ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/1068/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №01082 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 серпня 2020 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дунаївці, Хмельницької області, громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 серпня 2020 року продовжено відносно ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 19.08.2020 року.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Визнати недопустимими судово-медичні експертизи, проведені в межах кримінального провадження та виключити їх з числа доказів.
Повторно і законно його допитати і долучити нові свідчення (покази) у кримінальному провадженні.
Змінити правову кваліфікації його дій з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст. 125 КК України.
Вказує, що прокурор не виконав обов`язок довести обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, наявність реальних ризиків для обрання найбільш суворого запобіжного заходу, а слідчий суддя не здійснив належного судового контролю при вирішення питання щодо запобіжного заходу.
Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні навіть не заявив власне клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, а просто попросив продовжити строк тримання його під вартою, чим порушив покладені на нього обов`язки.
Зазначає, що на стадії досудового розслідування кримінального провадження відносно нього було порушено вимоги ст. 40 КПК України. На момент вирішення питання слідчим суддею про обрання запобіжного заходу, він не зміг говорити правду, оскільки працівники поліції до нього застосовували насильство.
Посилається на те, що під час досудового розслідування кримінального провадження, було порушено вимоги ст. 69, 106, 103, 104, 290, 87 КПК України.
Просить кримінальне провадження повернути на стадію досудового розслідування, визнати недопустимими висновки експертиз та виключити останні з числа доказів.
Вважає, що його було незаконно затримано та протиправно відкрито проти нього кримінальне провадження, а досудове слідство, проведене з грубим порушенням вимог КПК.
Зазначає, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, його вина не доведена, пред`явлена підозра необґрунтована та не підтверджена доказами, а також не доведений жоден із ризиків, передбачених ст. 177 КК України.
З огляду на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, вважає, що є підстави для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання або на підписку про невиїзд.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши виділені матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Мотиви Суду.
Відповідно до п.2 ч.2,3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Як слідує із матеріалів кримінального провадження резолютивну частину ухвали суду відносно ОСОБА_7 , постановлено та оголошено в судовому засіданні 19.08. 2020 року за участі обвинуваченого та його захисника.
Апеляційна скарга обвинуваченого до відділення поштового зв`язку була подана 21.08.2020 року, відтак, слід дійти висновку, що ОСОБА_7 звернувся до суду в межах строку на апеляційне оскарження, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження є таким, що заявлене помилково.
Вбачається, що у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за №01082.
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2020 року застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 24.07.2020 року включно. Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у відповідності до ч.4 ст. 183 КПК України слідчим суддею не визначався.
Як видно зі змісту ухвали слідчим суддею на стадії досудового розслідування кримінального провадження було встановлено наявність ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Надалі ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 липня 2020 року запобіжний захід відносно ОСОБА_7 продовжено до 21.08.2020 року включно.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 серпня 2020 року, що є предметом розгляду в апеляційному порядку, продовжено ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 19.08.2020 року.
Відповідно до положень ст. 314, 315, 331 КПК України до закінчення строку дії попередньої ухвали, суд зобов`язаний вирішити питання про доцільність подальшого тримання особи під вартою.
Судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали суду про продовження строку тримання ОСОБА_7 не закінчився.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання від вартою, суд виходив із того, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, оскільки ризики, які були враховані на стадії досудового розслідування при обранні запобіжного заходу продовжують існувати. При цьому взяв до уваги те, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, законного джерела доходу не має.
Продовжуючи строк дії запобіжного заходу, суд має перевірити чи не зменшилися на стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.
Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання ( продовження) запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.
Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Як видно із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у закінченому замаху на скоєння особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.
Характер інкримінованого кримінального правопорушення, пов`язаного із діями, спрямованими на позбавлення життя людини з використанням особливо небезпечного предмета ножа, а також локалізація тілесних ушкоджень, вагомо вказує на підвищену суспільну небезпеку скоєного.
Відомостей щодо наявності у обвинуваченого сім`ї, дітей чи утриманців, а також офіційного місця роботи, законного джерела доходів, постійного місця проживання чи місця реєстрації виділені матеріали кримінального провадження не містять.
Сукупність вказаних обставин дають підстави для висновку, що у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, які б могли слугувати запорукою належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 протягом судового розгляду кримінального провадження.
Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також недоведеність наявності у нього міцних соціальних зв`язків, наряду із відсутністю у ОСОБА_7 законного джерела доходів, постійного місця проживання, та обставина, що у провадженні ще не досліджувалися судом докази свідчить про правильність висновків суду про продовження існування на цій стадії кримінального провадження ризиків, встановлених на стадії застосування запобіжного заходу.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України»).
Відомості, що характеризують особу обвинуваченого, були враховані як на стадії застосування запобіжного заходу, так і при продовженні строку його дії.
Доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, апелянтом не надано.
Відомості про особу обвинуваченого у сукупності з іншими обставинами, що підлягають врахуванню відповідно до положень ст. 178 КПК України доводять, що на даній стадії кримінального провадження більш м`який запобіжний захід, як про те вказує апелянт, не зможе запобігти наявним ризикам.
Твердження ОСОБА_7 про недоведеність прокурором ризиків, заявлених у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, слід визнати безпідставними.
Доводи обвинуваченого про те, що прокурор не заявляв клопотання про продовження строку тримання під вартою, а лише звернувся до суду і з відповідним проханням є неприйнятними.
Виділені матеріали кримінального провадження містять копію клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Із технічного запису фіксації судового засідання від 19.08.2020 року слідує, що прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою, навівши відповідні мотиви і доводи на його підтвердження.
Та обставина, що в судовому засіданні приймав участь прокурор ОСОБА_10 , що входить до складі групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні не зобов`язує його окремо подавати клопотання від свого імені, оскільки прокурори , що входять до складу групи прокурорів, визначеної у конкретному кримінальному провадженні діють як єдина процесуальна особа прокурор.
Стороні захисту було забезпечено право висловити власну позицію щодо заявленого прокурором клопотання.
Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги обвинуваченого про необґрунтованість висновку суду про доцільність продовження тримання його під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого висновки суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Посилання обвинуваченого на незаконність його затримання, недоведеність його винуватості скоєнні інкримінованого злочину не можуть бути прийняті до уваги, оскільки питання допустимості доказів, їх достатності для доведення винуватості особи підлягають вирішенню за результатами судового розгляду кримінального провадження по суті .
Питання обґрунтованості підозри на даній стадії кримінального провадження не може бути предметом перевірки, оскільки ці питання перевіряються на стадії досудового розслідування слідчим суддею .
Наразі триває стадія судового розгляду кримінального провадження, який здійснюється у межах визначених ст. 337 КПК.
Вказівка щодо протиправності відкриття кримінального провадження, проведення досудового слідства з порушенням вимог КПК є неприйнятними, оскільки при вирішені питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою під час судового розгляду, апеляційний суд не може наперед надавати оцінку доказам з точки зору допустимості та достатності, а також фактичним обставинам кримінального провадження, для доведення винуватості обвинуваченого у вчинені інкримінованих злочинів.
Як вже було зазначено, питання доведення винуватості особи вирішуються судом за результатами судового розгляду.
З цих же підстав не підлягає задоволенню і вимога апелянта про зміну правової кваліфікації його дій, визнання певних доказів недопустимими, повернення кримінального провадження на стадію досудового розслідування , оскільки суд апеляційної інстанції, в межах компетенції визначеної ст. 407 КПК України, за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу, позбавлений процесуальної можливості прийняти будь-яке із зазначених рішень, про які просить апелянт.
Вбачається, що сторона захисту звернулася до правоохоронних органів із заявою про застосування до ОСОБА_7 недозволених методів досудового розслідування з метою змусити його визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, відомості внесені до ЄРДР.
Результати проведення розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_7 підлягають оцінці судом під час проведення судового розгляду.
Істотних порушень вимог КПК, які б стали безумовною підставою для скасування ухвали, під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 серпня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4