УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №505/238/20

Провадження №1-кс/505/115/2020

05.08.2020 року Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , у відсутності прокурора ОСОБА_4 , слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню за №0001642 від 24.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Котовського міськрайсуду, Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню за №0001642 від 24.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Як вбачається із клопотання - в провадженні СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження за №0001642 від 24.12.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190 КК України за фактами заволодіння обманним шляхом грошових коштів в ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , 1949 р.н.
23.01.2020 року за вказаними фактами кримінальні провадження було об`єднано в одне кримінальне провадження за №0001642 від 24.12.2019, старшим слідчим по даному провадженню призначено заступника начальника другого слідчого відділення слідчого відділу Подільського ВП ГУНП в Одеській області, старшому лейтенанту поліції ОСОБА_5 .
07.02.2020 року на підставі ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області справа № 505/238/20, провадження № 1-кс/505/109/2020 від 06.02.2020 року проведено санкціонований обшук житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході проведення обшуку житлового будинку за вказаною адресою, встановлено відсутність ОСОБА_10 , 2001 року народження, на час проведення обшуку будинок займає ОСОБА_11 , 1986 р.н., зі своїми малолітніми дітьми та онукою ОСОБА_12 , яка являється донькою ОСОБА_13 , яка також відсутня за вказаною адресою. Обшук проводився за участю ОСОБА_11 .
В ході обшуку виявлено та вилучено наступні предмети:
- мобільний телефон марки «Самсунг» із пошкодженим екраном імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету INZ1037438;
- сім-карта мобільного оператора «лайф», яку запаковано до паперового конверту, опечатано, на лицевій стороні якої здійснено пояснювальний запис та підписи учасників обшуку;
- мобільний телефон марки «Самсунг» чорного та червоного кольорів із пошкодженим екраном, який поміщено до сейф- пакету INZ1037438;
- мобільний телефон білого та жовтого кольорів марки «MEIZU», із пошкодженим екраном, в непрацюючому стані, який поміщено до сейф-пакету INZ1037438;
- картонна коробка з-під телефону із написами на лицевій стороні Самсунг А10, на боковій частині під шрих-кодом наявний серійний номер НОМЕР_3 , зазначену коробку запаковано до сейф- пакету №7076303;
- картонна коробка з-під телефону із написами на лицевій стороні IPHONE 5, на задній стінці коробки наявний серійний напис «serial №N DNPJKMY8DTTP, ICCID НОМЕР_4 », зазначену коробку запаковано до сейф-пакету №7076303.
Із свідчень, ОСОБА_11 , 1986 року народження, відомо, що вилучені предмети належать їй, однак ніяких правовстановлюючих документів вона не має, в кого купувала дані предмети не пам`ятає, де перебуває ОСОБА_10 та її донька ОСОБА_13 , їй не відомо.
Беручи до уваги те, що вищевказані виявлені та вилучені предмети в ході санкціонованого обшуку, житлового будинку, яким користується ОСОБА_10 є знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, а саме, містять інформацію про здійсненні та вхідні дзвінки отриманні та відправленні смс-повідомлення, з номерами рахунків, іншої інформації, під час вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень, а також аналіз та дослідження спеціалістами вказаних мобільних телефонів та сім-картки та інформації наявної на коробках з-під телефону, надасть можливість встановити інших причасних осіб до скоєння злочинів, відносно яких здійснюється досудове слідство в межах кримінального провадження за № 0001642 від 24.12.2019 року. Отже вилучені предмети містять сліди вчинення вказаного злочину, та визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженні. Та для виконання покладених завдань на кримінальне провадження і встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, згідно ст. 91 КПК України, будуть використовуватись в подальшому як об`єкти дослідження комп`ютерно- технічної експертизи та кримінального аналізу спеціалістами УОТЗ ГУНП в Одеській області, для чого необхідно забезпечити схоронність перелічених об`єктів в стані на момент їх вилучення, а тому подальше використання їх за призначенням несе загрозу знищення наявної слідової картини, тому вони підлягають арешту.
Разом с тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження.
Арешт майна зокрема допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів
Таким чином, зазначені речі, які виявлені та вилучені в ході санкціонованого обшуку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 07.02.2020 року відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Необхідність накладення арешту пов`язана з тим, що вказані речі мають значення речового доказу у кримінальному провадженні тому у випадку їх пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання не можливо буде використати їх в якості доказу у кримінальному провадженні.
В судовому засідання слідчий СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 просив задовольнити вищевказане клопотання.
Слідчий суддя заслухавши думку слідчого, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з ЄРДР, щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши подані матеріали, дійшов такого висновку.
Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Відповідно до ст. 91 КПК України сама подія кримінального правопорушення підлягає доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів, з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Разом с тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження.
Одним з таких заходів є саме арешт майна, що застосовується не тільки для тимчасового позбавлення підозрюваного та обвинуваченого можливості відчужувати певне майно, а й може являти собою заборону для іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь яким чином таким майном та використовувати його.
Так, згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме та рухоме майно яке перебуває у власності інших фізичних або юридичних осіб, з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. А заборона на використання та заборона на розпорядження майном, як передбачає ч. 4 ст. 170 КПК України, можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном, як передбачено ч.11 ст.170 КПК України можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Арешт майна зокрема допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Беручи до уваги те, що вищезазначені речі, які можуть вказувати на вчинення кримінального правопорушення, є речовими доказами, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 погодженого з прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню за №0001642 від 24.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на предмети які були вилучені в ході санкціонованого обшуку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме:
- мобільний телефон марки «Самсунг» із пошкодженим екраном імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету INZ1037438;
- сім-карта мобільного оператора «лайф», яку запаковано до паперового конверту, опечатано, на лицевій стороні якої здійснено пояснювальний запис та підписи учасників обшуку;
- мобільний телефон марки «Самсунг» чорного та червоного кольорів із пошкодженим екраном, який поміщено до сейф- пакету INZ1037438;
- мобільний телефон білого та жовтого кольорів марки «MEIZU», із пошкодженим екраном, в непрацюючому стані, який поміщено до сейф-пакету INZ1037438;
- картонна коробка з-під телефону із написами на лицевій стороні Самсунг А10, на боковій частині під шрих-кодом наявний серійний номер НОМЕР_3 , зазначену коробку запаковано до сейф- пакету №7076303;
- картонна коробка з-під телефону із написами на лицевій стороні IPHONE 5, на задній стінці коробки наявний серійний напис «serial №N DNPJKMY8DTTP, ICCID НОМЕР_4 », зазначену коробку запаковано до сейф-пакету №7076303.
Заборонити власнику майна, третім особам користуватися, відчужувати та розпоряджатися ним будь-яким чином з метою збереження слідів кримінального правопорушення.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1