печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за скаргою захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанови про відмову у задоволенні клопотання, зупинення досудового розслідування, оголошення в розшук у кримінальному провадженні № 0000537 від 19.06.2014 року та зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

06.07.2020 до Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 07.07.2020, згідно вимог якої захисник просить:
- скасувати постанову від 19.06.2020 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000537 від 19.06.2014 року;
- зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування, провести слідчі (розшукові) дії, які викладені у клопотанні про відновлення досудового розслідування та проведення слідчих (розшукових) дій від 10.06.2020 року;
- скасувати постанову від 24.06.2019 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000537 від 19.06.2014 року або останню за часом постанову про зупинення досудового розслідування у цьому ж провадженні;
- скасувати постанову слідчого від 12.05.2014 року у кримінальному провадженні № 0000502 від 22.08.2013 року про оголошення громадянина Канади ОСОБА_3 у розшук та у міжнародний розшук;
- зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування, повідомити Інтерпол про зняття з міжнародного розшуку громадянина Канади ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000537 від 19.06.2014 року;
- зобов`язати прокурора Генеральної прокуратури України, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000537 від 19.06.2014 року виконати у найкоротшій строк вимоги ч. 2 ст. 283 КПК України щодо закриття кримінального провадження стосовно громадянина Канади ОСОБА_3 або звернення до суду з клопотанням про звільнення громадянина Канади ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом.
В обґрунтування своїх доводів адвокат вказує, що постановлені процесуальні рішення сторони обвинувачення про відмову у задоволенні клопотання, зупинення досудового розгляду, оголошення в розшук, а також повідомлення про підозру є необґрунтованими та безпідставними, а відтак підлягають скасуванню, а відтак наявні підстави для зобов`язання прокурора виконати у найкоротшій строк вимоги ч. 2 ст. 283 КПК України щодо закриття кримінального провадження стосовно громадянина Канади ОСОБА_3 або звернення до суду з клопотанням про звільнення громадянина Канади ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом.
Особа, що подала скаргу у судовому засіданні 21.10.2020 вимоги скарги підтримала та просила задовольнити. 02.11.2020 адвокат подала через канцелярію суду заяву про розгляд скарги у її відсутність, вимоги скарги підтримала та просила її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні 21.10.2020 заперечував щодо задоволення вимог скарги, вказуючи на її безпідставність. 02.11.2020 подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, щодо задоволення вимог скарги заперечував та просив відмовити у її задоволенні. Одночасно надав слідчому судді для огляду матеріали кримінального провадження № 0000537 від 19.06.2014 року.
Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.
Вивчивши скаргу, заслухавши позицію учасників розгляду, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Частиною 2 статті 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником, чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Встановлено, що в проваджені Головного слідчого управління Національної поліції України знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000537 від 19.06.2014 року.
В рамках вказаного кримінального провадження 12.05.2014 старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 Кримінального кодексу України.
Дане кримінальне провадження було виділено в окреме провадження з кримінального провадження № 0000502 від 22.08.2013 року.
Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_6 від 12.05.2014 року зупинено досудове розслідування кримінального провадження № 0000502 від 22.08.2013 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.
Постановами старшого прокурора Першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_7 від 19.06.2014 року та в подальшому від 17.07.2014 року, 11.11.2014 зупинено досудове розслідування кримінального провадження № 0000537 від 19.06.2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.
В подальшому досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000537 від 19.06.2014 року зупинено постановою від 24.02.2015 старшого слідчого в ОВС слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 .
Окрім цього, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування було зупинено 24.06.2019.
Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Згідно ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Стаття 280 КПК України, передбачає підстави та порядок зупинення досудового розслідування по кримінальному провадженню і вказує на те, що досудове розслідування може бути зупинено після повідомлення особі про підозру у разі, якщо: 1) підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком; 2) підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме; 2-1) слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування; 3) наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.
До зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для встановлення місцезнаходження особи, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.
Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.
Аргументуючи висновок про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні у вказаних постановах сторона обвинувачення посилається на не встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_3 , який оголошений в розшук.
Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Таким чином, особа набуває статусу підозрюваного у кримінальному провадженні після отримання належним чином повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.
Разом з тим, з оглянутих в судовому засіданні матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження, встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази вручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру у спосіб та порядок, передбачений ст.ст.278, 135, 136 КПК України.
Так, із копії письмового повідомлення про підозру від 12.05.2014 року не вбачається підпису ОСОБА_3 про отримання повідомлення про підозру від 12.05.2014 року.
Відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження повістки про виклик від 08.05.2014 року, 12.05.2014 можна було б припустити про те, що ОСОБА_3 (за адресою: АДРЕСА_1 ) викликався до слідчого на 12.05.2014 року та 14.05.2014 відповідно для повідомлення про підозру та допиту як підозрюваного, які були направлені за допомогою засобів поштового зв`язку, проте згідно електронного повідомлення Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» вручено не було.
Також, вказану повістку отримав захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_9 08.05.2020, проте дане повідомлення в силу положень 135 та 136 КПК України, не можна вважати як належне повідомлення, оскільки доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 отримав повістки про виклик або ознайомився з її змістом слідчому судді не надано, а відтак не спростовано доводів сторони захисту, щодо його не належного повідомлення.
Наряду з вказаним, слідчий суддя відноситься критично до рапорту від 12.05.2014 на виконання доручення слідчого щодо вручення повістки про виклик ОСОБА_3 , оскільки з нього вбачається, що гр. ОСОБА_3 залишив місто Київ та поїхав на лікування, що також підтверджується повідомленням від 12.05.2014 адвоката ОСОБА_9 та наданими документами.
В подальшому, 12.05.2014 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 та пам`ятка про процесуальні права і обов`язки підозрюваного були вручені захиснику ОСОБА_10 .
Слід зазначити, що захисник не наділений ані Законом, ані процесуальними повноваженнями вручати повідомлення про підозру своєму клієнту, обізнаність адвоката про наявність кримінального провадження, отримання процесуальних документів не є підставою для невиконання вимог кримінально процесуального законодавства щодо порядку вручення повідомлення про підозру.
В даному конкретному випадку, вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення захиснику, не можна сприймати як належне повідомлення такої особи, оскільки доказів б які б могли переконати вільного спостерігача, що таке повідомлення в подальшому було вручено особисто, в даному випадку ОСОБА_3 , слідчому судді не надано та спростовується тим, що адвокатом подано повідомлення слідчому про те, що він жодного контакту із ОСОБА_3 не має.
Між тим, до зупинення даного кримінального провадження, органом досудового розслідування жодних дій, спрямованих на розшук ОСОБА_3 вчинено не було. Вказаний факт ані представником сторони обвинувачення, ані матеріалами кримінального провадження спростовано не було.
Положення статті 280 КПК України, з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч.2. ст. 9 КПК України, передбачає повне та всебічне дослідження на дату зупинення провадження у справі всіх обставин кримінального провадження, виявлення обставин, які викривають, чи виправдовують підозрюваного, встановлення належними та допустимими доказами факту заподіяння збитків від вчинення дій службовою особою, їх розмір.
Згідно з положеннями ст. 282 КПК України зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва), а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій. Зупинене досудове розслідування також відновлюється у разі скасування слідчим суддею постанови про зупинення досудового розслідування. Відомості про відновлення досудового розслідування вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Так, із досліджених в ході розгляду скарги матеріалів доданих до скарги встановлено, що ОСОБА_3 проживає на території Канади, тобто місцезнаходження підозрюваного є відомим, а відтак слідчий суддя приходить до переконання, що підстави для зупинення досудового розслідування перестали існувати.
В прийнятих стороною обвинувачення постановах відсутні посилання на те, яким чином орган досудового розслідування прийшов до висновку про те, що підозрюваний переховується від органу досудового слідства, та які дії вчинив слідчий та прокурор для з`ясування обставин відсутності ОСОБА_3 .
Наряду з вказаним, відповідно до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.
Між тим, зі змісту постанов не вбачається, що до зупинення даного кримінального провадження, органом досудового розслідування вчинялися конкретні дії, що спрямовані на розшук та відповідне повідомлення ОСОБА_3 про те, що відносно останнього здійснюється досудове розслідування, в рамках якого останньому складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.
Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги не дотримано.
Зупиняючи провадження, представник сторони обвинувачення в своїх постановах обмежилися твердженням про виконання всіх слідчих та розшукових дій, а тому прийшли до висновку про необхідність досудове розслідування зупинити.
Тобто, оскаржувані постанови є немотивованими та, наряду з іншими порушеннями вимог КПК України, такими, що не відповідають вимогам ст. 110 КПК України.
Окрім вказаного, із досліджених в ході розгляду скарги матеріалів доданих до скарги встановлено, що ОСОБА_3 проживає на території Канади, тобто місцезнаходження останнього є відомим.
Наряду з вказаним, 26.04.2019 року сторона захисту направила слідчому Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 заяву ОСОБА_3 про готовність приймати участь у проведенні слідчих дій з клопотанням про відновлення досудового розслідування, скасування його розшуку та проведення допиту ОСОБА_3 у форматі відеоконференції, проте відповіді на клопотання у встановлений КПК України строк від слідчого так і не надійшло.
10.06.2020 року сторона захисту направила старшому слідчому в особливо важливих справах ГСУ НПУ ОСОБА_12 клопотання про відновлення досудового розслідування та проведення слідчих (розшукових) дій.
26.06.2020 року надійшла відповідь від старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 , разом з постановою про відмову в задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 з часу оголошення його в розшук до органу досудового розслідування жодного разу не з`явився, у зв`язку з чим не можливо провести за його участю слідчі та процесуальні дій та прийняти в кримінальному провадженні обґрунтоване рішення у найкоротший строк .
Проте, дані доводи слідчий суддя не може прийняти до уваги, з урахуванням вище встановлених обставин, так як органу досудового розслідування достеменно відомо місцезнаходження останнього.
Наряду з вказаним, дана постанова не може вважатися вмотивованою, оскільки в своєму клопотанні від 10.06.2020 захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 порушує десять вимог, яким жодним чином в постанові слідчого від 19.06.2020 про відмову в задоволенні клопотання, не надана оцінка.
Вказане в сукупності підтверджує доводи сторони захисту того, що дана постанова є необґрунтованою та як наслідок вказує на порушення п. 5 ст. 110 КПК України, а відтак підлягає скасуванню з повторним розглядом клопотання слідчим.
Що стосується вимог скарги в частині зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування, провести слідчі (розшукові) дії, які викладені у клопотанні про відновлення досудового розслідування та проведення слідчих (розшукових) дій від 10.06.2020 року, то дані вимоги являються передчасними, тому в цій частині вимоги скарги слід залишити без задоволення.
На підставі вищевикладеного, враховуючи при цьому, що під час судового розгляду встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 було вручено не належним чином, слідчий суддя приходить до переконання, що в цілях дотримання загальних засад кримінального провадження, а також враховуючи, що в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку про законність та вмотивованість рішень сторони обвинувачення про зупинення досудового розслідування, приходжу до висновку, що таких не має та як наслідок вважаю за необхідне скасувати вищевказані постави про зупинення досудового розслідування та зобов`язати сторону обвинувачення відновити досудове розслідування кримінального провадження № 0000537 від 19.06.2014 року.
Також, зважаючи на незаконність зупинення кримінального провадження № 0000537 від 19.06.2014, оголошенням його розшуку порушуються основні конституційні права останнього, а саме право на захист, право на доступ до правосуддя, право на вільне пересування, свободу та інше.
Приписами статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, законодавцем імперативно визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Положення ч. 2 ст. 8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стала частиною національного законодавства.
Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.
У зв`язку із судовим контролем важливою є вимога про доступ до суду, яка означає, що з юрисдикції судів не можна вилучати будь-які звернення (клопотання, позови, заяви), надавати певним категоріям осіб імунітети від звернень до суду. Судові рішення з огляду на зміст принципу верховенства права повинні утверджувати справедливість і права людини, укріплювати довіру до органів, що беруть участь у розслідуванні і судовому розгляді кримінальних правопорушень.
Частина 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду прав людини» зобов`язує суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Оскільки під час судового розгляду встановлено, факт неналежного повідомлення про підозру ОСОБА_3 , що послугувало підставою скасування постанови про зупинення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що і постанова про оголошення ОСОБА_3 в розшук, яка передувала зупиненню досудового розслідування у кримінальному провадженні, підлягає скасуванню, з метою захисту конституційних прав та охоронюваних Законом інтересів підозрюваного громадянина Канади ОСОБА_3 та як наслідок зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування, повідомити Інтерпол про зняття з міжнародного розшуку громадянина Канади ОСОБА_3 .
Окрім цього, адвокат просить виконати у найкоротший строк вимоги ч. 2 ст. 283 КПК України щодо закриття кримінального провадження стосовно громадянина Канади ОСОБА_3 або звернення до суду з клопотанням про звільнення громадянина Канади ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом, проте в розрізі вище встановлених обставин, на переконання слідчого судді дана вимога є передчасною та у випадку її задоволення може бути порушено принципи завдання кримінального провадження щодо повного та неупередженого розслідування та як наслідок призведе до недотримання засад кримінального провадження, що імперативно визначено законодавцем приписами кримінального процесуального законодавства.
На підставі вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення вимог скарги, що свідчитиме про дотримання прав підозрюваного та одночасно забезпечення цілей кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 22, 24, 40, 93, 220, 223, 280, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанови про відмову у задоволенні клопотання, зупинення досудового розслідування, оголошення в розшук у кримінальному провадженні № 0000537 від 19.06.2014 року та зобов`язати вчинити дії задовольнити частково.
Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_6 від 12.05.2014 року про зупинення досудового розслідування кримінального провадження № 0000502 від 22.08.2013 року.
Скасувати постанову старшого прокурора Першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_7 від 19.06.2014 року про зупинення досудового розслідування кримінального провадження № 0000537 від 19.06.2014 року.
Скасувати постанову старшого прокурора Першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_7 від 17.07.2014 року про зупинення досудового розслідування кримінального провадження № 0000537 від 19.06.2014 року.
Скасувати постанову старшого прокурора Першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_7 від 11.11.2014 року про зупинення досудового розслідування кримінального провадження № 0000537 від 19.06.2014 року.
Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 24.02.2015 про зупинення досудового розслідування кримінального провадження № 0000537 від 19.06.2014 року.
Скасувати постанову від 24.06.2019 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000537 від 19.06.2014 року.
Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_6 від 12.05.2014 року у кримінальному провадженні № 0000502 від 22.08.2013 року про оголошення громадянина Канади ОСОБА_3 у розшук.
Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування, повідомити Інтерпол про зняття з міжнародного розшуку громадянина Канади ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000537 від 19.06.2014 року.
Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 від 19.06.2020 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000537 від 19.06.2014 року.

В іншій частині вимоги скарги залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена, підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1