Справа № 748/963/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/714/20
Категорія - ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000222 від 29 лютого 2020 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч Луганської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного судом основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки, з покладенням певних обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 70 000 грн моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 2512 грн. 16 коп. процесуальних витрат.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 лютого 2020 року, близько 12 год. 30 хв., автомобіль марки «BMW» модель «520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , рухався по вулиці Дружби в с. Іванівка, Чернігівського району та області, автодорогою М-01, зі сторони с. Количівка, Чернігівського району та області в напрямку с. Ягідне, Чернігівського району та області.

Рухаючись у вказаному напрямку, поряд з будинком № 34 по вулиці 8 Березня у с. Іванівка, Чернігівського району та області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості для руху, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху, де в ході виконання забороненого маневру обгону на перехресті, небезпечно змінив напрямок руху, не дотримав безпечної дистанції, в наслідок чого не впорався з керуванням, та скоїв наїзд на автомобіль марки «RENAULT» модель «MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який стояв на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вулиці Дружби та вулиці 8 Березня у с. Іванівка, Чернігівського району та області по вулиці Дружби, в смузі, призначеній для руху в одному напрямку, з увімкнутим попереджувальним сигналом світлового покажчика повороту ліворуч в напрямку вулиці 8 Березня, та в подальшому скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ» модель «2101», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в попутному напрямку, зі сторони с. Количівка, Чернігівського району та області в напрямку с. Ягідне, Чернігівського району та області.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, травматичним субарахноідальним крововиливом, забійної рани, гематоми правої половини обличчя, які є наслідком одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, та згідно висновку судово-медичної експертизи № 240 від 22.04.2020 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, на строк понад 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1, 13.1, 14.6 (а), 34 (розмітка 1.1) Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації дій, просила змінити вирок місцевого суду, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді штрафу та зменшити розмір моральної шкоди до 30000 грн.

В обґрунтування доводів зазначає, що судом не враховано, що в даний період часу, з урахуванням економічної ситуації в Україні, а також оголошеного карантину на всій території України, збільшилось безробіття, тому працевлаштуватися за місцем проживання її довірителю практично не можливо, що позбавляє його можливості відшкодувати завдану шкоду. Така міра покарання, як обмеження волі, навіть із застосуванням ст. 75 КК України, не дасть йому можливості знайти роботу в межах місця проживання. Звертає увагу, що ОСОБА_7 має намір та бажання відшкодувати потерпілому завдану шкоду.

Враховуючи вимоги ст. 23 ЦК України та роз`яснення, які містяться в пленумі Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», апелянт вважає, що потерпілим не надано належних і допустимих доказів на підтвердження такого розміру заподіяної моральної шкоди.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого представник потерпілого адвокат ОСОБА_10 вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позиції учасників судового провадження

Потерпіла та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, зазначили, що з часу скоєння кримінального правопорушення обвинувачений не відшкодував шкоду, завдану злочином. Тому, на їх думку, призначення йому покарання у виді штрафу буде не виконаним.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Обвинувачений та його захисник у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду апеляційного провадження повідомлені належним чином. Згідно телефонограми, останні просили розглядати кримінальне провадження за їх відсутності.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідача, думку потерпілого та його представника, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, колегією суддів не перевіряється, оскільки в апеляційній скарзі не оскаржуються, як і не оскаржується правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а тому ці обставини не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке вчинено з необережності, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України є раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, відношення обвинуваченого до скоєного, висновок органу пробації, згідно якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

З огляду на викладене, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання ґрунтується на положеннях ст.ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому, на думку колегії суддів, немає підстав для застосування до нього покарання у виді штрафу та вважати, що призначене покарання є явно несправедливим через суворість.

Також колегія суддів враховує думку потерпілої, яка заперечувала проти призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Крім того, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, в повному обсязі враховано характер правопорушення, ступінь вини обвинуваченого, глибину душевних страждань потерпілого, інші обставини, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховано вимоги розумності і справедливості, тому колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру цивільного позову, як про це зазначає захисник в апеляційній скарзі.

Тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не виявлено, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4