ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/382/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000472 від 16 листопада 2020 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , на рішення слідчого, а також про зобов`язання вчинити дії повернуто заявнику.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 не має статусу жодної із осіб, визначених у п.1 ч.1 ст.303 КПК України, а тому скарга його захисника підлягає поверненню, оскільки подана особою, яка не має права подавати скаргу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою подану ним скаргу, в інтересах ОСОБА_7 , визнати такою, що підлягає розгляду по суті слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів звертає увагу на те, що особа, стосовно якої розпочато досудове розслідування, навіть без повідомлення про підозру, має право на захист, яке може бути реалізоване шляхом дотримання прав підозрюваного, визначених приписами статті 42 КПК України.

В судове засідання захисник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат, не з`явилися, але повідомили про можливість розгляду справи без їх участі.

Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак повідомив про можливість розгляду справи без його участі, що, у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів провадження, 15 листопада 2020 року близько 20 год. 50 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем SKODA FABIA, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Доманове-Ковель-Чернівці-Теребляче, в межах м. Тернополя, по вул.15 квітня у напрямку м. Кременець допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїзну частину дороги з ліва на право відносно руху автомобіля, внаслідок чого пішоход ОСОБА_8 загинув на місці.

16 листопада 2020 року відомості за даним фактом внесено в ЄРДР за № 0000472 за ч.2 ст.286 КК України.

19 листопада 2020 року адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до слідчого з клопотанням щодо ознайомлення з матеріалами справи з можливістю їх копіювання у повному обсязі.

Подане адвокатом ОСОБА_6 клопотанням старшим слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області каптаном поліції ОСОБА_9 залишено без розгляду, про що повідомлено захисника листом від 20 листопада 2020 року.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , на рішення слідчого, яким залишено без розгляду його клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, повернуто заявнику з тих мотивів, що вона подана особою, яка не має права подавати скаргу, оскільки не має статусу жодної із осіб, визначених у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Однак, такий висновок слідчого судді є передчасним і не ґрунтується на фактичних обставинах кримінального провадження.

Так, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000472 від 16 листопада 2020 року за ч.2 ст.286 КК України. При цьому, серед обставин які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вказано, що ОСОБА_7 керуючи автомобілем SKODA FABIA, д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , внаслідок чого той загинув.

З наведеного вбачається, що кримінальне провадження № 0000472 від 16 листопада 2020 року фактично здійснюється відносно ОСОБА_7 , оскільки серед обставин кримінального правопорушення, яке розслідується, в категоричній ствердній формі вказано, що він вчинив наїзд на пішохода, від якого той загинув, а тому є підстави вважати, що це кримінальне провадження стосується прав та інтересів ОСОБА_7 , якому про підозру на даний час не повідомлено.

Пунктом «с» §3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право захищати себе особисто чи використовуючи юридичну допомогу захисника, обраного на власний розсуд.

У рішенні від 19.02.2009р. у справі «Шабельник проти України» ЄСПЛ вказав, що «право на правову допомогу виникає в момент, коли становище людини стає суттєво уразливим, навіть якщо її офіційно не затримано як підозрювану». Суд пояснив, що становище заявника стало значно вразливішим одразу після вжиття серйозних слідчих заходів щодо перевірки підозри стосовно нього та підготовки версії обвинувачення. Тож було констатоване порушення §1 та п.«с» §3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки момент виникнення права на правову допомогу не залежить від того, який формальний статус має підозрювана у скоєнні злочину особа.

При цьому, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини визначає такі обставини, які вважаються моментом висунення обвинувачення:

- початок досудового розслідування проти конкретної особи чи арешт її банківських рахунків (рішення у справі «Ringeisen v. Austria);

- арешт особи (рішення у справі «Wemhoff v. Germany);

- офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно неї кримінального переслідування (рішення у справі «Neumeister v. Avstria»).

Тобто, обвинувачення охоплює весь комплекс процедур від початку досудового розслідування стосовно особи до винесення остаточного рішення.

Конституційний Суд у рішенні від 30.09.2009р. №23-рп/2099 констатував, що положення ч.1 ст.59 Конституції України треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі й формах, як вона того потребує. Навіть якщо це право не передбачене законами України чи іншими правовими актами, особа не може бути обмежена в його реалізації.

Отже, кримінальне процесуальне законодавство виходить з того, що особа, стосовно якої розпочато досудове розслідування, навіть без повідомлення про підозру має право на захист, яке може бути реалізоване шляхом дотримання прав підозрюваного, визначених у ст.42 КПК України.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи скаргу захисника ОСОБА_6 , з достатньою повнотою не перевірив доводи скаржника, однобічно та неповно з`ясував обставини справи, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, що є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді та призначення, у відповідності до ст.ст.412, 415 КПК України, нового розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вищевказану ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою подану захисником ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , скаргу визнати такою, що підлягає розгляду по суті слідчим суддею суду першої інстанції.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 415, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на рішення старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 20 листопада 2020 року, а також про зобов`язання вчинити дії, визнати такою, що підлягає розгляду по суті слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.