В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0002030 від 02.12.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця хутора Сєверний Цілинського району Ростовської області Російської Федерації, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

?01.08.2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

?17.12.2016 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців та звільненого на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

?02.03.2017 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;

?30.11.2017 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;

?11.12.2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік та звільненого на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

20.11.2020 року, приблизно о 14 год. 30 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не видалося можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував в приміщенні квартири за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_3 , де він тимчасово мешкав сумісно з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В той же день та час, у вказаному місці у ОСОБА_4 , який має не погашену і не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів, виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 20.11.2020 року, приблизно о 14 год. 30 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, з метою заволодіння чужим майном для подальшого звернення на свою користь таємно викрав майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: залізний напільний обігрівач, радянського виробництва; пасатижі радянського виробництва, дорожню сумку зеленого кольору з ручками коричневого кольору, рюкзак чорного кольору, кофту жіночу, на ґудзиках, чорного кольору фірми «CEDARWOOD STATE», кофту жіночу, з капюшоном на молнії, чорного кольору фірми «SIKSIN».

Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на суму 622 гривні 74 копійки.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 11 листопада 2020 року, приблизно о 11 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , знаходився за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_4 , разом із потерпілим ОСОБА_8 , у якого ОСОБА_4 побачив мобільний телефон марки «Samsung» модель «GТ 938301(RTI)» в корпусі білого кольору у б/в стані, imei: НОМЕР_1 , s/n: НОМЕР_2 .

В той же день та час, у вказаному місці у ОСОБА_4 , який має не погашену і не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів, виник протиправний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 11 листопада 2020 року, приблизно о 11 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном для подальшого звернення на свою користь, шляхом зловживання довірою, попросив у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung» модель «GТ 938301(RTL)» в корпусі білого кольору у б/в стані, imei: НОМЕР_1 , s/n: НОМЕР_2 під приводом здійснити дзвінок, та не маючи наміру повертати його власнику.

В той же день та час потерпілий ОСОБА_8 , не усвідомлюючи злочинних намірів та протиправного характеру дій ОСОБА_4 погодився та добровільно передав останньому мобільний телефон марки «Samsung» модель «GТ 938301(RTL)» в корпусі білого кольору у б/в стані, imei: НОМЕР_1 , s/n: НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку судового експерта становить 216 гривень 67 копійок.

Після цього, отримавши вищезазначений мобільний телефон, ОСОБА_4 , доводячи свій протиправний умисел до кінця, скориставшись довірою потерпілого ОСОБА_8 , не бажаючи повертати мобільний телефон власнику, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, покинув місце скоєння кримінального правопорушення, тим самим вилучив чуже майно із законного володіння його власника і розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши при цьому потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на суму 216 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, приблизно в кінці вересня 2020 року в денний час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , знаходився за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_5 , де також знаходився потерпіла ОСОБА_9 .

В той же день та час, у вказаному місці у ОСОБА_4 , який має не погашену і не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів, виник протиправний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій протиправний умисел, приблизно в кінці вересня 2020 року, в денний час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні кв. АДРЕСА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном для подальшого звернення на свою користь, шляхом зловживання довірою, попросив у ОСОБА_9 , двоколісну металеву тачку радянського виробництва, під приводом здійснити власних потреб.

В той же день та час потерпіла ОСОБА_9 , не усвідомлюючи злочинних намірів та протиправного характеру дій ОСОБА_4 погодилась та добровільно передала останньому належну їй двоколісну металеву тачку радянського виробництва, вартість якої, згідно висновку судового експерта становить 396 гривень 67 копійок.

Після цього, отримавши вищезазначену двоколісну металеву тачку радянського виробництва, ОСОБА_4 , доводячи свій протиправний умисел до кінця, скориставшись довірою потерпілої ОСОБА_9 , не бажаючи повертати двоколісну металеву тачку радянського виробництва власнику, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення власних потреб, покинув місце скоєння кримінального правопорушення, тим самим вилучив чуже майно із законного володіння його власника і розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши при цьому потерпілій ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на суму 396 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Під час судового розгляду між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю його адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості відповідно до якої сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. За сукупністю вчинених кримінальних правопорушень відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 остаточного покарання шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.12.2020 року № 243/10704/20 згідно якого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК країни звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки виконувати самостійно.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, пояснив, що укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, надали письмові згоди на призначення ОСОБА_4 обумовленого в угоді покарання, затвердження угоди підтримали.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами кримінального провадження прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю його адвоката ОСОБА_5 , 30.124.2020 року укладена угода про визнання винуватості відповідно до якої сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. За сукупністю вчинених кримінальних правопорушень відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 остаточного покарання шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.12.2020 року № 243/10704/20 згідно якого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК країни звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки виконувати самостійно, на що потерпілі надали свою згоду.

Угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Суд пересвідчився в реальності та можливості виконання умов угоди, що відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, в тому числі, потерпілого.

Судом обвинуваченому роз`яснено ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому цілком зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме, можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди.

Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України щодо зазначеного кримінального правопорушення угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим за письмової згоди потерпілих може бути укладена.

На підставі ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Узгоджене сторонами в угоді пропонується у межах, встановлених санкціями ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

За наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши пояснення сторін кримінального провадження, характеристику обвинуваченого, який на теперішній час не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначення узгодженого сторонами покарання.

Крім того, ОСОБА_4 був засуджений 11.12.2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК країни звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими ч. 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вирок у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково.

Проте, згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається.

З урахуванням вказаних роз`яснень, приймаючи до уваги, що даним вироком обвинувачений засуджується до покарання у вигляді позбавлення волі, а вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.12.2020 року обвинувачений засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК країни звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки, призначене ОСОБА_4 покарання за вироком від 11.12.2020 року слід виконувати самостійно.

Цивільний позов у провадженні не заявлений.

Судових витрат не має.

Речовими доказами по справі визнано: відповідно до постанов про визнання речовими доказами від 15.12.2020 року залізний напільний обігрівач, радянського виробництва; пасатижі радянського виробництва, дорожню сумку зеленого кольору з ручками коричневого кольору, рюкзак чорного кольору, кофту жіночу, на ґудзиках, чорного кольору фірми «CEDARWOOD STATE», кофту жіночу, з капюшоном на молнії, чорного кольору фірми «SIKSIN»; відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 16.12.2020 року мобільний телефон марки «Samsung» модель «GТ 938301(RTL)» в корпусі білого кольору; відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 24.12.2020 року двоколісну металеву тачку радянського виробництва.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі вищевикладеного. керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 368-371, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 30.12.2020 року у кримінальному провадженні № 0002030 від 02.12.2020 року, укладену між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за письмовою згодою потерпілих, про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати Короченського ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_4 та етапування його для відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі доручити співробітникам Відділу № 4 (м. Слов`янськ) Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК країни звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки, виконувати самостійно.

Речові докази: залізний напільний обігрівач, радянського виробництва; пасатижі радянського виробництва, дорожню сумку зеленого кольору з ручками коричневого кольору, рюкзак чорного кольору, кофту жіночу, на ґудзиках, чорного кольору фірми «CEDARWOOD STATE», кофту жіночу, з капюшоном на молнії, чорного кольору фірми «SIKSIN»; мобільний телефон марки «Samsung» модель «GТ 938301(RTL)» в корпусі білого кольору; двоколісну металеву тачку радянського виробництва повернути власникам.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 176 КПК України не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1