Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7781/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовський районний суд м.Житомира від 07 квітня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м.Житомирі, громадянина України, освіта середня, одруженого, проживає: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

-18.11.2004 Богунським районним судом м.Житомира за ч.3 ст.185, 75, КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

-30.03.2005 Корольовським районним судом м.Житомира за ч.2 ст.186 , 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

-13.06.2009 Корольовським районним судом м.Житомира за ч.2 ст.187, ч.1 ст.304. ч.1 ст.70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі;

-15.08.2017 року Любарським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік обмеження волі; 16.05.2018 Апеляційним судом Житомирської області скасовано вирок Любарського районного суду Житомирської області від 15.08.2017 року та призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік шість місяців позбавлення волі;

-11.04.2018 року Богунським районним судом м.Житомира за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, 70 КК України на 3 роки один місяць позбавлення волі;

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити 3 роки позбавлення волі.

Відповідно ч.4 ст.70 КК України з урахування частково відбутого покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 11.04.2018 року та вироку Апеляційного суду Житомирської області від 16.05.2018 року, яким було скасовано вирок Любарського районного суду Житомирської області від 15.08.2017 року в частині призначення покарання, остаточно до відбуття ОСОБА_7 призначе 3 роки 4 місяці позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання обчислено з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно ч.5 ст.72 КК України зарахувано ОСОБА_7 у строк відбування покарання час перебування під вартою з 21 червня 2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

Стягнуто з ОСОБА_7 заподіяну матеріальну та моральну шкоду на користь потерпілих:

- ОСОБА_9 8400,00 грн.;

- ОСОБА_10 48649,33 грн.;

- ОСОБА_11 15800,00 грн.;

- ОСОБА_12 7500,00 грн.;

- ОСОБА_13 8600,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 в прибуток держави процесуальні витрати в сумі 858,00 грн.

Речові докази: мобільний телефон «Леново», залишити у ОСОБА_10 ; торцеву пилку, теплові обігрівачі залишити у ОСОБА_12 , диски із відеозаписом залишено в матеріалах кримінального провадження.

Згідно вироку суду 26.08.2017 року, приблизно 08 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи біля житлового будинку АДРЕСА_2 , зайшов у під`їзд №2 піднявшись на 3 поверх, та побачив, що у підсобному приміщенні (тамбурі), який розмежовує квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 від східцевого майданчика блоку «Б», стоїть гірський спортивний велосипед жовто-сіро-чорного кольору. В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме: гірського спортивного велосипеда, який належить ОСОБА_14 , вартістю 1500 грн. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , у вказаний час, день, місці та за вказаних обставин, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, та вони залишаються ніким не помічені, знаходячись у вищевказаному тамбурі таємне повторно, викрав чуже майно, що належить ОСОБА_14 . Після чого ОСОБА_7 , разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 , майнової шкоди на вищевказану суму.

24.09.2017 року близько 12 години 00 хвилин у ОСОБА_7 , який перебував поблизу будинку АДРЕСА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, а саме: у вищевказаний будинок, який належить ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_7 , пересвідчившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, знаходячись у вказаному місці, через незачинене вікно проник до вказаного будинку у такий спосіб. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи у будинку АДРЕСА_6 , ОСОБА_7 оглянув його, де виявив та викрав чуже майно, а саме:

- телевізор марки Philips, в корпусі чорного кольору, вартістю 6000 грн.00 коп.;

- телевізор марки ОРІОН, в корпусі чорного кольору, вартістю 2000 гри.00 коп.;

- ноутбук марки Lenovo, з зарядним пристроєм, в корпусі чорного кольору, вартістю 4500 грн. 00 коп.;

- мобільний телефон марки Lenovo А1000 в корпусі чорного кольору, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , вартістю 1344 грн. 49 коп.;

- мобільний телефон марки NoKia в корпусі чорного кольору, вартістю 400 грн. 00 коп.;

- електродриль марки Макіто, в корпусі синьо-чорного кольору, вартістю 700 грн. 00 коп.;

- шліфувальну машину кутову марки DVT, в корпусі синього кольору, вартістю 1200 грн. 00 коп.;

- грошові кошти в сумі 200 доларів США, що станом на 24.09.2017 еквівалентно 5200 грн. 00 коп.;

- грошові кошти в сумі 2800 грн. 00 коп.;

- ковдру, вартістю 500 грн. 00 коп.;

- куртку чоловічу, синього кольору, вартістю 1500 грн. 00 коп.;

- сувенірну статуетку у вигляді екіпажу з кіньми та людьми, вартістю 1000 грн. 00 коп.;

- каблучку, виготовлену із золота, 585 проби, оздоблену камінцем цирконію, вагою 3 грами, вартістю 3252 грн. 42 коп.;

- браслет, виготовлений із золота, 585 проби, довжиною 16 см., вагою 3 грами, вартістю 3252 грн. 42 коп.

В подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 33649 грн, 33 коп.

31.12.2017 року близько 22 год. 00 хв. у ОСОБА_7 , який проходив біля буд. АДРЕСА_7 та побачив за вказаним будинком будівлю у вигляді гаражного приміщення, виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, а саме: у вказане гаражне приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 в цей же день, час та місці впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, підійшов до вказаного гаражного приміщення, та скориставшись заздалегідь заготовленим предметом у виді фомки, застосовуючи фізичну силу, шляхом пошкодження замка вхідних дверей, проник до вказаного гаражного приміщення в такий спосіб.

Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи у вищевказаному гаражному приміщенні, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 оглянув вказане гаражне приміщення, де виявив та викрав чуже майно, а саме: велосипед марки Cross rider, світло-сірого кольору, вартістю 3400 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 3400 гри. 00 коп.

02.01.2018 року близько 23 год. 00 хв. у ОСОБА_7 , який перебував поблизу будинку АДРЕСА_8 , виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, а саме: у вищевказаний будинок.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , пересвідчившись, в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, підійшов до одного із вікон вказаного будинку, та скориставшись заздалегідь заготовленим предметом у виді фомки, застосовуючи фізичну силу, шляхом віджиму вікна проник до вказаного будинку у такий спосіб.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи в будинку АДРЕСА_8 , ОСОБА_7 оглянув вказаний будинок, де виявив та викрав чуже майно, а саме: електричну цепну пилку, вартістю 2500 грн. 00 коп., дискову торцеву пилку торгівельної марки Jett, бежевого кольору, вартістю 8000 грн. 00 коп., обігрівачі з вентилятором марки Vitals, в корпусі оранжево-червоного кольору, в кількості 2 шт., вартістю 2000 грн. 00 коп. кожний, загальною вартістю 4000 грн., що належить ОСОБА_12 .

В подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 14500 грн. 00 коп.

12.01.2018 року близько 06 години 00 хвилин у ОСОБА_7 , який перебував поблизу будинку №13 по вул. Гоголівській в м. Житомирі виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме: велосипеду марки Веліант, в рамі червоно-синього кольору, рама № НОМЕР_4 , припаркованого біля квартири АДРЕСА_9 вищевказаного будинку, який належить ОСОБА_15 .

В цей день, час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, пересвідчившись в тому, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, підійшов та повторно викрав вказаний припаркований велосипед марки Веліант, вартістю 4000 гри. 00 код., взявши його в руки та повів вздовж вулиці Київської в м. Житомирі.

В подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 4000 грн. 00 коп.

16.01.2018 року близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 , проходив біля буд. №12, що по вул. Б.Польський в м. Житомирі та зайшов до під`їзду №3 вказаного будинку, де перебуваючи на третьому поверсі вказаного під`їзду побачив підсобне приміщення. В цей же день, час та місці у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, а саме: у вищевказане підсобне приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 в цей же день, час та місці впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, підійшов до вказаного підсобного приміщення, та за допомогою викрутки та ключів, які взяв з собою заздалегідь, відчинив дверний замок та проник до вказаного підсобного приміщення у такий спосіб.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи у вищевказаному підсобному приміщенні, ОСОБА_7 оглянув вказане підсобне приміщення, де виявив та викрав чуже майно, а саме: велосипед марки «Focus», темно-сірого кольору, вартістю 5000 грн. 00 коп., насос до велосипеду, вартістю 100 грн. 00 коп., електродвигун сірого кольору, потужністю 250 ВАТ, вартістю 500 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_13 .

В подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 5600 грн. 00 коп.

18.01.2018 року близько 05 год. 00 хв. у ОСОБА_7 , який проходив повз буд. АДРЕСА_10 та побачив біля вказаного будинку будівлю у вигляді гаражного приміщення, виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, а саме: у вказане гаражне приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 в цей же день, час та місці впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, підійшов до вказаного гаражного приміщення, та шляхом демонтажу металопластикового вікна, проник до вказаного гаражного приміщення у такий спосіб.

Продовжуючи реалізацію свою злочинного умислу, перебуваючи у гаражному приміщенні біля буд. №5, що по провулку Квітковому в м. Житомирі, ОСОБА_7 оглянув вказане гаражне приміщення, де виявив та викрав чуже майно з багажного відділення автомобіля ВА321099, н.з. НОМЕР_5 , а саме: шліфувальну машину кутову, в корпусі темного кольору, вартістю 1000 грн. 00 коп., електродриль марки Bosh, вартістю 1000 грн. 00 коп., набір інструментів до автомобіля, вартістю 3000 грн. 00 коп., автомагнітолу марки Sony, вартістю 800 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_11 .

В подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на загальну суму 5800 грн. 00 коп.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити даний вирок в частині призначеного покарання та призначити остаточне покарання - 3 роки 4 місяці, початок строку відбування покарання обчислювати з дня обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, а саме з 18.01.2018 року, зараховуючи час з 18.01.2018 року по 16.05.2018 року (час, коли приймав участь у розгляді справи № 282/475/17) з розрахунку 1 день перебування в СІЗО за 2 дні відбування покарання, а також зарахувати час затримання з 15.11.2017 року по 17.11.2017 року з розрахунку 1 день затримання за 2 дні відбування покарання

Стверджує, що призначивши остаточне покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі, Корольовський районний суд м.Житомира, мав чітко вказати, що початок відбування покарання 3 років 4 місяців здійснюється з моменту обрання Богунським районним судом м.Житомира запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 18.01.2018 року (з урахуванням також того, що з 15.11.2017 року по 17.11.2017 року був затриманий та знаходився в ІТТ). Така позиція обґрунтовується тим, що всі злочини, які йому, обвинуваченому, інкримінувались були скоєні до постановления вироку Богунським районним судом м.Житомира. Необхідно застосувати поглинання призначеного строку, але аж ніяк не складання вироків, як призначила суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 , призначивши мені 3 роки 4 місяці остаточного покарання, що складається із покарання, призначеного нею та невідбутої частини покарання, призначеним Богунським районним судом м.Житомира.

Суддя ОСОБА_1 у вироку зазначає, що призначає покарання, в тому числі із урахуванням вироку Апеляційного суду Житомирської області від 16.05.2018 року за злочин, який вчинено 22.06.2016 року. Обвинувальний акт до Корольовського районного суду м.Житомира надійшов 04.10.2017 року розглядався під час його, обвинуваченого, перебування в СІЗО, де й зараз знаходиться. Отже, згідно вже усталеної судової практики, якщо обвинувачений брав участь у судовому розгляді справи, перебуваючи в умовах СІЗО, то має право на зарахування такого часу 1 день перебування в СІЗО за 2 дні відбування покарання. Тому, призначаючи остаточне покарання, Корольовський районний суд м.Житомира має вказати у вироку, що строк, який співпав із розглядом справи в Апеляційному суді Житомирської області щодо перегляду вироку Любарського районного суду Житомирської області, зараховується з розрахунку 1 день СІЗО за 2 дні відбування покарання, про що, до речі, зазначала прокурор у виступі в судових дебатах. Таким чином, у розгляді справи № 282/475/17 приймав участь під час утримання в СІЗО, а відтак, має право просити суд зарахувати мені строк перебування в СІЗО з 18.01.2018 року по 16.05.2018 року (розгляд цієї справи) з розрахунку 1 день перебування в СІЗО за 2 дні відбування покарання. За умови застосування Корольовським районним судом м.Житомира правил остаточного визначення строку покарання, ця обставинам має бути включена у резолютивну частину вироку від 01.04.2020 року.

В поданих запереченнях прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_17 просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду міста Житомира щодо нього - без змін. Зазначає, що ОСОБА_7 засуджений вироком Богунського районного суду м. Житомира від 11.04.2018 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Вказаний вирок суду учасниками не оскаржувався та набув законної сили. Крім того, ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суд/ Житомирської області від 16.05.2018 року, яким було скасовано вирок Любарського районного суду Житомирської області від 15.08.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України в частині призначення покарання до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Вказаний вирок Апеляційного суду Житомирської області також набув законної сили. У відповідності до обставин вчинення оскаржуваного апелянтом вироку Корольовського районного суду міста Житомира від 07.04.2020 року, кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_7 27.08.2017 року, 24.09.2017 року, 31.12.2017 року, 02.01.2018 року, 12.01.2018 року, 16.01.2018 року та 18.01.2018 року.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. Додатково зазначив, що йому незрозуміло, чому початок строку відбування покарання в даному провадженні визначено момент набрання даним вироком законної сили, а все відбуте попередньо покарання не враховано.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила зарахувати у строк відбутого покарання періоди перебування підзахисного під вартою в кримінальному провадженні за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 11.04.2018 року та та за вироком Апеляційного суду Житомирської області від 16.05.2018 року, яким було скасовано вирок Любарського районного суду Житомирської області від 15.08.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила вирок суду залишити без змін.

Потерпілі в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження не заперечили проти розгляду апеляційної скарги за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів та доведеність вини останнього в апеляційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів та вимог апеляційної скарги щодо неправильного застосування положень ст.ст. 70, 72 КК України, то вони не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 18.05.2017 року №2046-V, яким внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року) передбачає зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку день за день.

Згідно до ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; г) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Вказаних вимог Закону суд першої інстанції дотримався, вирок суду відповідає наведеним вище положенням КПК України щодо законності, вмотивованості та обгрунтованості, в тому числі і щодо визначення виду, розміру покарання, порядку його виконання.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 попередньо засуджений 11 квітня 2018 року Богунським районним судом Житомирської області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3 15 ч.2, 185 ч.3 КК України до покарання за ст.185 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі, за ст.185 ч.3 КК України 3 роки 1 місяць позбавлення волі, за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.3 КК України 3 роки позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі; початок строку покарання ОСОБА_18 обраховано з дня набрання вироком законної сили; на підставі ст.72 чі.5 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання час його затримання під вартою з 15 листопада 2017 року по 17 листопада 2017 року та 18 січня 2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (копія вироку - а.с.п.173-180 т.1).

При цьому, не залишено поза увагою суду першої інстанції і те, що вироком Апеляційного суду Житомирської області від 16 травня 2018 року вирок Любарського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_19 в частині призначення покарання скасовано та ухвалено новий виро, яким призначено ОСОБА_7 та ОСОБА_19 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі; початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з моменту приведення вироку до виконання (а.к.п.126-129 т.2).

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, яке на даний час розглядається апеляційним судом, встановлено, що ОСОБА_7 після ухвалення вказаних вироків Богунського районного суду м.Житомира від 11 квітня 2018 року та вироком Апеляційного суду Житомирської області від 16 травня 2018 року винен ще і в інших кримінальних правопорушеннях, вчинених ним до постановлення вказаних вироків, що дало суду першої інстанції підстави до застосування ч.4 ст.70 КК України та призначення ОСОБА_7 остаточного покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі з урахуванням частково відбутого покарання за вказаними вище вироками суду, з яким погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки зазначене призначення покарання відповідає вимогам Закону.

При цьому дійсно, визначивши остаточне покарання обвинуваченому на підставі ч.4 ст. 70 КК України, судом визначено початок строку відбуття покарання з дня набрання вироком законної сили. З таким висновком суду погоджується і апеляційний суд, не знайшовши підстав для задоволення вимог апеляційної скарги про необхідність визначення початку строку відбуття покарання з моменту, визначеного апелянтом. До вказаного висновку, оскільки строк перебування в умовах попереднього ув`язнення по даному кримінального провадженню, а саме з 21.06.2018, цим же вироком було у повному обсязі зараховано у вказаний строк покарання. Тобто фактично для обвинуваченого відбуття остаточного призначеного по даному кримінальному провадженню покарання почалося 21.06.2018.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що по вказаному кримінальному провадженню за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 під час досудового розслідування не обирався і лише оскаржуваним вироком суду від 07 квітня 2020 року обвинуваченому до набрання вироком законної сили обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Разом з тим у відповідності до ухвали суду від 07 червня 2018 року (а.к.п.52) обвинуваченого ОСОБА_7 було переведено з ДУ «Райківська ВК №73», де останній відбував покарання відповідно до вказаних в цій ухвалі вироків, до СІЗО ДУ «Житомирська УВП №8», куди прибув 21 червня 2018 року (довідка а.к.п.54) для подальшої його участі у розгляді даного кримінального провадження, і такий період у відповідності до положень ч.5 ст. 72 КК України зараховано судом у строк відбуття покарання.

Що стосується інших строків попереднього ув`язнення та перебування обвинуваченого в ІТТ, на які в своїй апеляційній скарзі посилається обвинувачений ОСОБА_7 , то вказані терміни не можуть бути зараховані в строк відбуття покарання в даному кримінальному провадженню, тим більш із розрахунку : день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки зазначені терміни перебування в умовах попереднього ув`язнення ( а саме з 18.01.2018 року по 16.05.2018 року та перебування в ІТТ з 15.11.2017 року по 17.11.2017 року) було зараховано в строк відбуття покарання за вироками Богунського районного суду м.Житомира від 11 квітня 2018 року та Апеляційного суду Житомирської області від 16 травня 2018 року. І таке покарання було частково враховане при призначенні остаточного покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України в даному кримінальному провадженню. Тому вказані вище періоди попереднього ув`язнення не мають відношення до кримінального провадження за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, яке перебуває на даний час на розгляді апеляційного суду, і у відповідності до положень ч.5 ст. 72 КК України не можуть бути зараховані в строк відбуття покарання за даним вироком.

При цьому, як вбачається з оскаржуваного вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , останній вчинив злочини за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України починаючи з 26 серпня 2017 року і по 18 січня 2018 року, тому попереднє ув`язнення підлягає зарахуванню в строк покарання саме в порядку ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 18.05.2017 року №2046-V з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а не в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, як на тому наполягає сторона захисту.

Вказані обставини були предметом дослідження суду першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 і судом їм надана належна оцінка, та було прийнято обгрутоване , мотивоване і законне рішення, з яким погоджується і колегія суддів.

Підстави до задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 07 квітня 2020 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення

Судді: