Справа № 162/1070/20
Провадження № 1-кс/162/358/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року смт Любешів

Слідчий суддя Любешівського районного суду Волинської області, ОСОБА_1

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

інспектора СД Любешівського ВП

Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання інспектора СД Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000066 від 21 листопада 2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України), про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2020 року близько 15 год 00 хв на автомобільній дорозі Р-14, в с. Седлище Любешівського району Волинської області працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору під керуванням ОСОБА_5 , який перевозив деревину сорту «сосна» без відповідних документів.

У відповідності до вимог ст. 214 КПК України, 21 листопада 2020 року відомості з фактом можливого вчинення кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та розпочато досудове розслідування.

В поданому до суду клопотанні інспектор СД Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 просить накласти арешт на вилучене в ході проведення огляду місця події від 20 листопада 2020 року майно, а саме: автомобіль марки «DAIMLER-BENZ», модель - L508D, р.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , та лісо деревину у вигляді колод породи «сосна», загальним об`ємом 5,0 м3.

Заступник начальника ВП-начальник СВ Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав викладених в самому клопотанні. Вказав, що наявні усі підстави для накладення арешту на вказане майно.

Володілець вилученого майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

З огляду на вищезазначене, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши думку слідчого, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що СД Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000066 від 21 листопада 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Як вбачається з витягу з ЄРДР від 21 листопада 2020 року виклад обставин, які були внесені до реєстру, відповідає обставинам, викладеним у клопотанні.

Згідно протоколу від 20 листопада 2020 року під час огляду місці події було виявлено

та вилучено автомобіль із маркуванням «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 із завантаженою у ньому лісодеревиною у вигляді круглих колод дерева породи «сосна» приблизною довжиною по 1.25м.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч.1ст.173 КПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
За змістом ч. 2 ст. 171 КПК України доказуванню при розгляді клопотання про арешт майна підлягають наявність підстав, мети і необхідності арешту майна.
Метою накладення арешту на майно слідчий у клопотанні зазначає збереження речового доказу як предмету кримінального правопорушення, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, в разі необхідності надасть змогу безперешкодно провести необхідні слідчі (розшукові)дії та прийняття законного процесуального рішення у справі у найкоротші строки.

При цьому будь-які дані про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 170 КПК України, щодо можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження такого речового доказу як автомобіль, у матеріалах клопотання відсутні.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 11 даної статті передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевказані норми законодавства, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено існування обставин, які підтверджують необхідність накладення арешту на автомобіль в частині заборони користування. В іншій частині клопотання є обґрунтованим.

Оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права, слідчий суддя приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що наявні підстави для накладення арешту на вилучену лісодеревину у вигляді колод на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України.

З огляду на часткове задоволення клопотання, вилучений автомобіль слід повернути власнику.

Керуючись ст.ст. 170-173,175 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події від 20 листопада 2020 року, а саме - лісодеревину у вигляді колод породи «Сосна», загальним об`ємом 5,0 м3.

Накласти арешт на вилучений під час огляду місця події 20 листопада 2020 року автомобіль марки «DAIMLER-BENZ», модель - L508D, р.н.з. НОМЕР_2 , шляхом заборони права на її відчуження, з забороною проведення будь-яких ремонтних робіт та повернути власнику.

В іншій частині клопотання відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_1