ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3792/19 Номер провадження 11-сс/814/17/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
скаржника ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали скарги ОСОБА_6 , на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_8 , про закриття кримінального провадження №0000011 від 31 січня 2019 року за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції, чинній до 04 червня 2014 року)
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2020 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2020 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на постанову Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві про закриття кримінального провадження № 50000011 від 31 січня 2019 року за ч. 1 ст. 364 КК України ( в редакції чинній до 04 квітня 2014 року ).
Вказане рішення обґрунтоване тим, що постанова слідчого є мотивованою. При винесенні постанови проведено ряд слідчих дій та процесуальних заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження.
На вказану ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу.
З рішенням районного суду не погоджується, так як, вважає, що останнє є незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального процесуального законодавства.
Доводи мотивовані тим, що досудове розслідування проведено не в повному обсязі, а слідчий суддя не взяла цього до уваги.
Заслухавши доповідача та дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і що до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Положенням ч.2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Із змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Згідно із ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Як вбачається з матеріалів судової справи та кримінального провадження, у провадженні Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 31 січня 2019 року за заявою ОСОБА_6 шодо факту можливого зловживання своїм службовим становищем суддею Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 , слідчим прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова ОСОБА_10 та прокурором ОСОБА_11 , які при обранні йому міри запобіжного заходу зазначили про наявність у нього судимості, що на його думку в подальшому потягло призначення неправильного покарання, крім того, він не був присутнім у суді і не зміг спростувати таке твердження слідчого та прокурора.
У ході досудового розслідування було встановлено, що допитаний 15 березня 2019 року в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, шо слідчим прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова ОСОБА_10 у поданні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було зазначено, що він є раніше судимим. В той же день вищевказане подання було розглянуто в Орджонікідзевському районному суді м. Харкова без його участі. При ознайомленні з поданням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 повідомляв слідчому прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова ОСОБА_10 , що він є раніше несудимою особою, надати відповідні документи він не мав можливості. Судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 та прокурору ОСОБА_11 відомості про відсутності в нього судимості ОСОБА_6 не повідомляв, оскільки ніколи не зустрічався з цими особами. Також, ОСОБА_6 повідомляв вищевказані відомості під час судового розгляду кримінальної справи, однак судом ця інформація до уваги взята не була. На думку ОСОБА_6 , інформація про наявність у нього судимості стала підставою для призначення йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
Допитана 12 березня 2019 року в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що відносно стверджень ОСОБА_6 щодо повідомлення про наявність у нього судимості під час обрання запобіжного заходу не може пояснити детально, так як пройшов великий проміжок часу.
Допитаний 20 березня 2019 року в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, шо працюючи на посаді слідчого прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова, він розслідував кримінальну справу №26030043, порушену відносно ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. На підставі яких фактичних даних ним було прийнято рішення про звернення до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з поданням про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді взяття під варту в Харківському слідчому ізоляторі № 27 та чи були у кримінальній справі наявні відомості про попередню судимість ОСОБА_6 , він не пам`ятає у зв`язку з давністю подій: з моменту розслідування справи минуло 16 років.
Допитаний 28 березня 2019 року в якості свідка суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_12 пояснив, що у 2003 році в його провадженні було клопотання слідчого прокуратури про обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 . Вивчивши матеріали кримінальної справи, яка була надана слідчим, вислухавши думку прокурора, слідчого прокуратури і допитавши ОСОБА_6 , суддею було ухвалено постанову від 03 червня 2003 року про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО про що, йому було повідомлено під розписку в цій постанові і роз`яснено порядок і строк її оскарження до апеляційного суду Харківської області. В Орджонікідзевському районному суді м. Харкова збереглися матеріали за заявою ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови суду. До свого клопотання ОСОБА_6 додав ксерокопію постанови суду, де наявний його підпис і зазначена ним дата ознайомлення з постановою - 03.06.2003. В клопотанні ОСОБА_6 на адресу апеляційного суду зазначено ним, що йому зачитували постанову, давали її підписувати, що після ухвалення постанови його доставили до райвідділу поліції, а потім до ІВС, що свідчить про те, що він вводить слідство в оману щодо його відсутності під час розгляду. В постанові від 03.06.2003 дані про особу ОСОБА_6 зазначені виходячи із матеріалів кримінальної справи, які були на той час наявні, в тому числі щодо його судимості. Постанова суду від 03 червня 2003 року набрала законної сили, є чинною, судом апеляційної інстанції скасована не була.
В ході досудового розслідування встановлено, що склад злочину, передбачений ч.1 ст. 364 КК України (в редакції, чинній до 04.06.2014) відсутній за наступних обставин.
Об`єктивна сторона злочину передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції чинній до 04.06.2014), полягає у використанні службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Досудовим розслідуванням не встановлено фактів вчинення суддею Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 , слідчим прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова ОСОБА_10 та прокурором ОСОБА_11 використання влади чи службового становища всупереч інтересам служби що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України (в редакції, чинній до 04.06.2014).
Також, досудовим розслідуванням не встановлено в діях судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 , слідчого прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_11 прямого умислу та корисливого мотиву або іншої особистої заінтересованості під час обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу.
Слідчим на підставі зібраних доказів зроблено висновок, шо доказів, які б свідчили про вчинення суддею Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 , слідчим прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова ОСОБА_10 та прокурором ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України не здобуто (в редакції чинній до 04.06.2014).

Дослідивши, в повному обсязі матеріали провадження, колегії суддів вважає, що висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та належним чином не вмотивовані.
Так, розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи наявні, передбачені ст. 284 КПК України, підстави для його закриття.
Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Тому, враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
За змістом п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності, а формальне закриття кримінального провадження органом досудового розслідування лише з підстав формального висновку про відсутність суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, за відсутності повного, неупередженого, ефективного досудового розслідування є неприпустимим.
Дослідивши зміст постанови слідчого та безпосередньо матеріали кримінального провадження №0000011 від 23 квітня 2019 року, колегія суддів вважає її такою, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки описавши обставини справи та зазначивши результати слідчих ( розшукових дій), закриваючи кримінальне провадження, слідчим не надано жодної оцінки складу злочинів передбачених ст.ст.365, 366, 367, 375 КК України, про які неодноразово зазначається в матеріалах кримінального провадження. Констатовано лише те, що доказів, які б свідчили про вчинення суддею Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 , слідчим прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова ОСОБА_10 та прокурором ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України не здобуто (в редакції чинній до 04.06.2014).
Зі змісту матеріалів провадження вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_6 про вчинення злочинів від 04 серпня 2009 року здійснювалася перевірка за ознаками злочинів передбачених ст. ст. 364, 365, 366, 367, 375 КК України.
Постановою старшого слідчого прокуратури Оржонікідзевського району м. Харкова ОСОБА_13 від 30 жовтня 2012 року було відмовлено у порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_6 від 04 серпня 2009 року.
Однак, ухвалою Оржонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2018 року вказану постанову було скасовано та повернуто матеріали перевірки про відмову у порушенні кримінальної справи №104 пр-12 прокурору Харківської місцевої прокуратури № 3, для розгляду заяви ОСОБА_6 . Вказане рішення було мотивовано тим, що слідчим, відмовляючи у порушенні кримінальної справи за ознаками злочинів передбачених ст. ст. 364, 365, 366, 367, 375 КК України, зазначено лише про відсутність підстав до порушення кримінальної справи у відношенні судді Оржонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_12 , залишивши поза увагою доводи заявника в частині дії слідчого та прокурора. Рішенням Харківського апеляційного суду від 14 січня 2019 року зазначену ухвалу залишено без змін, та безпосередньо з вказаного рішення вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_6 здійснювалась перевірка за ст. ст. 364, 365, 366, 367, 375 КК України.
Отже, з урахуванням всіх виконаних слідчих (розшукових) дій, та висновків слідчого, в постанові про закриття кримінального провадження у відповідності до ухвали слідчого судді Оржонікідзівського районного суду м. Харкова, надано правову оцінку діям слідчого, прокурора та судді у відповідності до ст. 364 КПК України, але цього разу, жодним чином не надано оцінки ст. ст. 365, 366, 367, 375 КК України, про що, як зазначає апелянт він вказував у своїй заяві про вчинення злочинів.
Тому в даному випадку слідчий не вчинив усіх необхідних процесуальних дій, спрямованих на перевірку обставин, викладених в заяві про злочин ( як про це стверджував скаржник), не надавши оцінку його заявам про вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 365, 366, 367, 375 КК України.
Крім того, окремо необхідно зазначити, що досліджуючи матеріали кримінального провадження, колегією судді не виявлено заяви ОСОБА_6 про вчинення злочинів від 04 серпня 2009 року, а тому колегія позбавлена можливості перевірки кваліфікації злочинів на які посилався скаржник та про які неодноразово згадується в матеріалах кримінального провадження.
З врахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження не є достатнім чином вмотивованою та обґрунтованою та такою, яка не відповідає вимогам ст.110 КПК України, а тому така постанова слідчого підлягає скасуванню.
Слідчим суддею зазначені порушення при розгляді скарги не враховані, не надано належної правової оцінки відсутності обґрунтованості і вмотивування оскаржуваної постанови слідчого.
За вказаних обставин, висновок в ухвалі слідчого судді про відповідність оскаржуваної постанови слідчого вимогам ст. 110 КПК України є таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є істотним порушенням норм кримінального процесуального закону та підставою для скасування такого судового рішення, а тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою скаргу ОСОБА_6 задовольнити, постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати, а матеріали кримінального провадження направити для здійснення досудового розслідування і прийняття за його наслідками процесуального рішення у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2020 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000011 від 31 січня 2019 року направити до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві для проведення досудового розслідування.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4