Справа № 463/1226/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1242/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таке рішення обґрунтоване тим, що у даному випадку відсутні правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень суддею Буського районного суду Львівської області ОСОБА_6 , передбачених ст.ст.364, 376-1 КК України, оскільки в заяві ОСОБА_5 про вчинення злочину не зазначено, в чому полягали вчинені злочини, не викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень. Наведення заявником власних міркувань та припущень щодо вчинення, на його думку, злочинів без наявності об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки вказаних злочинів, не є підставою для реєстрації заяви в ЄРДР.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, ОСОБА_5 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, матеріали скарги повернути до Личаківського районного суду м. Львова на новий розгляд для виконання вимог глави 26 КПК України та поновити строк на апеляційне оскарження. Вважає дану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам кримінального процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що слідчий суддя проігнорував доводи його скарги та не навів переконливих мотивів неврахування таких, грубо порушив розумні строки розгляду скарги, передбачені ч.2 ст.306 КПК України, оскільки згідно з протоколом автоматизованого розподілу отримав скаргу 16.03.2020 року, провів розгляд справи без участі скаржника, чим порушив ч.3 ст.306 КПК України. Крім того, оскаржуваним рішенням грубо порушено Наказ ГПУ №139 від 06.04.2016 року «Про затвердження Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» та ч.ч.1, 4 ст.214 КПК України, роз`яснення ВССУ щодо невнесення відомостей у ЄРДР, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді зазначає, що такий пропущено з поважних причин, у зв`язку з COVID-19, а тому просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

В судове засідання скаржник не з`явився, в апеляційній скарзі зазначив, що її розгляд просить проводити у його відсутності. Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце його проведення, про причини неявки не повідомив. З урахуванням наведеного та положень ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі осіб, які без поважних причин не з`явились до суду.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 , колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_5 , останній звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінальних правопорушень від 21 грудня 2019 року, а саме про вчинення злочинів суддею Буського районного суду Львівської області ОСОБА_6 , передбачених ст.ст.364, 376-1 КК України.

Відповідно до ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано «Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, який був чинний на момент подачі заяви про вчинення кримінальних правопорушень. Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

Попередня кваліфікація є однією із складових відомостей, які слідчий (прокурор) вносить до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У разі наявності підстав, що зумовлюють зміну кваліфікації на стадії досудового слідства, може мати місце доповнення та зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненому діянню буде надана правильна кваліфікація.

На підставі п.8 ч.2 ст.40 КПК України слідчий повноважний приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі й щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення за наявності для того обґрунтованих підстав, як то, об`єктивних даних, які б дали йому змогу встановити відповідність ознак того чи іншого діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Отже, правова кваліфікація дій особи визначається саме слідчим, який відповідно до ч.5 ст.40 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, виходячи із фактичних обставин, які дійсно свідчать про ознаки певного складу злочину.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Таким чином, КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень, що містять у собі відомості про склад кримінального правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 ст.364 КК України передбачена відповідальність за вчинення зловживання владою або службовим становищем, тобто умисного, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.364 КК України відповідальність настає за вчинення того самого діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Таким чином, злочин, передбачений ст.364 КК України, є закінченим з моменту настання наслідків.

Суб`єктивна сторона службового зловживання характеризується умисною чи змішаною формою вини. При цьому діяння вчинюється лише з прямим умислом, а щодо наслідків вина може бути як у формі умислу, так і необережності.

Частиною 1 ст.376-1 КК України передбачена відповідальність за умисне внесення неправдивих відомостей чи несвоєчасне внесення відомостей до автоматизованої системи документообігу суду, несанкціоновані дії з інформацією, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду, чи інше втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду, вчинене службовою особою, яка має право доступу до цієї системи, або іншою особою шляхом несанкціонованого доступу до автоматизованої системи документообігу суду.

Об`єктивна сторона злочину полягає у вчиненні хоча б одного із діянь, альтернативно передбачених у диспозиції ч.1 ст.376-1 КК України, а саме: а) внесення неправдивих відомостей до АСДС; б) несвоєчасне внесення відомостей до АСДС; в) несанкціоновані дії з інформацією, що міститься в АСДС; г) інше втручання в роботу АСДС.

Таким чином, злочин, передбачений ст.376-1 КК України, є злочином із формальним складом, який вважається закінченим з моменту вчинення хоча б одного із зазначених у законі альтернативних діянь.

Суб`єктивна сторона злочину - прямий умисел. Мотив і мета можуть бути різними і на кваліфікацію не впливають.

У зв`язку з викладеним колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, оскільки слідчий суддя ретельно перевірив доводи скарги та обґрунтовано послався на те, що в ній відсутні передбачені ч.5 ст.214 КПК України об`єктивні дані, які б вказували на наявність у діях судді кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 376-1 КК України.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_5 , який відбувся відповідно до вимог ст.306 КПК України, слідчим суддею постановлено ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Таке рішення, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, є належним чином обґрунтованим та вмотивованим з дотриманням положень ст.370 КПК України. У ньому з посиланням на норми кримінального процесуального закону, висновки Консультативної ради європейських суддів, Закон України «Про судоустрій та статус суддів», практику Конституційного Суду України та матеріали кримінального провадження слідчим суддею дана вичерпна відповідь на доводи скаржника щодо правових підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень суддею Буського районного суду Львівської області ОСОБА_6 , передбачених ст. 364, 376-1 КК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя проігнорував доводи, викладені у скарзі ОСОБА_5 , та вважає такі безпідставними.

Доводи щодо порушення слідчим суддею розумних строків розгляду скарги спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що вказана справа була розподілена 11.02.2020 року, що підтверджується протоколом автоматичного визначення слідчого судді, та в цей же день ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова було відкрито провадження за скаргою. В подальшому, ухвалами Личаківського районного суду м.Львова від 28 лютого 2020 року, 11 березня 2020 року, 22 вересня 2020 року вирішувалися питання відводів головуючого судді на підставі заяв ОСОБА_5 , що і спричинило триваліший розгляд справи.

Колегія суддів не бере до уваги покликання апелянта на те, що розгляд справи проведено без участі останнього, оскільки в поданій Личаківському районному суду скарзі ОСОБА_5 просив проводити розгляд справи у його відсутності через завантаженість по іншим судовим справам. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання 12 жовтня 2020 року ОСОБА_5 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду скарги.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і доводи щодо порушення вимог наказу ГПУ №139 від 06.04.2016 року «Про затвердження Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» та ч.ч.1, 4 ст.214 КПК України, роз`яснення ВССУ щодо невнесення відомостей у ЄРДР, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки такі не підтверджуються жодними доказами, не є обґрунтованими та не спростовують правильних висновків слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові.

В ході апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, а тому, така ухвала підлягає залишенню в силі.

Враховуючи, що апелянт у поданій апеляційній скарзі не наводить спростування висновків слідчого судді, зроблених в оскаржуваній ухвалі, а лише безпідставно вказує про незаконність та необґрунтованість такої, а також про порушення норм матеріального та процесуального права слідчим суддею, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 немає.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, суд вважає за необхідне поновити цей строк, оскільки судом першої інстанції справа розглядалася у відсутності скаржника, копію оскаржуваної ухвали він отримав 23.10.2020 року, а апеляційну скаргу, у зв`язку з COVID-19, подав 30.10.2020 року.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4