Справа № 2602/1749/12 Головуючий в суді 1-ої інст. ОСОБА_1
Провадження № 11/824/66/2020 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Київської місцевої прокуратури №2 м. Києва ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано невинуватим у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.2 ст.369, ч.1 та ч.2 ст.190 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу злочинів,
В С Т А Н О В И Л А:
Як вбачається з вироку суду І-ї інстанції, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він скоїв шахрайство та підбурювання до замаху на давання хабаря за наступних обставин:
В ході розслідування даної справи ОСОБА_6 , в період часу з 03 по 04 січня 2012 року, в робочий час, знаходячись за місцем своєї роботи в приміщенні Територіального відділу міліції №2 Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві по вул. Лебедєва, 14-А в м. Києві, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, повідомив ОСОБА_9 , що начебто для прискорення виконання призначеної у справі судово-медичної експертизи необхідно дати йому гроші у сумі 500 гривень.
За результатами проведеного досудового слідства 18.01.2012 року слідчий ОСОБА_6 направив кримінальну справу щодо ОСОБА_9 в порядку ст.225 КПК України прокурору Дніпровського району м.Києва для затвердження обвинувального висновку.
При цьому, в ході досудового слідства ОСОБА_6 судово-медична експертиза у справі була призначена та проведена безоплатно експертами Київського міського бюро судово-медичних експертиз.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 02.02.2012 року, приблизно о 12 годині, в своєму службовому кабінеті №25 Територіального відділу міліції №2 Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві по вул.Лебедєва,14-А в м. Києві, одержав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 500 гривень, завуалювавши це шляхом перерахування їх останнім на вказаний ОСОБА_6 картковий рахунок № НОМЕР_1 у відділенні «Приват Банку» та розпорядився ними на власний розсуд.
Досудове розслідування по справі проводив слідчий слідчого відділу Дніпровського РУ ГУМВС України в Києві старший лейтенант міліції ОСОБА_6 .
За результатами досудового слідства 18.01.2012 року ОСОБА_6 кримінальну справу щодо ОСОБА_9 направлено в порядку ст.225 КПК України прокурору Дніпровського району м. Києва.
В кінці січня 2012 року, в робочий час, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем роботи в своєму службовому кабінеті №25 Територіального відділу міліції №2 Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві по вул.Лебедєва,14-А в м. Києві зустрівся з ОСОБА_9 .
Під час зустрічі, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 може бути звільнений Дніпровським районним судом м. Києва від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примиренням його з потерпілою, повторно, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, став підбурювати ОСОБА_9 до давання хабара, пояснивши це тим, що без його допомоги він не зможе уникнути кримінальної відповідальності, коли справа буде на розгляді у Дніпровському районному суді м. Києва. За надання допомоги по закриттю кримінальної справи в суді, у зв`язку з примиренням підсудного з потерпілим, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_9 передати йому гроші в сумі 500 доларів США.
09.02.2012 року приблизно о 12 год. 30 хв., ОСОБА_6 в своєму службовому кабінеті № 25 Територіального відділу міліції №2 Дніпровського РУ ГУМВС України в Києві по вул. Лебедєва, 14-А в м. Києві отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 350 доларів США, що по курсу Національного банку України становить 2796, 47 грн. та 1200 гривень, а всього 3996,47 грн. за начебто вирішення питання щодо закриття кримінальної справи відносно останнього в Дніпровському районному суді м. Києва у зв`язку з примиренням підсудного з потерпілим.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органами досудового розслідуванняза ч.1, 2 ст.190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27 ч.2 ст. 369 КК України.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просив вирок суду скасувати та кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.1, 2 ст.190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27 ч.2 ст. 369 КК Українинаправити на новий судовий розгляд в той самий суд в іншому складі суду.
Вказує, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, невідповідністю висновків суду І-ї інстанції фактичним обставинам справи, неповнотою судового слідства та неправильним застосуванням кримінального закону.
Вважає, що вирок суду належним чином не обґрунтовано; висновки суду щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу злочинів є явно передчасними та не відповідають фактичним обставинам справи; не надана належна оцінка всім зібраним у справі доказам вини підсудного та прийнято передчасне і необґрунтоване рішення про виправдання ОСОБА_6 .
Зазначає, що висновки місцевого суду про неналежність як доказу протоколу огляду та вручення грошових коштів від 09.02.2012 року є помилковими, оскільки протокол відповідає вимогам ст.85 КПК України: в ньому вказані місце і дата його складання; посади і прізвища осіб, що проводять дію; прізвища осіб, які брали участь у проведенні слідчої дії, адреси цих осіб; роз`яснення їх прав та обов`язків; зміст проведеної слідчої дії, час її початку і закінчення; всі істотні для справи обставини, виявлені при виконанні даної слідчої дії. Протокол підписаний: особа, яка провадила слідчу дію, допитана особа, а також перекладач, поняті, якщо вони були присутні, та інші особи, які були присутні або брали участь у проведенні цієї дії.
Вказує, що процесуальне законодавство не містить вимоги щодо долучення до матеріалів кримінальної справи матеріали оперативно-розшукової справи. Тому вважає аргумент суду про відсутність відомостей про заведення оперативно-розшукової справи відносно ОСОБА_6 незаконним.
Крім того, зазначає, що посилання суду І-ї інстанції на ту обставину, що на момент проведення огляду місця події відсутня заява керівництва про дозвіл на проведення огляду службового кабінету є незаконним, оскільки відповідно до ст.190 КПК України (1960 р.) за письмовою згодою володільця здійснюється огляд лише житла або іншого володіння особи. У даному випадку керівництво Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві не мало надавати згоду на огляд службового кабінету.
Вказує, що суд І-ї інстанції обмежився лише констатацією факту допиту свідків та не надав належної оцінки їх показам.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_6 , посилаючись на законність та обгрунтованість вироку Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року, просить залишити його без змін, а апеляцію прокурора без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляцію та просив вирок скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора з доповненнями підлягає задоволенню, вирок скасуванню, а матеріали кримінальної справи направленню на новий розгляд до суду першої інстанції з наступних підстав.
Виходячи з положень, закріплених у ст. 323 КПК України (в редакції 1960 року), вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно зі ст. 334 КПК України (в редакції 1960 року), мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене підсудному і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Не допускається включення у вирок формулювань, які ставлять під сумнів невинність виправданого.
Відповідно до ст. 327 КПК України (в редакції 1960 року), виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.
Як випливає з розяснень, що містяться в п.п.16 і 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року №5 з наступними змінами «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при постановленні вироку суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, а також, керуючись законом, дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності, яка має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Висновки суду щодо оцінки доказів належить давати у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивоване.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не дотримано зазначених вимог кримінально-процесуального закону при розгляді справи та прийнятті судового рішення, а тому вирок не може вважатися законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції виправдовуючи ОСОБА_6 допустив істотні суперечності, оскільки навів у вироку дві різні підстави для виправдання останнього.
Так, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд одночасно дійшов висновків про недоведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 КК України, а саме підбурювання до замаху на давання хабара, та про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369, ч. 1, 2 ст. 190 КК України.
Разом з тим, з вироку вбачається, що суд, дослідивши всі обставини кримінальної справи, сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про те, що досліджені докази не доводять вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369, ч. 1, 2 ст. 190 КК України.
При цьому, підставою для виправдання ОСОБА_6 у резолютивній частині зазначено як відсутність в його діях складу злочину.
Поряд із цим, виправдовуючи ОСОБА_6 , суд першої інстанції посилався лише на ті докази та в тій частині, що на його думку вказують на невинуватість останнього. При цьому, доводи сторони обвинувачення суд у повній міріне спростував та у вироку підстав з яких він надає перевагу одним доказам та відкидає інші, а саме докази обвинувачення, не навів.
Так, судом першої інстанції у вироку зазначено, що в судовому засіданні оголошені показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які надані ними під час досудового розслідування.
Вирок суду першої інстанції містить детальний опис показів свідка ОСОБА_9 з пояснень якого вбачаються саме обставини вчинення ОСОБА_6 злочину, проте жодної правової оцінки зазначеним показам свідка ОСОБА_9 , за заявою якого було порушено кримінальну справу № 52-3493 відносно ОСОБА_6 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 364 КК України, судом першої інстанції не надано.
Згідно зі ст. 368 КПК України (в редакції 1960 року), однобічним або неповним визнається досудове і судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи. Досудове і судове слідство у всякому разі визнається однобічним і неповним коли не були досліджені документи та інші докази для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 369 КПК України (в редакції 1960 року), вирок чи постанова вважаються такими, що не відповідають фактичним обставинам справи: 1) коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні; 2) коли суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) коли при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку (постанові) не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; 4) коли висновки суду, викладені у вироку (постанові), містять істотні суперечності.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що судове слідство проведено судом першої інстанції неповно та однобічно, а наведені у вироку висновки суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Враховуючи те, що вирок скасовано з підстав порушення норм кримінально-процесуального закону, то, відповідно до ч.3 ст. 374 КПК України 1960 року, колегія суддів позбавлена права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого кримінального закону.
Отже, у зв`язку з допущеними порушеннями вирок підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, в ході якого слід усунути вищезазначені недоліки, перевірити в повному обсязі доводи апеляції прокурора, та прийняти судове рішення з дотриманням вимог ст.ст. 67, 334 КПК України, оцінивши всі докази по справі в сукупності, а тому апеляція прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 365 - 366КПК України1960 року, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Судді: