КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 лютого 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2020, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді трьох місяців арешту,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим в тому, що він 28.08.2020 р. приблизно о 14.40 год., перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «Сільпо» по пров. Карельському 3 у м.Києві, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, взяв з полиць із товаром 3 плитки шоколаду «Мілка» вагою 300 г вартістю за 1 шт. 72 грн. 49 коп., одну банку горіхової пасти «Нутелла» вагою 630 г вартістю 149 грн. 17 коп., а всього товар на загальну суму 366 грн. 64 коп., що належить ТОВ «СІЛЬПО - ФУД», після чого заховав вищевказаний товар до рюкзака, що був при ньому, пройшов через касову зону магазину, не розрахувавшись за вищевказаний товар та не маючи наміру за нього розраховуватись, таким чином, виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального проступку до кінця, але проступок не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 , оскільки він був зупинений працівниками охорони магазину ТОВ «СІЛЬПО - ФУД» за межами розрахункових кас.
Перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України у виді 2 років обмеження волі. В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зокрема, прокурор зазначає, що суд першої інстанції не надав належної і достатньої оцінки даним про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив. Також вказує, що в матеріалах справи відсутні дані про щире каяття обвинуваченого, а тому суд безпідставно визнав визнання вини обставиною, яка пом`якшує покарання.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також наявність обставини, яка пом`якшує покарання.

З урахуванням негативних даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово скоював кримінальні правопорушення, а також ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке було спрямоване на заволодіння продуктами харчування невеликої вартості, не було доведено до кінця та не спричинило матеріальної шкоди потерпілій особі, наявності обставини, яка пом`якшує покарання щирого каяття, суд першої інстанції правильно визначив обвинуваченому вид та розмір покарання.
Також, суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_6 покарання врахував позицію прокурора, який в судових дебатах просив суд призначити обвинуваченому покарання у виді трьох місяців арешту.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.
Також судом першої інстанції дотримано закріпленого в ст. 26 КПК України принципу диспозитивності, відповідно до якого суд при призначенні покарання повинен діяти в межах позиції прокурора або потерпілого і не вправі погіршити правове становище обвинуваченого з власної ініціативи.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд безпідставно врахував наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щирого каяття, не ґрунтуються на матеріалах справи, з яких вбачається, що під час судового розгляду обвинувачений визнав висунуте йому обвинувачення, в судових дебатах дав критичну оцінку своєї протиправної поведінки, висловив жаль з приводу вчиненого.
Та обставина, що у вироку суд залишив без уваги наявність обставини, що обтяжує покарання рецидиву злочинів, не вплинула на законність і обґрунтованість постановленого вироку та правильність призначеного покарання.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним і обґрунтованим, підстав для зміни або скасування вироку немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2020 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3