Провадження № 1-кп/712/220/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
законного представника потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, вдівця, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, проживаючого за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 06.05.2019 близько 17 год. 45 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на позбавлення волі малолітньої ОСОБА_6 з невстановлених в ході досудового розслідування мотивів, підійшов до ОСОБА_6 , яка в цей час каталась на велосипеді біля будинку АДРЕСА_2 та під приводом оглядин кімнати онука, заманив її у власний будинок АДРЕСА_1 . Оглянувши кімнату, ОСОБА_6 вирішила піти додому та почала рухатись до виходу з будинку, а ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого умислу, схопив ОСОБА_6 спочатку за капюшон куртки, а потім двома руками за шию і потягнув до кімнати, перешкоджаючи ОСОБА_6 вільно залишити будинок, чим фактично обмежив свободу переміщення потерпілої, тим самим здійснив незаконне позбавлення волі. При цьому, ОСОБА_6 чинила опір ОСОБА_4 , кричала та намагалася вирватися. В цей час сусідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які бачили, що ОСОБА_4 перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння, хвилюючись за ОСОБА_6 та шукаючи останню, зайшли до будинку АДРЕСА_1 та погукали її, а ОСОБА_4 , почувши голоси сусідок, відпустив ОСОБА_6 , припинивши свої незаконні дії близько 18 год. 00 хв.
Він же, 06.05.2019 близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у власному будинку АДРЕСА_1 , вчиняючи дії щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_6 , умисно схопив останню двома руками за шию та почав її душити і тягнути, тримаючи за шию, у кімнату, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця підочної ділянки справа, чисельних саден передньої поверхні шиї та синця ділянки правого плечового суглобу, які згідно висновку експерта № 02-01/526 від 10.05.2019 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 125 КК України визнав частко та пояснив, що подія, яка відбулася 06.05.2019 в будинку АДРЕСА_1 за його участі та участі малолітньої ОСОБА_6 , дійсно мала місце, проте, оскільки він перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, обставини вчинення кримінального правопорушення не пам`ятає, спричинити шкоду не бажав. В скоєному щиро кається.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 125 КК України, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами, а саме:
- показами законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що зі слів дочки ОСОБА_6 їй стало відомо про те, що 06.05.2019 вона каталася на велосипеді по АДРЕСА_1 , в цей час ОСОБА_4 заганяв собаку та запросив її до будинку, з метою огляду кімнати його онука, на що вона погодилася. Зайшовши до будинку, побачила, що ОСОБА_9 (онук) був відсутній, тому вона вирішила покинути будинок. В той час, коли вона намагалася вийти, ОСОБА_4 затримав її і схватив за шию, дочка почала вириватися та кричати. На крик вибігли сусіди, після чого ОСОБА_4 відпустив дочку. Після події вони викликали працівників поліції. Заявлений цивільний позов підтримала та просила суд його задовольнити;
- відомостями протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення, в порядку ст. 214 КПК України, в якому ОСОБА_5 повідомила про те, що 06.05.2019 близько 17 год. 45 хв. ОСОБА_4 незаконно позбавив волі її неповнолітню дочку ОСОБА_6 а також завдав їй тілесних ушкоджень (а.м.к.п. 1);
- довідкою КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» ЧОР від 06.05.2019, в якій зафіксовані тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_6 , а саме: підшкірні гематоми шиї, ліворуч виличної ділянки садно (а.м.к.п. 2);
- відомостями виписки з амбулаторної карти № 777 від 06.05.2019, згідно з якої встановлено перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння (а.м.к.п. 3);
- постановою слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 від 07.05.2019 про залучення ОСОБА_5 , до кримінального паровадження, як законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 (а.м.к.п. 4);
- фотознімками, на яких зафіксовані отримані ОСОБА_6 тілесні ушкодження в області шиї, правого плечового суглобу та підочної ділянки справа (а.м.к.п. 8-11);
- заявою законного предстваника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_11 від 07.05.2019 про відмову в проведенні слідчого експерименту за участю її дочки ОСОБА_6 , у зв`язку з отриманим стресом (а.м.к.п. 12);
- висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-01/488 від 08.05.2019, відповідно до якого під час огляду ОСОБА_6 виявлено: синець підочної ділянки справа, чисельні садна передньої поверхні шиї та синець ділянки правого плечового суглобу. Вказані ушкодження виникли внаслідок дії тупих предметів, приблизно за 1-2 доби до проведення огляду малолітньої ОСОБА_6 на підставі самозвернення, що підтверджується їх видом та морфологічними властивостями. Виявлені тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень (а.м.к.п. 13);
- висновком судово-медичної експертизи № 02-01/526 від 10.05.2019, відповідно до якого, згідно наданих медичних документів, на тілі ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження: синець підочної ділянки справа, чисельні садна передньої поверхні шиї та синець ділянки правого плечового суглобу. Вказані ушкодження виникли внаслідок дії тупих предметів, приблизно за 1-2 доби до проведення огляду малолітньої ОСОБА_6 , що підтверджується їх видом та морфологічними властивостями. Виявлені тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень (а.м.к.п. 14-15);
- відомостями протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 29.10.2019, який фіксувався за допомогою цифрового фотоапарату «Sony» з фототаблицями до нього, за якими останній вказав на місце біля свого будинку, де він зустрів малолітню ОСОБА_6 06.05.2019, кімнату онука, яку він показував ОСОБА_6 а також ліжко, на якому він утримував та душив за шию ОСОБА_6 (а.м.к.п. 16-18).
Розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у межах пред`явленого йому обвинувачення. При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 125 КК України у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було.

