Справа № 451/1687/20
Провадження № 1-кп/445/201/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області обвинувальний акт від 23.10.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 01.10.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одруженого, непрацюючого , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,-

в с т а н о в и в :
згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за наступних обставин: 29.07.2020 року він, незаконно, без мети збуту, зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , речовину рослинного походження зеленого кольору, маса якої в перерахунку на суху речовину становить 10,26 грам, яка містить тетрагідроканабіол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, яку було виявлено та вилучено працівниками поліції під час проведеного обшуку.

Вищевказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України, тобто як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Розгляд обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, в порядку ч. 3 ст. 382 КПК України, призначено до судового розгляду у судовому засіданні та викликано для участі в ньому учасників кримінального провадження.

За приписами ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проведено лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

У пред`явленому органом досудового слідства обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_4 винним себе визнав частково та надав показання, що з народження проживав у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок та присадибна ділянка належать його матері ОСОБА_6 . В будинку проживає він, його матір, дружина та двоє неповнолітніх дітей, віком 7 та 4 роки. 29.07.2020 року у вказаному будинку та на прилеглій земельній ділянці відбувся обшук. Так на земельній ділянці виявлено один кущ рослини, як виявилось згодом, канабісу. Зазначає, що він такий кущ не садив, не доглядав за ним, звідки він з`явився йому не відомо. За даним фактом на нього складено адміністративний протокол. Окрім цього, в будинку працівниками поліції було виявлено та вилучено паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження, як виявилось згодом це був канабіс. Зазначений згорток виявлено в одній із кімнат будинку, а саме всередині системного блоку персонального комп`ютера. Вказує, що комп`ютер належить йому, знаходиться у нього тривалий час та він ним користується. Даний системний блок він отримав від двоюрідного брата по маминій лінії, який проживав у м. Ужгород та був фахівцем в IT галузі. Чи знаходився канабіс всередині системного блоку на момент передачі комп`ютера братом, обвинуваченому не відомо. Зазначає, що брат помер цього року, чи вживав останній наркотичні речовини йому не відомо. Будучи допитам в судовому засіданні, обвинувачений не зміг пояснити яким саме чином наркотична речовина опинилась всередині системного блоку. На неодноразові запитання з даного приводу ОСОБА_4 зазначив, що не пригадує: можливо це він його туди поклав, а можливо і хтось інший, хто саме це міг зробити йому не відомо. Вказує, що наркотичні речовини, зокрема канабіс, востаннє він вживав в період навчання в університеті орієнтовно 2006 рік. Після цього, зокрема після знайомства з майбутньою дружиною він канабіс не вживав. Водночас, обвинувачений виключає можливість того, що наркотичні речовини можливо були підкинуті сторонніми особами під час обшуку. Зазначає, що обшук проводився в присутності чотирьох понятих та фіксувався на відеокамеру. Разом з тим, обвинувачений висловив сумнів щодо ваги речовини, вважає, що вага такої була близько 5 грам. Вважає, що така там знаходилась впродовж тривалого часу, оскільки була замотана в пожовклу газету на якій є програма телепередач, проте за який саме період він не достеменно не знає. Хто б з інших членів сімї, які з ним проживають, міг сховати в системному блоці наркотичну речовину , йому не відомо, нікого з близьких він у цьому не підозрює.

Після вказаних показань, головуючий суддя неодноразово з`ясовував у обвинуваченого чи може він пригадати чи саме він приховав в системному блоці наркотичну речовину, обвинувачений продовжував стверджувати, що він цього не пригадує: можливо він, а можливо інша особа.

На підтвердження обставин викладених в обвинувальному акті, інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, стороною обвинувачення подано наступні докази, які досліджені в ході судового розгляду:

Витяг з кримінального провадження № 0000103 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2020 року за заявою ОСОБА_7 . Згідно фабули провадження невідома особа заволоділа двома мотоциклами в м. Радехів 29.04.2020 року. Також, в ніч на 09.05.2020 року невідома особа незаконно заволоділа мопедом та електроінструментами ОСОБА_8 (кримінальне провадження № 0000113 від 09.05.2020 року), які об`єднані в одне кримінальне провадження.

