Провадження № 1-кп/756/1481/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2020 року Оболонський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , вивчивши у спрощеному провадженні щодо кримінальних проступків обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000337 від 20.09.2020 року стосовно
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: 2008 року та 2015 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
в с т а н о в и в:
19.11.2020 до Оболонського районного суду м. Києва у відповідності до вимог ст.ст. 291, 302 КПК України, надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_2 з клопотанням прокурора ОСОБА_3 про його розгляд у спрощеному провадженні.
Вивчивши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали судом встановлено, що клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України.
Зокрема, ОСОБА_2 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Прокурор впевнилася у добровільності згоди ОСОБА_2 на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні прокурором додані:
1) письмова заява ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;
2) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_2 своєї винуватості.
З обвинувального акту та доданих до нього матеріалів судом встановлено наступне.
20.09.2020 приблизно о 15 год. 35 хв. ОСОБА_2 перебував поблизу станції метро «Героїв Дніпра» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, а саме біля ринку «Оболонь», де на асфальті побачив та підібрав фрагмент блістера з вмістом в ньому однієї таблетки білого кольору, а саме наркотичного засобу - метадону (фенадону). В цей час, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу - метадону (фенадону) для особистого вживання, без мети збуту.
Діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання тa зберігання наркотичного засобу - метадону (фенадону), ОСОБА_2 вказаний фрагмент блістера з вмістом однієї таблетки білого кольору - метадону (фенадону), помістив до лівої зовнішньої кишені куртки чорного кольору, в яку був одягнений на той час, чим незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати наркотичний засіб - метадон (фенадон) для особистого вживання, без мети збуту.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_2 незаконно зберігаючи при собі наркотичний засіб - метадон (фенадон), переніс його до станції метро «Героїв Дніпра» КП «Київський метрополітен», яка знаходиться на території Оболонського району в м. Києві.
У подальшому, того ж дня приблизно о 15 год. 45 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у вестибюлі вказаної станції метро, був зупинений працівником поліції та на запитання щодо наявності речей, обіг яких обмежений або заборонений, повідомив, що в лівій зовнішній кишені куртки чорного кольору, в яку одягнений, знаходиться наркотичний засіб - метадон (фенадон), який він придбав за вищевикладених обставин та зберігав при собі, для особистого вживання, без мети збуту.
Після цього ОСОБА_2 був запрошений до кімнати поліції, де у присутності двох понятих чоловічої статі добровільно надав для вилучення фрагмент блістера з вмістом в ньому однієї таблетки білого кольору - метадону (фенадону), який дістав з лівої зовнішньої кишені куртки чорного кольору, в яку був одягнений.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-20/46066-МРВ від 06.11.2020 надана на дослідження таблетка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якої обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в таблетці становить 0,022 г.
Метадон (фенадон) згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», Список № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці II», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , у відповідності зі ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_2 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, зокрема, що останній на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, скарг від сусідів не надходило, раніше не судимий.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі, але, з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання та вважає за доцільне призначити ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, матеріали, додані до обвинувального акту, містять письмове клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 , в якому він просить застосувати до нього ч. 4 ст. 309 КК України та звільнити від кримінальної відповідальності за вчинене, а дане кримінальне провадження закрити в порядку п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України.

Відмовляючи обвинуваченому у задоволенні клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, суд виходить з наступного.

Відповідно до правової позиції ККС Верховного Суду, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, на підставі ч. 4 ст. 309 цього Кодексу (добровільне звернення особи до лікувального закладу і початок лікування від наркоманії), суд має з`ясувати, чи дійсно особа: страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї; звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено; ставила за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

По-перше, ОСОБА_2 не перебував на обліку в лікаря-нарколога до моменту звернення його за медичною допомогою до ТОВ «Медичний Центр «Клініка ім. Гальченко В.В.», де, відповідно до виданої 16.11.2020 року довідки, він саме з 16.11.2020 року по 16.11.2020 перебував на лікуванні (тобто один день) з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, епізодичне вживання. Відповідно до вказаної довідки ОСОБА_2 , таким чином за один день, пройшов курс лікування за індивідуальною програмою, отримував специфічну медикаментозну та психокоррекційну допомогу, лікарські призначення виконував вірно. На момент закінчення курсу лікування потяг до вживання наркотичних та психотропних засобів відсутній, установка на тверезий спосіб життя сформована достатньо.

З огляду на зміст вищевказаної довідки та враховуючи термін в один день, за який обвинувачений зміг належно у повному обсязі пройти курс лікування, суд не може таку довідку прийняти до уваги та застосувати до обвинуваченого ч. 4 ст. 309 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, оскільки зазначена довідка містить сумнівну та неправдоподібну інформацію щодо проходження обвинуваченим повного курсу лікування від наркоманії за один день.

Крім того, статтею 1 Закону України від 15 лютого 1995 р. № 62/95-ВР "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" передбачено, що наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною. У діагнозі ж, вказаному у наданій суду довідці про результати одноденного лікування ОСОБА_2 , відсутнє посилання на психічну або фізичну залежність останнього від наркотичного засобу або психотропної речовини, та, крім того, у довідці йде мова про епізодичне вживання наркотичних речовин, а не про зловживання ними, як це передбачено у визначенні поняття наркоманії у статті 1 вищенаведеного Закону.

Поряд з цим, суд звертає увагу і на те, що за визначенням статті 1 вказаного вище Закону, особа, хвора на наркоманію, це особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз "наркоманія".

З наявної в матеріалах справи довідки від 16.11.2020 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2 медичного обстеження відповідно до Закону України від 15 лютого 1995 р. №62/95-ВР "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" не проходив і діагноз «наркоманія» в нього відсутній. Наведений вище Закон передбачає, що медичне обстеження це обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу "наркоманія".

Цим же Законом визначено, що добровільне лікування це лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника.

Статтею 13 Закону України від 15 лютого 1995 р. №62/95-ВР "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" визначено, що медичний огляд проводиться за направленням поліцейських, а медичне обстеження - за направленням лікаря-нарколога.

Статтею 14 названого вище Закону, яка регулює питання доброввільного лікування осіб, хворих на наркоманію, передбачається, якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз "наркоманія", потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування. Невідкладні лікувальні заходи для усунення залежності особи від наркотичних засобів або психотропних речовин проводяться в режимі госпіталізації у визначеному для цього спеціалізованому медичному закладі.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 не проходив медичного обстеження у розумінні ст. 13 Закону України від 15 лютого 1995 р. № 62/95-ВР "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними", йому не встановлено відповідний діагноз «наркоманія» з усіма необхідними ознаками, перебаченими у ст. 1 вказаного вище Закону та він не є особою, хворою на наркоманію, у розумінні цієї ж правової норми. Відтак, ОСОБА_2 і не проходив добровільного лікування, як особа, хвора на наркоманію, у порядку, передбаченому ст. 14 Закону, оскільки такого лікування він не потребував (за результатами медичного обстеження лікар-нарколог на вказане лікування його не направляв).

Період лікування ОСОБА_2 з 16.11.2020 по 16.11.2020, вказаний у наданій ним довідці, взагалі не може вважатися курсом лікування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 звернувся до лікувального закладу і 16.11.2020 розпочав та в цей же день 16.11.2020 завершив лікування вимушено, оскільки ставив за мету не вилікуватися від наркоманії, а ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні у розмірі 1307 грн. 60 коп., слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні метадон (фенадон) масою 0,022 г підлягає знищенню.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 382 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в один рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_2 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 1307 грн. 60 коп.

Речові докази у справі, а саме: метадон (фенадон) масою 0,022 г - знищити.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1