Відповідно до ст. 3 та ст. 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Вирішуючи питання про доведеність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України суд виходить з того, що безпосереднім об`єктом цього злочину - є особиста воля, під якою розуміється свобода вибору людиною місця свого перебування чи свобода переміщення.

Суспільна небезпечність незаконного позбавлення волі або викрадення людини полягає в тому, що таке діяння посягає саме на недоторканість людини, яка охороняється і гарантується Конституцією, а якщо воно вчиняється за обтяжуючих обставин, то додатково ставить у небезпеку життя або здоров`я потерпілого.

Об`єктивна сторона злочину за ст. 146 КК України - незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людини вибирати за своєю волею місце перебування.

Тому, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованих йому злочинах доведена повністю та кваліфікує його дії: за ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі, вчинене щодо малолітньої та за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Так, законний представник потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_5 дала послідовні покази про події, що мали місце 05.06.2019 за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказані свідчення також узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, тому у суду не має підстав сумніватися в їх правдивості.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості.
Відповідно до ст. 66 КК України в якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України, в якості обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 суд враховує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо малолітньої дитини.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, зокрема, характер діяння, обстановки, способу, місця і часу їх вчинення, наявність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра чи нарколога не перебуває, є інвалідом ІІІ групи, має незадовільний стан здоров`я і вважає, що виправлення та перевиховання можливе при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, тобто без ізоляції від суспільства.
Суд вважає, що вказане покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Таке покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією захисту прав людини і основоположних свобод та відповідатиме їх особі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , у вигляді домашнього арешту закінчився, тому на цьому етапі підстави для його обрання відсутні.

Окрім того, у судовому засіданні законний представник потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_5 подала до суду цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в сумі 2 182,15 грн., моральну шкоду в сумі 150 000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн.
Згідно ст. 28 КПК України особа, яка зазнала матеріальної і моральної шкоди від злочину вправі при провадженні у кримінальній справі пред`явити позов до обвинуваченого.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо у судовому засіданні були доведені стороною обвинувачення та цивільним позивачем матеріально-правові підстави позову.
У разі повного або часткового задоволення позову суд має навести відповідні докази, провести розрахунки розміру відшкодування, а також вказати норми матеріального права, на підставі яких вирішується позов.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом під час судового розгляду встановлено, що саме в результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_6 отримала легкі тілесні ушкодження.
Законний представник потерпілої в частині спричинення матеріальної шкоди просить стягнути з обвинуваченого грошові кошти в сумі 2 182 15 грн., вказуючи, що вказані витрати були понесені за лікування потерпілої ОСОБА_6 , вказана сума підтверджується наданими чеками та підлягає до задоволення.
Щодо заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 150 000 грн., суд встановлює наступне.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України та у відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, фізична особа, яка зазнала душевних страждань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодження здоров`я, має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, керуючись ст. 1167, 1168 ЦК України і п. 5, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 N 4 з урахуванням характеру та ступеню моральних страждань, яких зазнав потерпілий внаслідок злочину, які виразилися у психологічному болю, який викликаний душевними стражданнями, з урахуванням вимог розумності та справедливості , суд робить висновки, що за сукупністю встановлених обставин підтверджена проблематизація життя потерпілого після спричинення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень; що стало додатковою психотравмуючою проблемою для нього та спричинила психоемоційний стрес.
Безспірно у неповнолітньої ОСОБА_6 були порушені привичні стосунки, які стали наслідком отриманих травм, що спричинили розлад психічного здоров`я та їх лікування, а тому ситуація, яка досліджується по справі, може розглядатися як психотравматична основа для спричинення моральної шкоди для потерпілої.
Отже беручи до уваги характер протиправних дій обвинуваченого, його поведінку після скоєння злочину, характер тілесних ушкоджень та механізм їх нанесення, суд визначає розмір компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) ОСОБА_6 меншою ніж оцінила законний представник потерпілої, та встановлює на вимогах розумності та справедливості у розмірі 50 000, 00 грн.
Крім того, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 2 000 грн., у зв`язку неподанням розрахунку (детального опису робіт, наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст.349, 368-370, 374, 394 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт;

за ч. 2 ст. 146 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на 2 (два) роки, зобов`язавши у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_5 до ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 2 182,15 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., а всього на загальну суму 52 182,15 грн.
В частині задоволення витрат на правову допомогу - відмовити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1