ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2021 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000370 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фастів Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні нікого не має, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У середині вересня 2020 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, близько 22 години ОСОБА_4 , перебуваючи в сквері «Сонячний», що поруч з будинком АДРЕСА_3 , побачив на лавці ОСОБА_5 , біля якого лежав належний йому мобільний телефон марки «Neffos А5», зеленого кольору ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 в чохлі чорного кольору з шкірозамінника, під час чого в нього виник умисел на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення вказаного телефону.
Відразу після цього ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з лавки вказаний мобільний телефон марки «Neffos А5» вартістю 1428,00 грн. в чохлі чорного кольору з шкірозамінника вартістю 80.00 грн.
У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального проступку зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та спричинивши своїми умисними протиправними діями потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 1508,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що він повернувся з роботи, отримавши заробітну плату, купив собі каву та пиріжок, зайшов у сквер і присів на лавочці, де вже сидів потерпілий ОСОБА_5 . Коли обвинувачений ставив свою сумку, то він побачив, що потерпілий знаходиться у нетверезому стані, а біля нього лежить пакет, через який було помітно мобільний телефон. Обвинувачений випив каву і коли збирався йти, вирішив забрати пакет з мобільним телефоном. Вставши з лавочки, обвинувачений забрав свою сумку, а разом із нею пакет з телефоном, що належали потерпілому. Після цього він спокійно пішов, не тікав, оскільки ніхто не бачив, що він забрав пакет з телефоном. У подальшому, коли скінчилася зарплата, він здав мобільний телефон у ломбард. Пояснити причину вчиненого не може, однак щиро розкаюється та просить вибачення у потерпілого, а суд суворо його не карати. Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_5 на суму 1428 грн. визнав у повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_5 подав на адресу суду заяву, відповідно до якої просив задовольнити заявлений ним цивільний позов та розглядати кримінальне провадження без його участі, оскільки через стан здоров`я не має можливості з`являтися в судові засідання.
З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення кримінального проступку, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального проступку і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.
Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Згідно документів, що характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , останній відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, в тому числі щодо злочинів проти власності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює неофіційно на будівництві, зі слів розлучений.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі, щиро розповідав про скоєне та розкаявся, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.
Відповідно до довідок про витрати на проведення експертизи під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за висновком експертизи: СЕ-19/111-20/49401-ТВ від 15.10.2020 сума процесуальних витрат складає 326 грн. 90 коп.
Відповідно до ст. 124 КПК України вказані судові витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Зважаючи на те, що розмір майнової шкоди в сумі 1 428 гривень, підтверджується доказами, в тому числі висновком експертизи СЕ-19/111-20/49401-ТВ від 15.10.2020 та визнаний обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі, суд дійшов висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 слід задовольнити.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 140 (ста сорока) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі - 326 (триста двадцять шість) грн. 90 копійок в дохід держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 завдану злочином майнову шкоду в сумі 1 428 (одна тисяча чотириста двадцять вісім) гривень.

Речові докази, а саме:
?чохол чорного кольору з шкірозамінника, сім-карту оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» та сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1