Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1194/20
Провадження № 1-кп/499/37/21
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

18 січня 2021 року смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (далі також прокурор), потерпілого ОСОБА_4 (далі також потерпілий), обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_5 (далі також захисник), розглянувши у відкритому судовому засіданні в стадії підготовчого судового засідання, обвинувальний акт кримінального провадження № 0000181 за обвинуваченням ОСОБА_6 (далі також обвинувачений, особа), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бузинове, Іванівського району, Одеської області, зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі також КК),

В С Т А Н О В И В:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою таке.

23 грудня 2020 року до Іванівського районного суду Одеської області поданий обвинувальний акт кримінального провадження № 0000181 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 КК.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2020 року призначене проведення підготовчого судового засідання.

Суд, на стадії підготовчого судового засідання, за клопотанням прокурора вирішує питання щодо застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

2. Встановлені судом обставини такі.
Ухвалою слідчого судді Іванівського районного суду Одеської області від 22 грудня 2020 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 січня 2021 року, якою встановлена наявність ризиків передбачених частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Прокурор подав письмове клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого на строк шістдесят днів, зазначивши про існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, посилаючись, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та здійснювати незаконний вплив на свідків (далі також клопотання).

Прокурор обґрунтовуючи клопотання зазначає, що приблизно о 14.00 годині 23 вересня 2020 року, за межами селища Іванівка, Іванівського району, Одеської області, поблизу елеватора «Хлібна База 77», у обвинуваченого, який перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля ВАЗ 2121, державний номер НОМЕР_1 (далі також автомобіль) під керуванням ОСОБА_4 (далі також потерпілий), виник конфлікт з потерпілим, у результаті якого в обвинуваченого виник умисел на протиправне заподіяння йому смерті. Розуміючи негативні наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачений схопив кухонний ніж, який перебував між сидіннями автомобіля та почав наносити удари в тулуб потерпілого, який після отримання невизначеної кількості ударів, з метою врятування свого життя, зупинивши автомобіль, вискочив з нього, тому обвинувачений не зміг довести свій злочинний умисел направлений на вбивство до кінця. В результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді множинного колото різаних ран правої клубової області живота та правого плеча, колото різані ушкодження правої легені, печінки, серцевої сумки та діафрагми, гемоперикард, двобічний відкритий пневмоторакс, повний перетин правого сьомого ребра, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Прокурор посилається, що інші більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого, так як особа притягується до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, не працює, не має постійного джерела прибутку, може впливати на свідка та потерпілого.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти продовження тримання особи під вартою, та просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Потерпілий у судовому засідання просив задовольнити клопотання прокурора, та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляд тримання під вартою.

3. Положення закону, якими суд керувався такі.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення у якому обвинувачується (пункти 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина 2 статті 177 КПК).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (частина 1 статті 183 КПК).

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (пункт 1 частини 4 статті 183 КПК).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого (частина 3 статті 315 КПК).

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення (частини 1, 2, 3 статті 331 КПК).

4. Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали такі.
Системний аналіз наведених у пункті 3 мотиваційної частини ухвали норм КПК, свідчить, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою суд повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Особі пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 КК, замах на умисне вбивство, що відповідно до статті 12 КК є особливо тяжким злочином.

Отже, стосовно обвинуваченого існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, що може бути підтверджено зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Прокурором не доведено про наявність ризику, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків.

Разом з цим, суд констатує, що обвинувачений може переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 КК.

Суд враховує обставини, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, не має постійного місця роботи та навчання, за віком й станом здоров`я може утримуватися під вартою.

Суд наголошує, що тримання обвинуваченого під вартою на даний час залишається виправданим заходом, оскільки не зменшилися ризики того, що перебуваючи на свободі обвинувачений може переховуватися від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому у даному випадку переважають справжні інтереси суспільства щодо забезпечення законності та запобігання порушення прав осіб й інтересів правосуддя, над інтересами забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Суд констатує, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків у межах даного кримінального провадження.

За таких обставин, враховуючи вагомість доказів, про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, виходячи із соціального статусу обвинуваченого, який є офіційно не працевлаштованим, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до 15 років, слід констатувати про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак слід визнати, що існує ризик можливого продовження обвинуваченим злочинної діяльності, вірогідність настання чого із спливом часу не зменшилася.

Суд, виходячи з приписів пунктів 1 частини 4 статті 183 КПК, не визначає розмір застави, у кримінальному провадженні, оскільки кримінальне правопорушення, вчинене із застосуванням насильства.

5. Суд застосовує таку практику Європейського суду з прав людини.
Суд нагадав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX) (пункт 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04).

6. Висновок суду такий.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити у межах шістдесяти денного строку без визначення розміру застави.

Керуючись статтями 8, 9, 194, 196, 197, 199, 315, 331, 369-372 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» на строк до 18 березня 2021 року включно.

Копію ухвали суду направити до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» та вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала суду про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а обвинуваченим в той же строк, з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 22 січня 2021 року.

СуддяОСОБА_1