У Х В А Л А
Іменем України
30 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

підозрюваного: ОСОБА_4

захисників: адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голики, Іллінецького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, працюючого менеджером з постачання у ТОВ «Австрія Джус Україна», розлученого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , з застосуванням засобу електронного контролю та застосуванням обмежувальних заходів, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 6 ст. 195 КПК України.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 з 2011 року до 17.03.2020 проживав однієї сім`єю та фактично перебував у сімейних стосунках з ОСОБА_8 , з якою вони, спільно проживаючи у АДРЕСА_1 , виховували їх спільних дітей малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час спільного із ОСОБА_8 проживання ОСОБА_4 у присутності їх дітей умисно систематично вчиняв, щодо ОСОБА_8 психологічне та економічне насильство, що призвело до фізичних та психологічних страждань ОСОБА_8 та погіршення якості її життя. Вказані дії ОСОБА_4 виражались у майже щоденному, постійному вчиненні, щодо ОСОБА_8 , в тому числі у присутності малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , погроз нанесення шкоди її здоров`ю та погроз фізичною розправою. Вказані протиправні дії продовжили своє існування і після розлучення вказаних осіб та припинення спільного проживання.

Такими діями ОСОБА_4 завдаються ОСОБА_8 фізичні та емоційні страждання, порушується її нормальний та загальноприйнятий у суспільстві сімейний уклад, а також якість життя та психологічний стан ОСОБА_8 .

Так, 21.07.2019 о 17 год. 30 хв., ОСОБА_4 безпричинно почав висловлювати ОСОБА_8 погрози фізичною розправою та побиттям. Після чого, почав умисно вчиняти відносно ОСОБА_8 психологічне насильство, а саме: висловлював наміри виселити ОСОБА_8 з квартири, а також нецензурну лайку. Внаслідок таких дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_8 завдано емоційного пригнічення та погіршення психологічного самопочуття.

Продовжуючи свої систематичні дії, 31.08.2019 о 04 год. 15 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , знову почав умисно вчиняти відносно ОСОБА_8 психологічне насильство, а саме: висловлювати наміри вбивства ОСОБА_8 тощо, а також нецензурну лайку. Внаслідок таких дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_8 також завдано емоційного пригнічення, погіршення психологічного самопочуття, а також сімейних відносин.

Продовжуючи свої систематичні дії, в період часу з 16.01.2020 по 18.09.2020, ОСОБА_4 систематично умисно вчиняв відносно ОСОБА_8 психологічне насильство, а саме: безпідставне звинувачення її у неналежному вихованні синів, висловлювання ОСОБА_8 погрози вбивством тощо, а також застосовування нецензурної лайки. Внаслідок таких дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_8 також завдано емоційного пригнічення, погіршення психологічного самопочуття.

Продовжуючи свої систематичні дії, 18.09.2020 близько 17 год. 42 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , знову почав умисно вчиняти відносно ОСОБА_8 економічне, фізичне та психологічне насильство, а саме: застосовуючи фізичне насильство у виді обмеження волі ОСОБА_8 шляхом стискання її рук, забрав належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung» серії «Note 8» моделі «SM-N905F/DS» об`ємом пам`яті 8/64 Гб, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6799/20-21 від 09.10.2020 становила 9900,00 грн., в присутності ОСОБА_8 , малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розбив його шляхом удару по бордюру та в подальшому залишив місце вчинення кримінального правопорушення, забравши вказаний телефон з собою. Внаслідок таких дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_8 також завдано економічного насильства, що виразилось у неможливості користуватися майном, емоційному пригніченні, погіршенні психологічного самопочуття, а також погіршенні сімейних відносин з дітьми. Відповідно до висновку судово психологічної експертизи №46 від 23.10.2020 вказана ситуація є психотравмувальною для ОСОБА_8 та привела до тривалих порушень в основних сферах життєдіяльності останньої, унеможливлюючи її повноцінне соціальне функціонування та зумовило суттєвий психотравмувальний вплив, внаслідок здійснення психологічного насильства з боку ОСОБА_4 .
29.10.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Голики Іллінецького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

На думку слідчого, підозра ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

1.Витягом з ЄРДР, відповідно до якого кримінальне провадження розпочато на підставі заяви ОСОБА_8 ;

2.Протоколами заяв ОСОБА_8 ;

3.Протоколами допитів ОСОБА_8 ;

4.Протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_8 ;

5.Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

6.Протоколом огляду документа від 28.10.2020;

7.Висновком судово психологічної експертизи № 46 від 23.10.2020;

8.Висновком судово-товарознавчої експертизи № 6799/20-21 від 09.10.2020;

9.Постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2019, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного нетяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 2 років, раніше не судимий, проте притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно незаконних дій останнього неодноразово надходили звернення потерпілої ОСОБА_8 до правоохоронних органів, що свідчить про небажання ОСОБА_4 робити відносно даної ситуації та власної поведінки належні висновки, та про те, що підозрюваний ОСОБА_4 може продовжувати свою протиправну поведінку відносно потерпілої, вчинити інше кримінальне правопорушення, вчиняти протиправний вплив на потерпілу у кримінальному провадженні, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому, на думку слідчого, до підозрюваного ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та попередження вищевказаних ризиків.

Також, як зазначає слідчий, враховуючи особливості кримінального провадження, у якому ОСОБА_4 має статус підозрюваного, на підставі ч. 6 ст. 194 КПК України, одночасно з обранням запобіжного заходу та покладення на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків, необхідно в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, застосувати до підозрюваного такі обмежувальні заходи, як:

- Обмеження спілкування з малолітніми дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , так як кримінальне правопорушення вчинено у їх присутності;

- Заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання потерпілої ОСОБА_8 ;

- Заборона листування, телефонних переговорів з потерпілою ОСОБА_8 , інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Окрім того, на думку слідчого, відповідно до ст. 195 КПК України, у випадку застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби та додаткових обмежувальних заходів, з метою контролю дотримання встановлених вимог та обмежень, існує необхідність застосування до ОСОБА_4 електронного засобу контролю.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби за адресою: АДРЕСА_2 , із застосуванням засобу електронного контролю та застосуванням до ОСОБА_4 обмежувальних заходів, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 6 ст. 195 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували, щодо задоволення клопотання посилаючись на те, що будь - які ризики, передбачені статтею 177 КПК України відсутні, підозрюваний на даний час не спілкується зі своєю колишньою дружино, однак позбавлення його права спілкуватися з дітьми порушує його права на участь у вихованні дітей. Крім того, питання участі у вихованні дітей уже було предмето розгляду компетентного органу, а саме служби у справах дітей Вінницької міської ради та з цього приводу наявне відповідне рішення. Таким чином, враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_4 працює з ненормованим робочим днем, підозрюваний та його захисники просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого або ж застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001659 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 з 2011 року до 17.03.2020 проживав однієї сім`єю та фактично перебував у сімейних стосунках з ОСОБА_8 , з якою вони, спільно проживаючи у АДРЕСА_1 , виховували їх спільних дітей малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час спільного із ОСОБА_8 проживання ОСОБА_4 у присутності їх дітей умисно систематично вчиняв, щодо ОСОБА_8 психологічне та економічне насильство, що призвело до фізичних та психологічних страждань ОСОБА_8 та погіршення якості її життя. Вказані дії ОСОБА_4 виражались у майже щоденному, постійному вчиненні щодо ОСОБА_8 , в тому числі у присутності малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , погроз нанесення шкоди її здоров`ю та погроз фізичною розправою. Вказані протиправні дії продовжили своє існування і після розлучення вказаних осіб та припинення спільного проживання.

29 жовтня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

При розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею також врахована позиція Європейського суду з прав людини, висловлена у рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, п. 175, ECHR 2011, відповідно до якого «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.90).

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Зі змісту клопотання та наданих до нього доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001659 від 19.09.2020; протоколів-заяв ОСОБА_8 ; протоколів допитів ОСОБА_8 ; протоколів проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_8 ; протоколів допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколу огляду документа ід 28.10.2020; висновку судово-психологічної експертизи 46 від 23.10.2020; висновку судово-товарознавчої експертизи №6799/20-21 від 09.10.2020; постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2019, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, слідує, що на час розгляду даного клопотання підозра, щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України обґрунтована.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років, а тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи без зпробіжного заходу може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно з частиною першою та частиною другою статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Даний арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинення злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Однак, прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вищевказані обставини є достатніми для переконання, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, працевлаштований.

Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Як уже зазначалося, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років.

В той же час, як слідує з матеріалів справи підозрюваний зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює менеджером з постачання у ТОВ «Австрія Джус Україна» з ненормованим робочим днем, раніше не судимий, має позитивні характеристики як за місцем проживання, так і за місцем роботи.

Вказані обставини підтверджуються довідкою характеристикою від 07.07.2020, наданою ТОВ "Австрія Джус Україна" та характеристикою від 07.07.2020 №02-41/30, виданою виконавчим комітетом Лука-Мелешківської сільської ради.

Крім того, підозрюваний належним чином виконує свої зобов`язання щодо сплати аліментів на утримання дітей, що підтверджується відповідними звітами, щодо здійснення відрахувань із заробітної плати.

Як пояснив підозрюваний в судовому засіданні, фактично він являється керівником підприємтсва на якому працює, його робочий день ненормований.

Згідно з частиною першою статті 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КРК України.

Таким чином, врахувавши обставини визначені у статті 178 КПК України, суд дійшов висновку, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання є достатнім для запобігання ризиків передбачених статтею 177 КПК України.

В той же час застосування до підозрюваного електронного засобу контролю суд вважає недоцільним, оскільки прокурором в судовому засіданні не доведено необхіодності покладення такого обов`язку на підозрюваного.

Що стосується обмежувальних заходів, відповідно до частини шостої статті 194 КПК України, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини шостої статті 194 КПК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, крім обов`язків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, суд може застосувати до особи, яка підозрюється у вчиненні такого кримінального правопорушення, один або декілька таких обмежувальних заходів:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку із роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження лікування від алкогольної, наркотичної або іншої залежності, від хвороб, що становлять небезпеку для оточуючих, направлення для проходження програми для кривдників.

Слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 такі обмежувальні заходи, як:

- обмеження спілкування з малолітніми дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , так як кримінальне правопорушення вчинено у їх присутності;

- заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання потерпілої ОСОБА_8 ;

- заборона листування, телефонних переговорів з потерпілою ОСОБА_8 , інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що 01.10.2020 рішенням №2045 про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, виданим Виконавчим комітетом Вінницької міської ради, визначено такі способи участі громадянина ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вихованні та спілкуванні з дітьми, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :

- щосереди місяця з 18-00 год. до 20-00 год.;

- щоп`ятниці місяця з 18-00 год. до 18-00 год. щосуботи місяця;

- 10 днів у літній період щороку спільний відпочинок дітей з батьком;

- наступний день за днем народження дітей щороку з 10-00 год. до 19-00 год.;

- наступний день за святковими днями з 10-00 год. до 19-00 год.

Цим же рішенням зобов`язано батьків попереджати один одного про свої дії щодо дітей та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дітей.

Отже, з даного рішення вбачається, що компетентним органом 01.10.2020 визначено порядок і спосіб участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними батька ОСОБА_4 .

Відповідно до частини другої та третьої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Отже, враховуючи положення статей 157, 158 СК України, взявши до уваги рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради №2045 від 01.10.2020, яке прийнято після внесення відомостей до ЄРДР про дане кримінальне правопорушення, суд не вбачає підстав для задоволення вимог клопотання, щодо обмеження спілкування ОСОБА_4 з його малолітніми дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , так як під час прийняття даного рішення, а саме 01 жовтня 2020 року, органу опіки і піклування було відомо про обставини кримінального провадження №0001659 та ці обставини враховані при прийнятті рішення.

З огляду на наведене у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід відмовити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 196, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1. прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною про те вимогою;
2. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
3. утримуватися від спілкування з потерпілою у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , окрім як для вирішення питань, щодо участі у вихованні дітей.
Термін дії обов`язків покладених судом визначити до 29 грудня 2020 року (в межах строку досудового розслідування).
У разі не виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків зазначених у даній ухвалі до останнього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя