Справа № 452/2636/20
Провадження № 1-кп/452/424/2020
ВИРОК
Іменем України

01 жовтня 2020 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця, раніше несудимого,-

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 405 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що 29.07.2019 року, приблизно о 14 год. 15 хв., під час проведення шикування особового складу батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , на території стоянки спеціальної техніки даної частини, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , лейтенант ОСОБА_6 з метою забезпечення дотримання військової дисципліни, доповів своєму прямому начальнику - командиру вказаного батальйону підполковнику ОСОБА_7 про відсутність на шикуванні одного з підлеглих йому військовослужбовців, а саме, командира відділення світлотехнічного забезпечення тимчасово ввіреної йому роти молодшого сержанта ОСОБА_4 .

Однак, приблизно через 3 хв. після здійснення лейтенантом ОСОБА_8 вказаної доповіді, на шикування особового складу батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 прибув молодший сержант ОСОБА_4 , якому командир даного батальйону підполковник ОСОБА_7 висловив зауваження з приводу запізнення на післяобіднє шикування особового складу батальйону.

При цьому, підполковник ОСОБА_7 повідомив молодшому сержанту ОСОБА_4 про здійснену лейтенантом ОСОБА_8 відповідну доповідь з приводу його відсутності на шикуванні та дозволив йому ( ОСОБА_4 ) стати в стрій.

Надалі, близько 14 год. 23 хв., після закінчення шикування особового складу батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_4 , перебуваючи на території стоянки спеціальної техніки військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи, що тимчасово виконуючий обов`язки командира роти радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенант

ОСОБА_6 є щодо нього начальником та виконує обов`язки з військової служби у порушення порядку проходження військової служби, відносин підлеглості, військової честі та дисципліни, прагнучи продемонструвати начальнику свою удавану фізичну перевагу, принизити його честь та гідність, будучи незадоволеним діями лейтенанта

ОСОБА_8 у зв`язку із виконанням ним обов`язків військової служби, а саме, здійснення доповіді командиру вказаного батальйону підполковнику

ОСОБА_7 з приводу його відсутності на шикуванні особового складу, почав висловлювати свої претензії лейтенанту ОСОБА_8 , після чого наніс останньому один удар головою в ділянку обличчя, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного перелому коронкової частини 22-го зуба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В ході досудового розслідування прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 ,

31 серпня 2020 року уклали письмову угоду про визнання винуватості, яка містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 405 КК України, де вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні ним вказаного вище кримінального правопорушення, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні одну неповнолітню дитину, являється учасником бойових дій. В даній угоді про визнання винуватості також вказано узгоджене прокурором та обвинуваченим покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки із відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави, а також згода сторін на його призначення та наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Розглянувши у відкритому підготовчому засіданні угоду між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення обвинуваченого та його захисника, міркування прокурора та потерпілого про її затвердження, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність її вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене покарання з наступних підстав:

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода, завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода, завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме, ступінь сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення.

Як убачається з пояснень обвинуваченого та захисника - адвоката, міркувань прокурора та потерпілого в суді, письмової згоди потерпілого прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 від 31 серпня 2020 року, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, у матеріалах справи відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз, що підтвердив у суді і сам обвинувачений ОСОБА_4 , у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання ним винуватості у його скоєнні.

Злочин,передбачений ч. 3 ст. 405 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до злочинів невеликої тяжкості, а, отже, угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 узгоджено, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченому повинно бути призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки із відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Таким чином, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинене цим обвинуваченим кримінального правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Процесуальних витрат по справі немає.

Цивільний позов не заявлено.

З речовими доказами по справі слід поступити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 468 - 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 серпня 2020 року в межах кримінального провадження № 0000069 від 07 серпня 2019 року між прокурором військової прокуратури Івано Франківського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 405 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки із відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази, які у відповідності до постанов слідчого Третього слідчого відділу СУ ТУ ДБР від 18.09.2019 року та 06.12.2019 року визнані речовими доказами, а саме: медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_8 , та довідку стоматологічної клініки «Перлина» передані під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим та прокурором виключно з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя