справа №2015/1-51/11
провадження №1/619/20/20
Постанова
29 грудня 2020 року Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисників - ОСОБА_4
підсудного - ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дергачі кримінальну справу за обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
установив:
У судовому засіданні прокурором заявлено про відмову від підтримання державного обвинувачення у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та надано відповідну постанову від 28.12.2020, посилаючись на те, що за результатами досудового розслідування вина ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного злочину підтверджувалась даними, що містяться в довідці по дорожньо-транспортної пригоди та протоколі огляду дорожньо-транспортної пригоди від 01 травня 2009 року, даними, що відображені в свідоцтві про смерть ОСОБА_10 , даними, що відображені в протоколі очної ставки, проведеної між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 від 19 вересня 2009 року, даними, що викладені в протоколі відтворення обстановки і обставин події від 19 вересня 2009 року із додатком за участю ОСОБА_9 , даними, що викладені в акті судово-медичного дослідження (обстеження) №806-дм / 09 і висновку експерта №124 /806-ДМ/ 09, даними, викладеними у висновку експерта №2265 від 06 червня 2009 року, даними, викладеними у висновку судово-медичної експертизи № 635- А / 09 від 10.06.2009, даними, викладеними у висновку експерта №641-А/09, даними, викладеними у висновку експерта № 834-А/09, даними, викладеними в транспортно-трасологічній експертизі № 430 від 17.06.2009 року даними, викладеними в ув`язненні автотехнічної експертизи № 961 від 24.09.2009, даними, що викладені в медичних картах стаціонарних хворих ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , даними, що викладені в протоколах виїмки від 23 лютого 2010 року, даними, що викладені у висновках судових транспортно-трасологічних і автотехнічної експертиз №5836 / 6292, 2793/13-52, даними, що викладені у висновку експертів №143-КЕ / 2010, 144-КЕ / 2010, 145-КЕ/2010, 146/2733-КЕ/2010, відповідно до якого у потерпілих встановлені раніше перераховані тілесні ушкодження, характер і локалізація ран, даними, що викладені в протоколі очної ставки від 01 серпня 2010 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , даними, що викладені в протоколі відтворення обстановки і обставин події від 26 березня 2011 року, допитами очевидців та учасників ДТП, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , даними, викладеними у висновку №1563/1564/4637/565-567 комплексної судово-медичної автотехнічної експертизи Донецького НДІ судових експертиз. Разом з цим, під час судового розгляду справи призначено комплексну судову медичну, авто технічну і транспортно-трасологічну експертизу, відповідно до висновку якої установлено, що з огляду на відомі обставини ДТП, утворені внаслідок даної пригоди механічні ушкодження автомобіля Фольксваген можна вважати, що тілесні ушкодження у ОСОБА_8 мали утворитися при її знаходженні на задньому пасажирському сидінні ближче до правого борту. Виходячи з переважно правосторонньої локалізації тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , що включали: масивну травму тулуба за наявності переломів 4,5,6, правих ребер по задньо-пахвовій лінії із зміщенням їх уламків та скупчення повітря в підшкірній клітковині праворуч, тотальну контузію правої легені з явищами гемапневматораксу, слід вважати, що в умовах даної ДТП він ймовірніше за все мав знаходитись біля правого борту автомобіля Фольксваген в зоні найбільш виражених механічних пошкоджень, що поширюються на місце пасажира переднього правого сидіння даного транспортного засобу. Таким чином, йдучи методом виключення, за умови що в салоні автомобіля перебували 3 особи на місці водія вказаного т.з. вірогідніше за все знаходився ОСОБА_11 у якого серед інших учасників ДТП були виявлені найменш значні тілесні ушкодження які зводились до легкої ЗЧМТ у вигляді струсу головного мозку та саден на обличчі, спині, ділянці нирок та на верхніх кінцівках.
У судове засідання потерпілі не з`явилися, причину неявки суду не повідомили. При цьому, потерпілій ОСОБА_8 роз`яснено право вимагати продовження розгляду справи, про що нею надано відповідну заяву. Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_12 неодноразово у судові засідання не з`являлися, судом направлено лист зазначеним особам, у якому роз`яснено положення ч. 2 ст. 267 КПК України (1960 року).
Згідно з ч. 3 ст. 264 КПК України (1960 р.) коли в результаті судового розгляду прокурор прийде до переконання, що дані судового слідства не підтверджують пред`явленого підсудному обвинувачення, він повинен відмовитися від обвинувачення і у своїй постановівикласти мотиви відмови. В цьому випадку суд роз`яснює потерпілому та його представнику їх право вимагати продовження розгляду справи і підтримувати обвинувачення.
Відповідно до ч. 2 ст. 267 КПК України (1960 р.) у разі відмови прокурора від обвинувачення потерпілий вправі вимагати продовження розгляду справи. У цьому випадку він підтримує обвинувачення.
Як передбачено ч. 2 ст. 282 КПК України (1960 р.) суд своєю ухвалою (постановою) закриває справу, якщо прокурор відмовився підтримувати державне обвинувачення, а потерпілий не бажає скористатися правом, передбаченим частиною другою статті 267 цього Кодексу.
Крім того, згідно положень статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, а також ураховуючи те, що за результатами судового розгляду справи прокурор прийшов до переконання, що дані досудового слідства не підтверджують пред`явленого підсудному ОСОБА_6 обвинувачення та виніс постанову про відмову від підтримання обвинувачення, а потерпілі не скористались правом продовження судового розгляду та підтримання ними обвинувачення, дана кримінальна справа підлягає закриттю.
Також, потерпілою ОСОБА_12 та цивільним позивачем ОСОБА_13 заявлено цивільні позови про стягнення з винної особи матеріальної та моральної шкоди.
Згідно з положеннями КПК України (1960 р.), зокрема, ст.ст. 28, 328 цього Кодексу, вирішення цивільного позову по суті під час розгляду судом кримінальної справи можливе лише у разі ухвалення вироку. З цих підстав суд залишає без розгляду цивільні позови потерпілих та роз`яснює останнім право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.
Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 81 КПК України (1960 р.).
Керуючись ст.ст. 28, 81, 264, 267, 273, 282 КПК України (1960 р.), суд,
постановив:
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрити у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.
Обрану ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд - скасувати.
Цивільні позови потерпілої ОСОБА_12 та цивільного позивача ОСОБА_13 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, залишити без розгляду, роз`яснивши право звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.
Арешт на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_6 , що накладений постановою слідчого відділу розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області від 29.09.2009 скасувати.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.
Суддя ОСОБА_1