Справа №162/373/20
Номер провадження 1-кс/162/270/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року смт.Любешів

Слідчий суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
представника власника вилученого майна - адвоката ОСОБА_3 ,
начальника СВ Любешівського ВП
Камінь-Каширського ВП ГУНП
у Волинській області ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника вилученого майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000116,-
встановив:
Представник власника вилученого майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 звернулася із клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000116 від 12 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, а саме: мобільний телефон марки Nokia, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , SIM-картку оператора стільникового зв`язку ВФ Україна № НОМЕР_3 та SIM-картку оператора стільникового зв`язку Київстар № НОМЕР_4 .
В клопотанні представник зазначила, що ухвалою слідчого судді Любешівського районного суду Волинської області від 14 травня 2020 року справа №162/373/20 (провадження №1-кс/162/125/2020) накладено арешт на вказане вище майно з підстав необхідності збереження речових доказів для забезпечення виконання завдань кримінального провадження, що надасть змогу, під час досудового розслідування, безперешкодно провести судові експертизи та прийняти законне процесуальне рішення у справі.
Ухвалою слідчого судді Любешівського районного суду Волинської області від 22 липня 2020 року справа №162/373/20 (провадження №1-кс/162/207/2020) надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, що становить охоронювану законом таємницю спілкування, які перебувають у володінні ОСОБА_5 , а саме, до інформації в електронному вигляді, що міститься у мобільному телефоні марки «Nokia Х2» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 . Встановлено строк дії цієї ухвали до 21 серпня 2020 року включно.
Представник заявника вважає, що всі необхідні слідчі дії з мобільним телефоном та SIM-картками, як джерелом доказів, виконані. Оскільки доказів причетності ОСОБА_5 до злочину, передбаченого ч.3 ст.309 КК України до цього часу не надано, на даний час підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 не оголошено, а тому на думку представника відпала потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного вище майна.
В судовому засіданні представник власника вилученого майна - адвокат ОСОБА_3 , просила слідчого суддю скасувати арешт майна, а саме: мобільного телефону марки Nokia, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , SIM-картку оператора стільникового зв`язку ВФ Україна № НОМЕР_3 та SIM-картку оператора стільникового зв`язку Київстар № НОМЕР_4 , з підстав викладених у самому клопотанні.
Начальник СВ Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо скасування арешту на SIM-картки, проте просив слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання в частині скасування арешту на мобільний телефон з тих підстав, що арешт повинен бути накладений на майно власника до прийняття остаточного рішення в даному кримінальному провадженні.
Вислухавши в судовому засіданні пояснення начальника СВ ОСОБА_4 , представника власника вилученого майна - адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
В ході розгляду клопотання було встановлено, що ухвалою слідчого судді Любешівського районного суду від 14 травня 2020 року клопотання старшого слідчого ОСОБА_6 про арешт майна було задоволено частково. Накладено арешт, в тому числі на мобільний телефон марки Nokia, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , SIM-картку оператора стільникового зв`язку ВФ Україна № НОМЕР_3 та SIM-картку оператора стільникового зв`язку Київстар № НОМЕР_4 , шляхом заборони на їх відчуження, розпорядження та користування.
Так, ч.1 ст.174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається з матеріалів, вказані вище мобільний телефон та SIM-картки визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000116, а за змістом положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження саме речових доказів.
Відповідно до п.9 ст.100 КПК України доля речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішення законної сили.
Разом з цим, згідно зі статтями 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Таким чином, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

Крім того, однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п.21 ч.1 ст.7 КПК України, є розумність строків.

Відповідно до ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Так, ухвалою слідчого судді Любешівського районного суду Волинської області від 22 липня 2020 року слідчим СВ Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області надано дозвіл на тимчасовий доступ до інформації в електронному вигляді, що міститься у мобільному телефоні марки «Nokia Х2» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 та встановлено строк дії цієї ухвали до 21 серпня 2020 року включно.
В судовому засіданні, під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, начальником слідчого відділення не було наведено жодного аргументу та не надано суду жодного доказу, які б і надалі виправдовували такий ступінь обмеження права особи у користуванні власним майном та що свідчило б про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.
Разом з цим, враховуючи той факт, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого було накладено арешт, в тому числі, на мобільний телефон марки «Nokia Х2» триває, вказаний телефон має значення у кримінальному провадженні речового доказу, тому збереження його має бути належним чином забезпечене.
На підставі вищевикладеного, дотримуючись вимог ст.41 Конституції України, слідчий суддя прийшов до висновку, що на час розгляду вказаного клопотання відпала необхідність в застосуванні арешту майна в тому обсязі, який визначений в ухвалі слідчого судді Любешівського районного суду Волинської області від 14 травня 2020 року, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню, арешт накладений на SIM-картку оператора стільникового зв`язку ВФ Україна № НОМЕР_3 та SIM-картку оператаора стільникового зв`язку Київстар № НОМЕР_4 - скасувати; накладений арешт на мобільний телефон марки Nokia підлягає частковому скасуванню, в частині надання дозволу володільцю вилученого майна ОСОБА_5 користуватись даним мобільним телефоном.
Керуючись ст.ст.100, 170, 174 КПК України, слідчий суддя,-
постановив:
Клопотання представника власника вилученого майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000116 - задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Любешівського районного суду Волинської області від 14 травня 2020 року, на мобільний телефон марки Nokia, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в частині заборони його користування.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Любешівського районного суду Волинської області від 14 травня 2020 року, на SIM-картку оператора стільникового зв`язку ВФ Україна № НОМЕР_3 та SIM-картку оператаора стільникового зв`язку Київстар № НОМЕР_4 .
Мобільний телефон марки Nokia, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , SIM-картку оператора стільникового зв`язку ВФ Україна № НОМЕР_3 та SIM-картку оператора стільникового зв`язку Київстар № НОМЕР_4 повернути власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала слідчого судді є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження у суді.
Повний текст ухвали складено 02 вересня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1