Справа № 991/332/21
Провадження № 1-кс/991/342/21
УХВАЛА

21 січня 2021 року місто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

власника майна ОСОБА_3

представника власника майна ОСОБА_4 ,

детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду клопотання представника власника майна ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, подане у рамках кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000571, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 369 КК України.

19.01.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшло зазначене клопотання.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11.12.2020 накладено арешт з метою забезпечення конфіскації, із забороною відчуження, розпорядження на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме:

-автомобіль Lexus ES 300H, 2020 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 ;

-автомобіль SKODA OCTAVIA 1.6 LX, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 ;

-причіп ОДИСЕЙ 01, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , VIN-код НОМЕР_6 ;

-на частку ОСОБА_6 у спільній сумісній власності подружжя із ОСОБА_3 , а саме Ѕ автомобіля BMW 530I, 2018 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , VIN-код НОМЕР_8 ;

-на частку ОСОБА_6 у спільній сумісній власності подружжя із ОСОБА_3 , а саме Ѕ житла загальною площею 108.4 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 231);

-на частку ОСОБА_6 у спільній сумісній власності подружжя із ОСОБА_3 , а саме Ѕ земельної ділянки площею 0.1509 га за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :05:001:0074);

-на частку ОСОБА_6 у спільній сумісній власності подружжя із ОСОБА_3 , а саме Ѕ земельної ділянки площею 0.25 га за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :05:001:0075).

Зазначає, що клопотання про арешт розглянуто формально, у зв`язку із чим арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та порушує законне право добросовісного власника майна володіти, розпоряджатись та користуватись своїм майном.

Вказує, що арешт накладений на автомобіль BMW 530I, 2018 року випуску та житло загальною площею 108.4 м2 має бути скасований, оскільки його накладено необґрунтовано, у зв`язку з наступним.

13.10.2017 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб.

13.12.2019 між ними укладено шлюбний договір, предметом якого є майнові відносини між подружжям.

Відповідно до п. 4.1 цього договору подружжя домовились, що на майно набуте за час шлюбу не поширюються положення ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК), а саме це майно не є (не буде вважатись) спільною сумісною власністю. Згідно з п 4.2.1 майно, право на яке підлягає державній реєстрації належить на праві особистої приватної власності тому із подружжя, на ім`я якого майно зареєстроване.

01.10.2020 між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ця квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 , право власності на автомобіль BMW 530I, 2018 року випуску належить ОСОБА_3 .

Вказане майно придбано ОСОБА_3 після укладення шлюбного договору, а тому, на нього не поширюється положення ст. 60 СК, а саме, воно не є спільною сумісною власністю подружжя.

Щодо нього не може бути застосовано конфіскацію, так як ОСОБА_3 не має статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні.

Як підсумок, представник власника майна вказує, що арештом майна порушуються права ОСОБА_3 , передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку з цим, представник власника майна ОСОБА_4 просить скасувати накладений арешт, а саме на: автомобіль BMW 530I, 2018 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , VIN-код НОМЕР_8 та житло загальною площею 108.4 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 231).

У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Власниця майна ОСОБА_3 підтримала свого представника.

В свою чергу детектив Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив. Звернув увагу слідчого судді, що у п.5.5 та 9.1 зазначеного шлюбного договору йдеться, що нерухоме майно вважається особистою приватною власністю одного з подружжя лише, якщо воно набуте кимось із подружжя за рахунок своїх батьків. А доказів, за чиї кошти придбане зазначене у клопотанні майно, до клопотання не додано.

Дослідивши клопотання та матеріали, якими представник обґрунтовує свої доводи, заслухавши доводи представника та детектива Національного антикорупційного бюро України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно пункту 3 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У цьому випадку арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК).

Одночасно з цим, абзац 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, зазначає, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із клопотання та копій матеріалів, якими захисник обґрунтовує свої доводи вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000571 розслідуються обставини можливої пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11.12.2020 (справа № 991/10154/20, провадження № 1-кс/991/10412/20) у цьому кримінальному провадженні накладено арешт з метою забезпечення конфіскації, із забороною відчуження та розпорядження, зокрема:

-на частку ОСОБА_6 у спільній сумісній власності подружжя із ОСОБА_3 , а саме Ѕ автомобіля BMW 530I, 2018 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , VIN-код НОМЕР_8 ;

-на частку ОСОБА_6 у спільній сумісній власності подружжя із ОСОБА_3 , а саме Ѕ житла загальною площею 108.4 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 231).

Із наданих до суду матеріалів встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 13.10.2017 зареєстровано шлюб.

13.12.2019 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено шлюбний договір, яким регулюються виключно майнові відносини між ними та визначаються їх майнові права та обов`язки. Він посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 4.1.розділу 4 «Правовий режим майна подружжя після укладення договору» подружжя домовилися (дійшли згоди), що на майно, яке набуте чоловіком (дружиною) за час шлюбу, починаючи від дати його державної реєстрації, не поширюються положення ст. 60 СК, а саме, це майно не є (не буде вважатися) спільною сумісною власністю подружжя. Подружжя дійшли згоди, що майно, яке буде набуте чоловіком (дружиною) під час шлюбу, починаючи від дати укладення договору, є особистою приватною власністю чоловіка (дружини). Згідно з п. 4.2.1. цього договору майно, право на яке підлягає державній реєстрації належить на праві особистої приватної власності тому з подружжя, на ім`я якого майно зареєстроване.

При цьому відповідно до п.5.5 у розділі 5 «Особливості правового режиму окремих видів майна», на який звернув увагу детектив, викладене наступним чином:

Квартири, житлові і нежитлові будинки і споруди, нежитлові приміщення, гаражі, пакромісця в підземних і наземних паркінгах та інші об`єкти нерухомого майна і земельні ділянки з будівлями на них та інше майно, право на яке підлягає реєстрації, придбане або побудоване подружжям до шлюбу або в період шлюбу, є власністю того з подружжя, на чиє ім`я воно оформлено та зареєстроване чи набуте в порядку спадкування, дарування або в інший спосіб одним з членів подружжя від його батьків, тобто набуте чоловіком від своїх батьків, вважатиметься особистою приватною власністю чоловіка, а набуте дружиною від своїх батьків, вважатиметься особистою приватною власністю дружини.
Аналіз зазначеного пункту договору свідчить, що він стосується майна подружжя, яке набуте до або під час шлюбу різними способами, яке вважатиметься особисто власністю одного з подружжя. Цими видами набуття є:

- придбання;

- побудова;

- спадкування;

- дарування;

- інший спосіб набуття майна одним з членів подружжя від батьків кожного з них.

Отже, п.5.5 кореспондується із п.п.4.1 та 4.2 договору, та визначає особистою приватною власністю подружжя , в тому числі, нерухоме майно, придбане у період шлюбу за договором купівлі-продажу за будь-які кошти.

У п.9.1 розділу 9 «Додаткові умови» йдеться, що не потрібна згода іншого з подружжя при здійсненні будь-яких дій щодо особистого майна, а також про те, що воно не може бути визнане сумісною власністю.

01.10.2020 між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 площею 108,4 кв.м.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 площею 108,4 кв.м є ОСОБА_3 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 власником автомобіля марки BMW модель 530І, 2018 року випуску, VIN-код НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_7 є ОСОБА_3 . Дата реєстрації 15.08.2020.

Таким чином, це майно набуте ОСОБА_3 після укладення шлюбного договору.

За змістом ч. 1, 3 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, частина 1 ст. 64 СК зазначає, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Глава 10 СК регулює право укладення шлюбного договору, його зміст, форму, строк дії тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 97 СК сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень статті 60 цього Кодексу і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11.12.2020 арешт накладено через віднесення вищезазначеного майна, до майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Одночасно з цим, шлюбним договором від 13.12.2019, який укладено до 08.09.2020 (реєстрації кримінального провадження № 0000571) встановлено, що положення ст. 60 СК (підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя) на поширюються на майно набуте кожним з них під час шлюбу, а належить на праві особистої приватної власності тому з подружжя, на ім`я якого майно зареєстроване.

Доказів визнання даної угоди недійсною стороною обвинувачення не надано, а тому право особистої приватної власності ОСОБА_3 на автомобіль та квартиру презюмується в силу закону.

Також, не надано доказів того, що ОСОБА_3 є підозрюваною у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000571, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 369 КК України, що виключає можливість накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт, накладений на частки ОСОБА_6 у спільній сумісній власності квартири та автомобіля, які на праві особистої приватної власності належать ОСОБА_3 , не можна вважати обґрунтованим, оскільки вказані відомості про шлюбний договір не були відомі слідчому судді. Отже накладений арешт на майно ОСОБА_3 порушує право останньої на вільне володіння, користування та розпорядження майном, а тому, його слід скасувати.

Враховуючи це, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав, визначених у ст. 174 КПК України, для скасування арешту майна.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

-клопотання представника власника майна ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити;

-скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11.12.2020 (справа № 991/10154/20, провадження № 1-кс/991/10412/20), а саме на:

1) Ѕ автомобіля BMW 530I, 2018 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , VIN-код НОМЕР_8 ;

2) Ѕ житла загальною площею 108.4 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 231).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1