Провадження № 1-кп/127/974/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2020 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання матеріали об`єднаного кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002136 від 25.09.2019 та за № 0002672 від 10.12.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 289 КК України.

У ході судового провадження на виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом на розгляд учасників судового провадження поставлено питання доцільності тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу, так як саме на суд покладається обов`язок незалежно від наявності клопотань сторони обвинувачення або захисту розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Вказане означає, що саме на суд, який здійснює судове провадження, покладаються функції контролю за обґрунтованістю обрання та продовження запобіжного заходу через певні проміжки часу, визначені законом, контролювати обґрунтованість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу та з`ясовувати доцільність збереження такого запобіжного заходу. Вказане узгоджується із ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та ст. 29 Конституції України.

У ході судового провадження прокурор ОСОБА_5 просив суд продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів та продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів, оскільки на думку прокурора наявні ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачені раніше притягувались до кримінальної відповідальності, а тому вони можуть продовжувати вчинювати злочини, оскільки існує необхідність передопитати потерпілого, а свідок у вказаному кримінальному провадженні ще не допитана, обвинувачені можуть чинити тиск як на потерпілого, так і на свідка.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 поклались на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_7 заперечував щодо клопотання прокурора, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені, а тому просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 із тримання під вартою на непов`язаний із позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до наступного висновку.

Так, глава 18 КПК України визначає мету та підстави застосування запобіжних заходів, роз`яснює загальні положення, визначає обставини, що враховуються при обранні, продовженні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

З вказаного слідує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає вимогам КПК України, але й постановлено з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2019 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В подальшому ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області астосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 неодноразово продовжувався.

Крім того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2019 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладеними обов`язками. В подальшому ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 неодноразово продовжувався.

При вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та питання про доцільність продовження строку домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та питання про доцільність продовження строку домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 , суд крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З урахуванням вказаного, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, один із яких відноситься до категорії тяжкого злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює та не має постійного джерела доходів.

Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює та не має постійного джерела доходів, а тому може продовжувати вчинювати інші злочини, оскільки потерпілий ОСОБА_8 є знайомим обвинуваченого ОСОБА_4 , а потерпіла по справі дружиною обвинуваченого, а тому він може чинити тиск на потерпілих та свідка у вказаному кримінальному провадженні, може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, суд вважає за доцільне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює та не має постійного джерела доходів, а тому може продовжувати вчинювати інші злочини, може впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, може переховуватись від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відповідно до ухвали суду не перестали існувати та не зменшились, а тому підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Враховуючи викладене суд вважає, за доцільне продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у клопотанні захисника ОСОБА_7 , щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_3 строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 22:00 год. до 07:00 год. строком на 60 днів до 07.02.2021 включно, за адресою: АДРЕСА_1 , із покладеними обов`язками:

?прибувати до суду за першою вимогою;

?не відлучатись із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. до 07:00 год., без дозволу суду;

?утримуватись від спілкування із потерпілим ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_9 .

У клопотанні захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 із тримання під вартою на не пов`язаний із позбавленням волі відмовити.
Продовжити ОСОБА_4 строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 07.02.2021 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення у частині продовження строку тримання під вартою, в решті ухвала оскарженню не підлягає.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду у частині продовження строку тримання під вартою не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання в частині продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити начальнику Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Копію ухвали суду у частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.

Суддя: