Ухвала

21 січня 2021 року
м. Київ

Справа № 672/12/19
Провадження № 51-212 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2019 року та вирок Хмельницького апеляційного суду від 09 грудня 2020 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить змінити оскаржувані судові рішення.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

З касаційної скарги вбачається, що посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, ОСОБА_4 не наводить доводів щодо явної несправедливості призначеного йому покарання з огляду на положення ст. 414 КПК України. Натомість, як вбачається зі змісту скарги, засуджений, як на підставу для зміни судових рішень, вказує на незастосування судами положень ст. 69 КК України, що в свою чергу є підставою для зміни чи скасування судових рішень, передбаченою ст. 413 КПК України, чим допускає суперечностей.
При цьому, зазначаючи про необхідність призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, ОСОБА_4 не наводить обґрунтування можливості застосування приписів вказаної норми, як і не вказує, яким чином суди першої та апеляційної інстанції допустили порушення вказаної норми з наведенням конкретних аргументів в цій частині.
Окрім цього, засуджений посилаючись на обставини, що пом`якшують покарання, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину, не наводить обґрунтування, яке свідчить про їх наявність.
Таким чином, відсутність у касаційній скарзі належного обґрунтування підстав, передбачених у ст. 438 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою засудженого.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2019 року та вирок Хмельницького апеляційного суду від 09 грудня 2020 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3