У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5
засуджений ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції з
ДУ «Арбузинська ВК №72»)

Встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ухвалу суду скасувати. Задовольнити клопотання ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2020 року, відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник вважає постановлену ухвалу необґрунтованою, оскільки, на його думку, вона прийнята за результатами неповного судового розгляду, а висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи.

Зауважує, що поведінка ОСОБА_6 та його ставлення до праці під час відбування покарання є сумлінними та вказують на те, що засуджений під час відбування покарання довів своє виправлення. Вказує, що суду надавалися відомості про залучення ОСОБА_6 до праці під час відбування покарання.

Вважає помилковим висновок суду про те, що виправлення засудженого ОСОБА_6 під час відбування покарання є недоведеним.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Засуджений ОСОБА_6 , який відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)», звернувся до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням.

Клопотання мотивує тим, що з грудня 2018 року відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)», на теперішній час відбув 1/2 строку відбування покарання. За цей час характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, працевлаштований каменотесом, до роботи ставиться сумлінно, бере участь в роботах по благоустрою приміщень та території установи, має два заохочення, навчається в ПТУ, вину у вчиненому злочині визнає, а тому вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд прийшов до висновку, що дані про особу засудженого в сукупності свідчать про недостатність позитивних змін у його особистості, адже висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке. Вважав, що засуджений не довів свого виправлення, а тому відсутні підстави для заміни йому покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення засудженого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Як слідує з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України (надалі КВК України), виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року за № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» звернуто увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України), під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Порядок вирішення таких питань регламентується ст. 539 КПК України.

Крім того, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.
Пунктом 17 цієї постанови передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

За змістом кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами ст. 82 КК України та статей 537, 539 КПК України.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2016 року за ч. 1 ст. 125 КК України до громадських робіт строком на 150 годин, за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за новим вироком більш суворим за вироком Устиніського районного суду Кіровоградської області від 27.01.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 3 роки 6 місяців, остаточно призначено ОСОБА_6 кримінальне покарання до позбавлення волі на 3 роки 6 місяців у кримінально-виконавчій установі.

У відповідності до ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2016 року вирок Устиніського районного суду Кіровоградської області від 14.06.2016 року змінено. Вважається засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до громадських робіт строком 150 годин; за ч. 3 ст. 185КК України до позбавлення волі строком на 3роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 27.01.2016 року щодо ОСОБА_6 виконувати самостійно. В решті вирок залишено без змін.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.06.2017 року вирок Устиніського районного суду Кіровоградської області від 14.06.2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 змінено. На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.125 КК України. Вважається засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 27.01.2016 року виконувати самостійно. Врешті вирок залишено без змін.

На даний час засуджений відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)». Початок строку 14 листопада 2018 року, кінець строку 14 листопада 2021 року.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_6 , затвердженої начальником ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» 10.07.2020 року, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 14.11.2018 року. Під час тримання в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав. З 23.11.2018 року відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» Миколаївської області. Згідно ч. 1 ст. 118 КВК України працевлаштований каменотесом на виробництві колонії у цеху ручного обробітку граніту. При роботі дотримується вимог техніки безпеки та правил поводження з устаткуванням. До праці ставиться посередньо. За період відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Два рази заохочувався за сумлінне ставлення до праці та добру поведінку. Виконує роботи з благоустрою колонії. Поставленні завдання виконує своєчасно. Відповідно до ст. 123 КВК України, приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», «Фізкультура і спорт». Відповідно до ст. 127 КВК України бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. Комісією колонії ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, а саме заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням (протокол комісії № 11 від 01.06.2020 року), як такому що не став на шлях виправлення. На профілактичному обліку не перебуває.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_6 від 10.07.2020 року він має два заохочення: 08.07.2019 року за підсумками роботи у ІІ кварталі 2019 року у виді подяки та 06.07.2020 року за підсумками роботи у ІІ кварталі 2020 року у виді подяки. Стягнень не має.
У відповідності до довідки № 6.1/92/Крм від 07.07.2020 року ОСОБА_6 був працевлаштований за наказами № 10 від 28.02.2019 року, № 14від 28.03.2019 року, № 19 від 26.04.2019 року, № 27 від 29.05.2019 року, № 34 від 28.06.2019 року.

Згідно довідки № 408 від 09.07.2020 року ОСОБА_6 гідно ч. 5ст. 118 КВК України залучався до робіт з благоустрою колонії, прилеглої до неї території, поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством у 2020 році, а саме: в січні протягом 24 годин, в лютому протягом 22 годин, в березні протягом 28 годин, в квітні протягом 35 годин, в травні протягом 36 годин, в червні протягом 34 годин.

У відповідності до довідки про працевлаштування № 6.1/90/Крм від 07.07.2020 року ОСОБА_6 відповідно до ст. 118 КВК України, а також згідно з рішенням комісії по працевлаштуванню засуджених був працевлаштований на виробництві заготівок під бруківку згідно договору цивільно-правового характеру № 240/19дп від 26.02.2020 року; згідно додаткової угоди № 240/19 від01.04.2019 року працевлаштований по розпилу граніту. Згідно договору № 79/20 ДП від 08.01.2020 року працевлаштований по розпилу граніту.
Згідно протоколу № 11 від 01.06.2020 року ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Стосовно посилання апелянта на відсутність у нього стягнень, то слід зазначити, що відсутність стягнень само по собі не доводить виправлення засудженого в сенсі положень ч. 3 ст. 82 КК України.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке.

Дослідивши всі обставини справи, суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 про заміну невідбутої ним частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке засудженому ОСОБА_6 . Рішення суду постановлено відповідно до вимог матеріального та процесуального закону є обґрунтованим та належним чином умотивованим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 424, 532, 537, 539 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: