Провадження №11-кп/801/1077/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.08.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002485 від 15.11.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15,ч.3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9
обвинуваченого: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні №0002485, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.11.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.08.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.08.2020 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 із тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.
Клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задоволено.
Продовжено ОСОБА_7 строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11.10.2020 включно.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , непогодившись з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.08.2020 року, подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 13.08.2020 року, відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем проживання в АДРЕСА_1 .
Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 мотивовано тим, що суд першої інстанції ухвалив необгрунтоване рішення у зв`язку з необєктивним з`ясуванням обставин провадження, без наведення належних та достатніх мотивів та підстав ухвалення саме такого рішення, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, який регулює підстави та умови застосування запобіжних заходів.
Стороною обвинувачення не доведено вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, в результаті дій ОСОБА_7 не настало тяжких наслідків, не заподіяно ніякої матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_11 , що у судовому засіданні підтвердили потерпіла, свідок ОСОБА_12 та інші свідки.
Наявність ризиків передбачених п.1,п,3,п.4,п.5 ч.1 ст. 177 КПК України не доведена прокурором у судовому засіданні, в результаті чого висновки суду є необгрунтованими, оскільки обвинувачений не має наміру переховуватися від слідства та суду, впливати на свідків, перешкоджати іншим чином у обвинуваченого немає можливості, скоювати нові злочини ОСОБА_7 не збирається, доказів незаконного тиску на потерпілу та свідків у сторони обвинувачення немає, які і підстав припускати можливість знищення доказів у справі, які давно зібрані та зберігаються у матеріалах провадження, потерпіла, свідки сторони обвинувачення допитані у судовому засіданні, тому обвинувачений немає намірів щодо незаконного тиску на потерпілу, свідків, оскільки їх допит під час судового розгляду справи уже відбувся.
Захисник вказує на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразово вказував Європейський суд з прав людини.
В обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 немає ніяких відомостей про те, що ОСОБА_7 притягувався до кримінальної відповідальності.
Судом при прийнятті рішення, всупереч вимогам п.4 ч.1 ст. 178 КПК України, неправильно оцінено в сукупності всі дані про особу обвинуваченого, в тому числі міцність соціальних зв`язків, не враховано, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, має постійне місце проживання та реєстрації у м.Вінниці за адресою АДРЕСА_1 , де проживав разом з матір`ю та братом, до затримання працював за цивільно-правовими угодами, крім того, матір обвинуваченого досягла пенсійного віку та потребує допомоги та піклування з боку ОСОБА_7 .
Також судом при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порушення вимог ч.1 ст. 183 КПК України не виконано обов`язок розгляду можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, оскільки обвинувачений є раніше судимий за вчинення злочинів корисливого характеру, вчинив злочин під час того, як був оголошений в розшук на підставі ухвали Вінницького районного суду Вінницької області, де на розгляді перебуває обвинувальний акт відносно нього, затриманий на місці вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, наявність місця проживання матері та брата не зупиняє обвинуваченого від вчинення злочинів,потерпіла, свідки, які вже були допитані судом першої інстанції підтверджують факти та обставини, які викладені у обвинувальному акті, що підтверджує правильність кваліфікації злочину стороною обвинувачення, тому ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_9 , який просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 13.08.2020 року та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем проживання в АДРЕСА_1 , звернув увагу, що не заподіяно матеріальної шкоди, що ОСОБА_7 обвинувачується у замаху на вчинення кримінального правопорушення, у обвинувальному акті відсутні відомості щодо судимостей ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав в повному обсязі вимоги апеляційної скарги захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 , ч.3 ст.185 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002485 від 15.11.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України скерований до суду, триває судовий розгляд.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Безпідставними є посилання захисника ОСОБА_9 , що ризики наведені прокурором та які зазначені в ухвалі суду є необгрунтованими, оскільки прокурором доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, чинити тиск на потерпілу та свідків, до затримання не працював, не навчався, не мав постійного джерела доходу, тому може продовжувати вчиняти злочини, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що в сукупності дає достатні правові підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у замаху на вчинення тяжкого злочину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, до затримання не навчався та не працював, не має постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків, вчинив інкримінований йому злочин під час того, як був оголошений у розшук ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області, на розгляді якого перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , тому може переховуватись від суду, чинити тиск на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки обвинуваченому відомо, де проживають потерпіла та свідки, продовжувати вчиняти нові злочини, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Посилання у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 на те, що обвинувачений є особою молодого віку, має постійне зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , матір пенсійного віку, яка потребує догляду зі сторони обвинуваченого, як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки ОСОБА_7 , вчиняючи інкриміноване йому кримінальне правопорушення не переймався тими обставинами, що на його утриманні перебуває матір пенсійного віку, крім того, захистом не надано доказів щодо зазначених обставин.
У відповідності до вимог ст. 178 КПК України судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, зазначені обставини приймались до уваги в сукупності зі всіма обставинами провадження, які мають значення для прийняття правильного рішення.
Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.
Крім того, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що з дитинства має неприязні стосунки з потерпілою ОСОБА_11 , яка проживає по сусідству.
Також, незважаючи на те, що відносно нього на розгляді у суді перебуває кримінальне провадження вчинив умисний, корисливий злочин.

Рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Доводи захисника ОСОБА_9 , що в обвинувальному акті №002485 відносно ОСОБА_7 не зазначено відомостей про те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності спростовуються поясненнями прокурора ОСОБА_8 , яка зазначила, що обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в ньому зазначено анкетні дані обвинуваченого, також до матеріалів кримінального провадження долучено довідку про наявність судимостей у обвинуваченого, копії вироків, які будуть досліджуватися судом першої інстанції в наступному судовому засіданні.
У відповідності до положень ч.2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.
Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.
Твердження захисника ОСОБА_9 , що стороною обвинувачення не доведено вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України,суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки правильність кваліфікації та доведеність обвинувачення встановлюється судом першої інстанції за результатами судового розгляду.
Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали Вінницького міського суду від 13.08.2020 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває у суді першої інстанції, а недобросовісна поведінка обвинуваченого сприяла застосуванню відносно нього заходів процесуального примусу розшуку, тому інші запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Ні під час судового розгляду, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 .
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.08.2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4