7 в її користь витрати на лікування в розмірі 318447 (триста вісімнадцять тисяч чотириста сорок сім) грн. та моральну шкоду в розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) грн.
Представник потерпілої і цивільної позивачки ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_15 повністю підтримав вказані позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди та просив суд задоволити заявлені позовні вимоги в повному об`ємі. Згідно з доводами адвоката ОСОБА_6 злочином, передбаченим ч.2 ст.286 КК України, вчиненим обвинуваченим і цивільним відповідачем ОСОБА_7 потерпілій і цивільній позивачці ОСОБА_5 завдано тяжку травму. У зв`язку з цією травмою їй встановлено групу інвалідності, одна нога в неї коротша від іншої, втрачено працездатність, відчуття запаху і смаку. На теперішній час потерпіла, цивільна позивачка ОСОБА_5 пересувається на інвалідному візку, пробує вставати і ходити по кімнаті на милицях, за своїм станом здоров`я має пройти тяжкий і довгий курс реабілітації. Обвинувачений ОСОБА_7 лише частково відшкодував майнову шкоду, заподіяну ОСОБА_5 цим кримінальним правопорушенням. Проте витрати, пов`язані із лікуванням ОСОБА_5 , є значно більшими. Витрати ОСОБА_5 , здійснені у зв`язку з її лікуванням в розмірі 318447 (триста вісімнадцять тисяч чотириста сорок сім) грн., стягнення яких заявлено нею у цивільному позові, документально підтверджені доданими чеками. Ці витрати є іншими витратами, викликаними подальшим лікуванням ОСОБА_5 , і не включають в себе ні попередніх її витрат на придбання ліків і медичних препаратів, які раніше оплатив ОСОБА_7 добровільно, ні її нинішніх витрат, пов`язаних із проходженням реабілітації, які в цьому позові не заявлялись. Вказані витрати потерпілої ОСОБА_5 невідшкодовані обвинуваченим і цивільним відповідачем ОСОБА_7 , за винятком 5000 (п`яти тисяч) грн., переданих ним чоловіку потерпілої ОСОБА_5 під розписку у вересні 2020 року. Окрім майнової шкоди, потерпілій і цивільній позивачці ОСОБА_5 завдано тяжких душевних страждань. У неї є мала дитина, але потерпіла і цивільна позивачка ОСОБА_5 не має можливості нею займатися і опікуватися, бо сама потребує реабілітації.
На початку судового розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_7 як цивільний відповідач та його представник адвокат ОСОБА_8 з мотивів відсутності лікарських призначень і підтверджень фактичних витрат повністю не визнали позов прокурора, поданий у порядку ст.128 КПК України в інтересах держави в особі Вараської міської ради і Рівненської обласної ради про стягнення витрат закладів охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, не визнали також позов ОСОБА_5 в частині вимог про відшкодування майнової шкоди, а в частині вимог про відшкодування моральної шкоди визнали частково в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. з огляду на матеріальне становище обвинуваченого і цивільного відповідача ОСОБА_7 .
У подальшому цивільний відповідач ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 повністю визнали позов, пред`явлений прокурором у порядку ст.128 КПК України в інтересах держави в особі Вараської міської ради і Рівненської обласної ради про стягнення витрат закладів охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, в сумі 18924 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн. 88 коп. і 57306 (п`ятдесят сім тисяч триста шість) грн. 78 коп. відповідно, в тому числі підстави пред`явлення цього позову прокурором, факти перебування потерпілої ОСОБА_5 після вчинення стосовно неї кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні в Державному закладі «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України» у реанімаційному відділенні з 21 лютого 2020 року до 24 лютого 2020 року та в Комунальному підприємстві «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 24 лютого 2020 року до 26 березня 2020 року та в обласному центрі ортопедії, травматології та вертербрології з 26 березня 2020 року до 14 квітня 2020 року, а також розмір витрат, понесених Державним закладом «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України» та Комунальним підприємством «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради у зв`язку з стаціонарним лікуванням ОСОБА_5 , потерпілої від вказаного злочину. Позов ОСОБА_5 в частині вимог про відшкодування майнової шкоди стягнення витрат на лікування в розмірі 318447 (триста вісімнадцять тисяч чотириста сорок сім) грн. цивільний відповідач ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 визнали повністю. Позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) грн. цивільний відповідач ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 визнали частково в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. При цьому ОСОБА_7 як цивільним відповідачем і його представником адвокатом ОСОБА_8 визнано обставини, що наведені у цивільному позові ОСОБА_5 на обґрунтування заявлених вимог, а саме: обставини події дорожньо-транспортної пригоди і отримання внаслідок неї потерпілою ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння, які зазначені в обвинувальному акті; потреби потерпілої ОСОБА_5 в лікуванні з моменту дорожньо-транспортної пригоди до теперішнього часу; придбання потерпілою ОСОБА_5 ліків і понесення інших витрат, пов`язаних із її лікуванням, на загальну суму 318447 (триста вісімнадцять тисяч чотириста сорок сім) грн., факт заподіяння потерпілій ОСОБА_5 моральної шкоди в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України; зміну потерпілою ОСОБА_5 її звичного стилю життя, втрату сну, апетиту і працездатності через отриману фізичну травму. Обвинувачений і цивільний відповідач ОСОБА_7 зазначив, що він усвідомлює, що потерпіла ОСОБА_5 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебуває в тяжкому положенні та зазнала моральних переживань, проте просив врахувати те, що він не бажав їй цього, не хотів, щоб вона зазнала вказаної травми. Згідно з доводами цивільного відповідача ОСОБА_7 він по можливості відшкодовував завдану потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду. Наступного дня після наїзду він прийшов до потерпілої ОСОБА_5 в лікарню, де родичі останньої давали йому списки ліків і медичних препаратів, які він купував для неї в аптеці. На лікування потерпілої ОСОБА_5 у березні 2020 року дав під розписку батьку потерпілого ОСОБА_4 кошти в сумі 40000 (сорок тисяч) грн. Згідно з поясненнями цивільного відповідача ОСОБА_7 всього в добровільному порядку він відшкодував потерпілій ОСОБА_5 приблизно 170000 (сто сімдесят тисяч) грн. заподіяної майнової шкоди, пов`язаної з необхідністю її лікування. Окрім цього, у вересні 2020 року він дав під розписку потерпілому ОСОБА_4 кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. на лікування потерпілої ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_7 вказав, що з березня 2020 року до вересня 2020 року він не надавав потерпілій ОСОБА_5 коштів, тому що попереднє добровільне відшкодування завданої майнової шкоди здійснювалось ним за рахунок отриманих ним і його родичами кредитів, які необхідно повертати. Цивільний відповідач ОСОБА_7 і його представник адвокат ОСОБА_8 визнали, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди не стосуються зазначених витрат на лікування, які були добровільно відшкодовані ОСОБА_7 приблизно в сумі 170000 (сто сімдесят тисяч) грн.
Вирішуючи цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Вараської міської ради і Рівненської обласної ради до ОСОБА_7 про стягнення витрат закладів охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, а також позов ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди і моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд застосував наступні норми цивільного та цивільного процесуального права.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Статтею 1167 ЦК України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 1 ч.2 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
У відповідності до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
За правилами, встановленими ч.ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
З врахуванням наведених правових норм, суд прийняв до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_7 як цивільним позивачем позову прокурора в інтересах держави в особі Вараської міської ради і Рівненської обласної ради до ОСОБА_7 про стягнення витрат закладів охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, та часткове визнання ним позову ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди і моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Таким чином, суд визнав за належне задоволити в повному обсязі цивільний позов, поданий прокурором в інтересах держави в особі Вараської міської ради і Рівненської обласної ради до ОСОБА_7 про стягнення витрат закладів охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, в сумі 18924 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн. 88 коп. і 57306 (п`ятдесят сім тисяч триста шість) грн. 78 коп. відповідно, та частково задоволити цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди і моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Зокрема, оскільки факт заподіяння цим злочином потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди в розмірі 318447 (триста вісімнадцять тисяч чотириста сорок сім) грн.визнається ОСОБА_7 як цивільним відповідачем і його представником адвокатом ОСОБА_8 , а 10 вересня 2020 року, тобто після подачі вказаного позову ОСОБА_5 в суд, цивільним відповідачем ОСОБА_7 було відшкодовано на лікування ОСОБА_5 5000 (п`ять тисяч) грн., що визнається представником цивільної позивачки адвокатом ОСОБА_6 та підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4 і його розпискою від 10 вересня 2020 року, то в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, стягненню із ОСОБА_7 в користь ОСОБА_5 підлягає 313447 (триста тринадцять тисяч чотириста сорок сім) грн. (318447 грн. 5000 грн.).

Судом встановлено, що окрім майнової шкоди, цим злочином, передбаченим ч.2 ст.286 КК України, який вчинений ОСОБА_7 , потерпілій і цивільній позивачці ОСОБА_5 завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом та отриманими тілесними ушкодженнями, які відносяться до категорії тяжких, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Внаслідок наїзду транспортного засобу, яким володів та керував на відповідній правовій підставі обвинувачений і цивільний відповідач ОСОБА_7 , який є винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, пішохід ОСОБА_5 , яка не порушила Правил дорожнього руху та переходила проїзну частину автодороги у спеціально відведеному місці по пішохідному переходу, у молодому віці отримала тяжку травму, у зв`язку з цим перенесла нестерпні фізичні болі, тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, в тому числі у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії медичних закладів, перенесла операційні втручання, на теперішній час позбавлена можливості самостійно себе обслуговувати та здійснювати догляд за своєю малолітньою дитиною, рухається лише в супроводі та за допомогою інвалідного візка або милиць на невеликі відстані, втратила працездатність, нюх і смак, нині проходить курс реабілітації, постійно нервує та переживає, що не може відновити своє здоров`я та реалізувати материнські права і обов`язки стосовно малолітньої дитини.