Ухвала слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 21.07.2020 року, згідно якої надано дозвіл на проведення обшуку на території домогосподарства та у приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_4 . Обшук надано з метою відшукання та вилучення викраденого мопеда «Вайпер Фада», що належить потерпілій ОСОБА_8 .

Протокол обшуку від 29.07.2020 року із доданим відеозаписом, згідно яких у приміщенні житлової кімнати в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в середині системного блоку персонального комп`ютера виявлено та вилучено згорток паперу в якому міститься подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору.

З оглянутого відеозапису проведеного обшуку вбачається, що присутній під час обшуку ОСОБА_4 заперечив факт належності йому вказаної речовини.

Ймовірно викрадений мопед «Вайпер Фада», що належить потерпілій ОСОБА_8 , під час обшуку віднайденим не був. Докази, які слугували підставою проведення обшуку прокурором під час судового розгляду представленими не були.

Висновок експерта № 13/1551 від 10.08.2020 року, згідно якого надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, яка міститься в паперовому згортку, містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 10.26 грам.

Постанова слідчого від 03.09.2020 року, якою спецпакет №5402524, у який поміщено канабіс вагою 10,26 грам визнано речовим доказом та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області.

Постанова прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 01.10.2020 року, згідно якої з об`єднаного кримінального провадження № 0000103 виділено матеріали досудового розслідування по факту виявлення за місцем проживання ОСОБА_4 наркотичної речовини.

Виділені матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР 01.10.2020 року за № 0000065, що підтверджується наданим прокурором витягом з реєстру досудових розслідувань.

Протокол проведення слідчого експерименту від 22.10.2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , із доданим відеозаписом, згідно якого, у період часу з 13:34 год по 13:47 год., у присутності понятих, за участю захисника проводилась вказана слідча дія в будинку та на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 . Під час вказаної дії підозрюваний показав де був виявлений кущ рослини канабісу та згорток паперу із речовиною рослинного походження, зокрема, показав, що останній був виявлений та вилучений в середині системного блоку персонального комп`ютера, зазначає, що він не може пригадати звідки цей згорток там з`явився, можливо він його там приховав декілька років тому. Вказує, що раніше він вживав наркотичні речовини, однак це було давно, на даний час він наркотичних речовин не вживає. На вказаному відеозаписі обвинувачений не демонструє, яким саме чином він приховував цю речовину, слідчий не пропонує обвинуваченому продемонструвати яким саме чином це було зроблено.

Інших доказів стороною обвинувачення надано не було.

Окрім цього, прокурором надано документи, що стосуються характеризуючи даних щодо особи обвинуваченого, зокрема копію його паспорта громадянина України (ID карти), вимога щодо наявних судимостей, згідно якої ОСОБА_4 раніше не судимий, також довідку Радехівської ЦРЛ, згідно якої обвинувачений на обліку в лікаря нарколога чи лікаря психіатра не перебуває.

Стороною захисту жодних доказів подано не було.

Аналізуючи зміст наданих стороною обвинувачення доказів та здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішні переконанням на предмет їх належності, допустимості, достовірності, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 22 КПК України, визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування у кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або у разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на прокурора та слідчого законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Статтею 91 КПК України, визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню - подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України, обов`язок доведення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на прокурора.

Так, прокурором під час судового розгляду кримінального провадження доведено та не викликає жодного сумніву у суду той факт, що 29.07.2020 року в будинку де зареєстрований та проживає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в одній із житлових кімнат, а саме в системному блоці персонального комп`ютера, під час санкціонованого обшуку, виявлено та вилучено наркотичну речовину - канабіс, в перерахунку на суху речовину вагою 10,26 грам, обіг якої заборонено.

Разом з тим, саме прокурор зобов`язаний довести, що вказану наркотичну речовину незаконно зберігав саме обвинувачений ОСОБА_4 .

Вказуючи на винуватість обвинуваченого, прокурор зазначає, що інші особи, які проживають з обвинуваченим, вказану речовину приховати не могли, оскільки матір обвинуваченого є особою похилого віку, до дружини ОСОБА_4 сторона обвинувачення жодних зауважень не має, неповнолітні діти обвинуваченого теж наркотичну речовину приховати не могли.

Натомість обвинувачений, за доводами прокурора, раніше вживав наркотичні речовини (обвинувачений визнав цей факт, однак вказав, що це було давно), веде сумнівний спосіб життя, спілкується із особами, що потрапляли в поле зору правоохоронних органів.

Фактично твердження прокурора зводяться до того, що наркотичну речовину зберігав саме обвинувачений, оскільки будь-які інші особи зробити цього не могли.

Єдиним доказом, який хоч якимось чином вказує на можливу винуватість ОСОБА_4 є протокол слідчого експерименту від 22.10.2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 із доданим до протоколу відеозаписом цієї слідчої дій.

Проте варто зазначити, що зміст протоколу відрізняється від інформації, зафіксованої на відеозаписі вказаної слідчої дії.

Так, у протоколі вказано, що обвинувачений показав місце у системному блоці, де він зберігав речовину рослинного походження, також у протоколі вказано, що «дану речовину ОСОБА_4 помістив у системний блок, тобто заховав про який забув до моменту вилучення працівниками поліції».

Водночас, з відеозапису вбачається, що обвинувачений не стверджував, що саме він заховав цю речовину. ОСОБА_4 вказував, що він не пам`ятає чи саме він заховав цю речовину. Зазначає, що можливо це він і можливо це було давно. На відеозаписі ОСОБА_4 не демонструє, яким саме чином він приховував наркотичну речовину у системному блоці.

Окрему увагу слід звернути на той факт, що під час слідчого експерименту обвинувачений фактично не відтворює обставини можливого правопорушення.

Фактично вказана слідча дія проводиться у формі допиту, при цьому, слідчий ставлячи обвинуваченому запитання, самостійно відповідає на частину з них, не очікуючи відповіді ОСОБА_4 .

Так, згідно ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

У постанові від 14 вересня 2020 року у справі № 740/3597/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зробила висновок, що приписи ч. 4 ст. 95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту.

Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.

Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК.

Зважаючи на вказане, суд відкидає протокол слідчого експерименту від 22.10.2020 року та не бере його до уваги, як доказ сторони обвинувачення, при постановлені даного вироку, враховує лише показання обвинуваченого, надані ним безпосередньо в ході судового розгляду.

Як вже було зазначено, обвинувачений у своїх показаннях вказав, що він не пригадує хто сховав наркотичну речовину у системному блоці комп`ютера: можливо він, а можливо інша особа. Обвинувачений повторював декілька разів, що пригадати вказаної обставини він не може.

Чи надає такі показання обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності, чи можливо дійсно не пригадує вказаних обставин, фактично жодного значення для суду не має, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

При цьому, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства та постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ при постановленні вироків» від 29 червня 1990 року зі змінами та доповненнями в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, дослідженні в судовому засіданні. При постановленні вироку суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у статі 368 КПК України.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором не надано достатніх доказів, що кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_4 .

За положеннями ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Зважаючи на сукупність вищевикладених обставин, суд вважає за необхідне виправдати ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному зберіганні наркотичної речовини без мети збуту.

Заходи забезпечення у даному кримінальному провадженні не застосовувались.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта, які становлять 980,70 грн., слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 368, 369, 373, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що кримінальний проступок вчинений ним.

Речові докази: спецпакет №5402524, у який поміщено речовину рослинного походження - канабіс, масою 10,26 грам, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області знищити.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, які становлять 980,70 грн. - віднести на рахунок держави.

В порядку ст. 11 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», виправданому ОСОБА_4 слід роз`яснити, що на підставі даного вироку у нього виникає право на відшкодування йому завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_9