Провадження № 1-м/234/5/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів в залі суду № 7 м. Слов`янська Донецької області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Билбасівка, Слов`янського району, Донецької області, громадянки України, без освіти, не заміжньої, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2020 року Міністерство юстиції України звернулось до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України. З якого вбачається, що за вироком Корольовського міського суду Московської області від 30.10.2018 року з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 29.08.2019 року та постановою Корольовського міського суду Московської області від 30.01.2020 року ОСОБА_3 засуджено до покарання у вигляді 7 років 4 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п. г ч. 4 ст. 228.1 та ч. 3 ст. 30, пунктом г ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб у великому розмірі) КК Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_3 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Володимирівській області», початок строку відбуття покарання 29.08.2019 року; кінець відбуття строку покарання 05.06.2025 року.

Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з проханням розглядати клопотання без участі у судовому засіданні представника, яка згідно з ч. 1 ст. 610 КПК України не є обов`язковою.

Прокурор Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив судове засідання провести в його відсутність, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської

Федерації у відповідність із законодавством України підтримав, просив його задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду РФ, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22.09.1995 р. визначено, що компетентні органи влади держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.
При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання у продовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було засуджено вироком Корольовського міського суду Московської області від 30.10.2018 року з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 29.08.2019 року та постановою Корольовського міського суду Московської області від 30.01.2020 року ОСОБА_3 засуджено до покарання у вигляді 7 років 4 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п. г ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі) та ч. 3 ст. 30, пунктом г ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб у великому розмірі) КК Російської Федерації.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 висловила бажання бути переданою в Україну для подальшого відбуття покарання, що підтверджується її особистою заявою. (а.с. 37).

Відповідно до довідки про відбутий та невідбутий строк ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що початок строку 28 серпня 2019 року, кінець строку 05 червня 2025 року, станом на 27 квітня 2020 року не відбутий строк покарання складає - 05 років 01 місяці 08 днів; відбутий строк покарання складає 02 рік 02 місяців 23 день. (а.с. 38).

У відповідність до ч. 3 ст. 609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч.3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджена за ч.3 ст.30, п. г ч.4 ст.228.1 та ч.3 ст.30, пунктом г ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, а саме замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі та замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб у великому розмірі.

Відповідно до діючого Кримінального кодексу України:

- ч.2 ст. 15 КК України - замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

- ст. 307 КК України регулює покарання за - незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Зокрема зміст ч.3 ст. 307 КК України зводиться до наступного " Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього, - караються позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна".

Пунктом п.2 ч.4 ст. 610 КПК України передбачено, що якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримається строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Приймаючи до уваги, що мінімальна санкція з якої починається відповідальність засудженого за КК України становить 9 років позбавлення волі, суд дотримається строку, визначеного вироком суду РФ відносно ОСОБА_3 .

Відповідно до частини 3 статті 603 КПК України при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що призначене ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за вироком Корольовського міського суду Московської області від 30.10.2018 року з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 29.08.2019 року та постановою Корольовського міського суду Московської області від 30.01.2020 року - за своїм видом і тривалістю є сумісним із законодавством України та співвідноситься із заходами примусу, передбаченими КК України за вчинення аналогічних діянь, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Корольовського міського суду Московської області від 30.10.2018 року з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 29.08.2019 року та постановою Корольовського міського суду Московської області від 30.01.2020 року щодо ОСОБА_3 та вважати останню засудженою за ч.2 ст. 15, ч.3 ст.307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 4 місяці.

Разом з тим суд зазначає, що додаткове покарання передбачене санкцією ст. 307 ч.3 КК України у виді конфіскації майна суд не призначає оскільки фактично це значно погіршує правове становище засудженого, та посилювало б його кримінальну відповідальність, оскільки таке додаткове значне покарання як конфіскація майна судом РФ застосовано не було.

Крім того слід зазначити, що прописане у вироку РФ відбуття покарання у виправній колонії суворого режиму не підлягає виконанню на території України оскільки не передбачено чинним кримінальним законом та за своєю суттю погіршує правове становище засудженого.

Відповідно ч.5 ст. 72. КПК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

У зв`язку з вищевказаним на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування по-карання ОСОБА_3 слід зарахувати строк перебування її під вартою як попереднє ув`язнення з 04.02.2018 року (з моменту затримання підозрюваної у скоєнні злочину), по дату набуття вироком законної сили включно, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 602, 603, 609, 610 КПК України, Конвенцією про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Корольовського міського суду Московської області від 30.10.2018 року з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 29.08.2019 року та постановою Корольовського міського суду Московської області від 30.01.2020 року згідно якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено до покарання у вигляді 7 років 4 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання в колонії загального режиму за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. г ч. 4 ст. 228.1 та ч. 3 ст. 30, пунктом г ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженою за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України та призначити їй покарання за даною статтею у вигляді 7 років 4 місяці позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до вироку Корольовського міського суду Московської області від 30.10.2018 року з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 29.08.2019 року та постановою Корольовського міського суду Московської області від 30.01.2020 року рахувати з 29 серпня 2019 року.

Зарахувати засудженій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк відбування покарання - строк її попереднього ув`язнення з 04.02.2018 року по 29.08.2019 року включно, у відповідності з вимогами ч.5 ст.72 КК України , з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити попередній - тримання під вартою.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Донецького Апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Слов`янського

міськарйонного суду ОСОБА_1