Зіньківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/390/20
Номер провадження 1-кп/530/47/20

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.2020 р. м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області, обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненнізлочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 530/390/20 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненнізлочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Ухвалою суду від 16.12.2020 року клопотання прокурора Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 про оголошення розшуку обвинуваченого, надання дозволу на затримання та доставлення до суду для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та зупинення даного кримінального провадження до розшуку останнього задоволено. Оголошено в розшук обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано дозвіл на затримання ОСОБА_4
21.12.2020 року до суду надійшло повідомлення від Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області про те, що ОСОБА_4 затриманий працівниками Зіньківського ВП.

В судовому засіданні 21.12.2020 року прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_4 , стосовно клопотання прокурора, потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

З обвинувального акта вбачається, щоОСОБА_4 обвинувачуєтьсяу вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України
Санкція ч.3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років. Даний злочин відноситься до тяжких злочинів..
Судом встановлено, що ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 16.12.2020 року клопотання прокурора Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 про оголошення розшуку обвинуваченого, надання дозволу на затримання та доставлення до суду для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та зупинення даного кримінального провадження до розшуку останнього задоволено. Оголошено в розшук обвинуваченого по кримінальному провадженню № 0000127 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кровне, Сумського району Сумської області, місце реєстрації АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді кримінального провадження № 530/390/20, та вирішення питання стосовно обрання запобіжного заходу. Обґрунтовуючи своє клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, прокурор посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу є:1) переховуватися від суду; 2) незаконно впливати на свідка; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення.
Існування вказаних ризиків прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений в жодне судове засідання 27.07.2020 року, 18.08.2020 року, 23.09.2020 року, 10.10.2020 року, 24.11.2020 року, 16.12.2020 року не з`явився, по невідомій суду причині, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з чим ухвалами суду від 23.09.2020 року та 24.11.2020 року застосовано примусовий привід до обвинуваченого ОСОБА_4 . Працівниками Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області жоден примусовий привід не виконано. В порушення вимог ст.42 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 не прибуває за викликом Зіньківського районного суду, Полтавської області про причини не прибуття до суду не повідомляє. У порушення вимог ст.42, 181, 194 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 не прибував за викликом судді Зіньківського районного суду, про причини не прибуття до суду не повідомляв. Перебуваючи на волі може уникнути кримінальної відповідальності за вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, умисне ухилення обвинуваченого від суду, крім цього в провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 530/1395/20 по обвинуваченню ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Обвинувачений, ніде не працює, до затримання перебував у розшуку, перебуваючи на волі, може незаконно вплинути на свідків по даному кримінальному провадженню, шляхом висловлення погроз, а тому є наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „ Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183 КПК України.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні крадіжок. При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Суворість покарання за кримінальним правопорушенням, за яким обвинувачується ОСОБА_4 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час. Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він перебував у розшуку, ігнорує виклики до суду ,не повідомляє причини неявки в судові засідання, існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні операції об`єднаних сил та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого, беручи до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі до від 3 до 6 років, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки усвідомлюючи невідворотність покарання, може незаконно впливати на потерпілих та свідків.
Одночасно, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає не визначати обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність застосування щодо обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 176,177,179,184,186,187,193, 194, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Обрати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Кровне, Сумського району Сумської області, місце реєстрації АДРЕСА_1 , жителю АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженому, непрацюючому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 ( шістдесят ) днів.
Строк дії запобіжного заходу рахувати з 15 год. 40 хв. 21.12.2020 року по 15 год. 40 хв. 18 лютого 2021 року, визначений розмір застави в межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 87560 грн.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» для виконання, вручити прокурору, обвинуваченому.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду, через Зіньківський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий -