КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3389/2020 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України

16 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0003348 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11 серпня 2020 року щодо обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, українця, громадянина України, одруженого із вищою освітою, офіційно непрацюючого, без офіційного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

В с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 11 серпня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 13.12.2019 на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000, дата державної реєстрації 04.10.2019, шляхом заборони відчудження та розпорядження.
Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок за встановлених органом досудового розслідування обставин.
Так, ОСОБА_7 діючи з власних міркувань, маючи на меті набути право власності на нерухоме майно, використав завідомо підроблений документ за наступних обставин.
Наприкінці серпня 2019 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, невстановлена особа (матеріали досудового розслідування у відношенні якої виділені в окреме провадження), запропонувала ОСОБА_7 здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на що останній відповів згодою.
У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.10.2019, ОСОБА_7 отримав від невстановленої особи, (матеріали досудового розслідування у відношенні якої виділені в окреме провадження), завідомо підроблений договір дарування квартири, зареєстрований за № 7-176 від 28.02.2012 та нібито посвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 , який містив неправдиві відомості про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в рівних долях передали у власність ОСОБА_7 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .
Після цього, з метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на використання завідомо підробленого документу, ОСОБА_7 , діючи умисно, достовірно знаючи, що вищевказаний договір є підробленим та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи 04.10.2019 за адресою: АДРЕСА_3 підписав і подав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.10.2019 та договір дарування квартири зареєстрований за № 7-176 від 28.02.2012 нібито посвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 , який містив неправдиві відомості про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в рівних долях передали у власність ОСОБА_7 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .
В результаті, 04.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.10.2019 підписаної ОСОБА_7 та поданого ним завідомо підробленого договору дарування квартири зареєстрованого за № 7-176 від 28.02.2012, який містив неправдиві відомості про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в рівних долях передали у власність ОСОБА_7 , квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_4 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що в результаті проведення перевірки даних з реєстру для вчинення нотаріальних дій, договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 - не посвідчувався

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11.08.2020, щодо ОСОБА_7 - змінити, шляхом виключення абзацу 2 резолютивної частини вироку, якою арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 13.12.2019 на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000, дата державної реєстрації у виді заборони відчуження та розпорядження було скасовано.
За доводами апелянта, вирок підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки скасовуючи арешт із зазначеного вище нерухомого майна, суд вийшов за межі судового розгляду та скасував арешт із предмета вчинення кримінального правопорушення, який визнано речовим доказом і накладено арешт у іншому кримінальному провадженні за №0008322 від 14.11.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що у провадженні слідчого відділу Оболонського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0008322 від 14.11.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені слідством особи, шляхом обману та зловживання довірою, виготовивши та використавши підроблені документи, залучивши до цього підставних осіб, переоформили право власності та заволоділи квартирою АДРЕСА_5 та квартирою АДРЕСА_4 . 28.11.2019 року постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві квартиру, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 визнано речовим доказом та ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 13.12.2019 накладено арешт на зазначений об`єкт нерухомого майна.
Прокурор зазначає, що в подальшому, 27.05.2020, з матеріалів досудового розслідування №0008322 було виділено в окреме провадження матеріали за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 під №0003348, в якому ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. 07.08.2020 року обвинувальний акт із клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні відносно ОСОБА_7 скеровано для розгляду по суті до Голосіївського районного суду м. Києва, з дотриманням вимог глави 25 КПК України і 17.08.2020 року на адресу Київської місцевої прокуратури №5 надійшла копія вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 11.08.2020, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Сторона обвинувачення вважає рішення суду в частині скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 13.12.2019 року на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000, дата державної реєстрації у виді заборони відчуження та розпорядження, незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалюючи рішення в цій частині, суд першої інстанції вийшов за межі розгляду кримінального провадження та за межі своїх повноважень, так як, такий захід забезпечення кримінального провадження було застосовано в межах іншого кримінального провадження, відносно об`єкта, який визнано речовим доказом у межах іншого кримінального провадження, а саме №0008322 від 14.11.2019.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги прокурора, в судове засідання не з`явилися, надіславши суду клопотання, в яких просили проводити апеляційний розгляд у їх відсутність. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у відсутність обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу частково, та просив її задовольнити, шляхом скасування рішення суду про скасування арешту, накладеного ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.12.2019 року на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 , провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі та наведеними у вироку доказами, і в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Як і не переглядається вирок суду в частині призначеного судом покарання, адже, і в цій частині вирок суду прокурором не оскаржувався.
З огляду на те, що прокурором оскаржується вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, виключно в частині рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, а тому колегія суддів переглядає судове рішення лише в цій частині.
Так, положеннями ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду.
Питання про долю речових доказів і документів та скасування арешту майна вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження (ч. 9 ст. 100, ч. 4 ст. 174 КПК України), а рішення щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження є обов`язковою складовою резолютивної частини вироку (п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК).
Як убачається з матеріалів кримінального провадження №0003348 щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, вони були виділені з іншого кримінального провадження, а саме №0008322, відомості про яке внесені 14 листопада 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Безпосередньо у кримінальному провадженні №0008322, де предметом злочину є об`єкти нерухомості, в тому числі квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000, дата державної реєстрації 04.10.2019 року, яка визнана речовим доказом, ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києві від 13 грудня 2019 року в порядку ст.ст. 170-173 КПК України був накладений арешт на вказану квартиру, шляхом заборони відчуження та розпорядження.
При цьому у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України, який обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа - договору дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , такий захід забезпечення кримінального правопорушення як арешт майна не застосовувався, що безпосередньо слідує з реєстру матеріалів досудового розслідування та матеріалів кримінального провадження, а речовими доказами визнані матеріали реєстраційної справи, в яких міститься підроблений документ, використаний ОСОБА_7 .
Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києві від 13 грудня 2019 року на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000, дата державної реєстрації 04.10.2019 року, вийшов за межі розгляду кримінального провадження та за межі своїх повноважень, так як, такий захід забезпечення кримінального провадження було застосовано в межах іншого кримінального провадження, відносно об`єкта, який визнано речовим доказом у межах іншого кримінального провадження, а саме №0008322 від 14.11.2019 р., а тому суд не мав права вирішувати питання про скасування арешту з об`єкта нерухомості при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 .
Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок суду в частині скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 13.12.2019 на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 , - скасуванню, як такий що не відповідає в цій частині вимогам ст. 370 КПК України.
Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_14 задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України в частині скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 13.12.2019 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №000, дата державної реєстрації 04.10.2019 року скасувати.
В решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4