Справа № 171/2393/20
В И Р О К
Іменем України

29 січня 2021 року м. Апостолове

Апостолівський районний суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР 18.11.2020 року за № 0000161 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого професійну (професійно-технічну) освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.12.2002 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років; 13.04.2007 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки; 19.12.2011 вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської й області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 7 місяців; 14.02.2012 вироком Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання згідно вироку Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 19.12.2011 та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 7 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання згідно вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.04.2007 та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 8 місяців позбавлення волі; 22.12.2015 відповідно до ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково з Синельниківської ВК Дніпропетровської області № 94 з невідбутим строком 5 місяців 13 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 30 жовтня 2020 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебував біля будинку 17а по проспекту Незалежності в м.Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, де у вказаний час, у вказаному місці, зустрів ОСОБА_5 та у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

ОСОБА_4 30 жовтня 2020 року о 17 годині 05 хвилин реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись за вищевказаною адресою, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно, умисно, шляхом вільного доступу з кишені куртки викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9 3/32 GB», вартістю 3399 гривень,15 копійок, що належить ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, тим самим обернувши викрадене майно на свою користь, чим завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_5 на суму 3399 гривень 15 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, не оспорює ті обставини котрі викладені в обвинувальному акті, пояснив, що дійсно 30.10.2020 року викрав у ОСОБА_5 мобільний телефон.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми і приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена в судовому засіданні.
Умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд приймає до уваги, що злочин скоєний ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України віднесений до категорії нетяжких злочинів, суд враховує також особу обвинуваченого, не працює, за місцем проживання скарг та зауважень на його адресу не надходило (а.с.30 - матеріали КП), на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває (а.с.31-32 - матеріали КП), раніше судимий (а.с.34-36- матеріали КП).

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, та доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на підставі ст.75 КК України.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов у сумі 3399,15гривень.
Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ч.5 ст.128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальні збитки завданні її у сумі 3399,15 грн.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до положень п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України суд покладає на обвинуваченого наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_5 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду у розмірі 3399,15 гривень.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілій.

Суддя -