З огляду на встановлені судом обставини, а саме: характер вчиненого ОСОБА_7 злочину, характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала потерпіла і цивільна позивачка ОСОБА_5 , їх глибину, стан її здоров`я, погіршення здібностей потерпілої щодо самостійної ходьби і пересування, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках у зв`язку з отриманою важкою травмою, суд вважає за належне визначити розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню в сумі 200000 (двісті тисяч) грн.
Вказаний розмір відповідає засадам справедливості і розумності. При вирішенні цивільного позову ОСОБА_5 суд взяв до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року, щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви з іншого. Таким чином, цивільний позов ОСОБА_5 в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, підлягає частковому задоволенню в розмірі 200000 (двісті тисяч) грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за необгрунтованістю.
Частиною 9 ст.100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому: 1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю);
4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; 7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
У даному кримінальному провадженні автомобіль, марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , та фрагмент лакофарбового покриття, поміщений до паперового конверту з пояснювальними написами та підписами учасників огляду, згідно з постановою заступника начальника слідчого відділення Вараського ВП ГУНП України в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_11 від 23 лютого 2020 року (а.п.21-22) є речовими доказами як матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди. Отже, питання про їх долю відповідно до ч.9 ст.100 і п.2 ч.4 ст.374 КПК України підлягає вирішенню судом. При цьому суд врахував, що саме цим транспортним засобом обвинуваченим ОСОБА_7 було вчинено злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, і на ньому наявні сліди вчинення цього злочину. 21 лютого 2020 року обвинувачений ОСОБА_7 володів вказаним транспортним засобом, маючи на нього свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Литовської Республіки серії НОМЕР_4 та посвідчення водія серії НОМЕР_5 від 24 червня 2014 року. Вчиняючи цей злочин 21 лютого 2020 року під час керування вказаним транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_7 знав про використання ним цього транспортного засобу у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. За таких обставин, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України речові докази: автомобіль, марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , який належить юридичній особі «CENTRANA», якого купив обвинувачений ОСОБА_7 згідно з його показаннями, підлягає конфіскації, а фрагмент лакофарбового покриття знищенню, так як останній не має ніякої цінності і не може бути використаним. Окрім цього, згідно з п.7 ч.9 ст.100 КПК України речові докази: DVD R диск, що містить напис «4.7 GB DVD-R KAKTUZ 8-16х» із збереженим на ньому відеозаписом під назвою А01_5912, на якому зафіксовано обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21 лютого 2020 року по вулиці Л.Українки в м.Вараш, та DVD R диск, що містить напис «4.7 GB DVD-R KAKTUZ 8-16х» із збереженими на ньому відеозаписами під назвою ch08_2948, ch11_3009, на яких зафіксовано обставини, що передували дорожньо-транспортній пригоді та дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21 лютого 2020 року по вулиці Л.Українки в м.Вараш, необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Процесуальні витрати на залучення експертів Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в даному кримінальному провадженні в загальній сумі 7273 (сім тисяч двісті сімдесят три) грн. 92 коп., які документально підтверджені, згідно з ч.2 ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.
З врахуванням викладених обставин, на підставі ч.2 ст.286 КК України, керуючись ст.ст.128, 129, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Цивільний позов прокурора, заявлений в цьому кримінальному провадженні в інтересах держави в особі Вараської міської ради і Рівненської обласної ради до ОСОБА_7 про стягнення витрат закладів охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, задоволити.
Стягнути з ОСОБА_7 в користь бюджету м.Вараш Рівненської області (Вараської міської об`єднаної територіальної громади) витрати на стаціонарне лікування в Державному закладі «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України» особи, потерпілої від злочину, ОСОБА_5 в сумі 18924 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривні 88 копійок.
Стягнути з ОСОБА_7 в користь бюджету Рівненської області (Рівненської обласної ради) витрати на стаціонарне лікування в Комунальному підприємстві «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради особи, потерпілої від злочину, ОСОБА_5 в сумі 57306 (п`ятдесят сім тисяч триста шість) гривень 78 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової і моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_5 313447 (триста тринадцять тисяч чотириста сорок сім) гривень в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_5 200000 (двісті тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової і моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відмовити.
Речові докази в даному кримінальному провадженні: автомобіль, марки «BMW 320D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , конфіскувати; фрагмент лакофарбового покриття знищити; DVD R диск, що містить напис «4.7 GB DVD-R KAKTUZ 8-16х» із збереженим на ньому відеозаписом під назвою А01_5912, на якому зафіксовано обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21 лютого 2020 року по вулиці Л.Українки в м.Вараш, та DVD R диск, що містить напис «4.7 GB DVD-R KAKTUZ 8-16х» із збереженими на ньому відеозаписами під назвою ch08_2948, ch11_3009, на яких зафіксовано обставини, що передували дорожньо-транспортній пригоді та дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21 лютого 2020 року по вулиці Л.Українки в м.Вараш залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні в сумі 7273 (сім тисяч двісті сімдесят три) гривні 92 копійки.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, - в цей самий строк з моменту вручення їй копії вироку.
Копію даного вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.
Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1