В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження №0000239, внесене 19 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
та її представника - адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
та його представника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне дане кримінальне провадження,

встановив:

19 липня 2020 року, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у громадському місці - на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , з мотивів явної неповаги до суспільства та існуючих загальновизнаних правил поведінки та моральності, усвідомлюючи протиправність своїх дій, проявивши особливу зухвалість, вийшовши зі свого автомобіля до потерпілої ОСОБА_5 , використовуючи малозначимий привід, умисно наніс останній один удар кулаком в голову, внаслідок чого ОСОБА_5 впала на асфальт та вдарилася головою та правою рукою, отримавши тілесні ушкодження у вигляді забою правого передпліччя з наявністю крововилива на правому ліктьовому суглобі та 2-х саден на його фоні, ускладнений післятравматичним бурситом правого ліктьового паростка (запаленням слизових сумок навколо суглобів), які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, чим грубо порушив громадський порядок, а саме спокій та звичайний уклад життя потерпілої ОСОБА_5 та мешканців будинку АДРЕСА_3 , а також завдав потерпілій фізичної шкоди.

Своїми умисними діями, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства (хуліганство), що супроводжується особливою зухвалістю, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України визнав повністю.
Показав, що 19 липня 2020 року, близько 19.00 год., під`їхав своїм транспортним засобом на подвір`я будинку АДРЕСА_3 .

Перебуваючи в салоні автомобіля, у вікно постукала незнайома жінка та зробила зауваження, щоб він від`їхав автомобілем, оскільки на цьому місці ставити свій автомобіль заборонено, на що він не негативно відреагував.

Незнайома жінка знов почала стукати у вікно, стукнула також його автомобіль, на що він вийшов з автомобіля та вдарив останню, від удару потерпіла впала. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Цивільний позов визнає частково, відшкодував матеріальну шкоду в розмірі 1000 гривень. Моральну визнає в розмірі 1000 гривень.
Потерпіла ОСОБА_5 вказала, що вона перебувала в дворі будинку по АДРЕСА_3 .
19 липня 2020 року, близько 19.00 год., побачила як невідомий громадянин під`їхав своїм автомобілем в двір та поставив транспортний засіб біля каналізаційних труб.

Зробивши зауваження водію, останній не відреагував. Повторно постукавши у вікно автомобіля, невідомий громадянин вийшов з автомобіля та вдарив її в голову кулаком. Вона впала та отримала тілесні ушкодження.

Цивільний позов підтримала, підтвердила в судовому засіданні, що обвинувачений їй частково відшкодував матеріальну шкоду. З обвинуваченим примирилась частково.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому злочині, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування потерпілій шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до кримінального проступку, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд приймає позицію потерпілої ОСОБА_5 , яка вказала про часткове відшкодування їй матеріальної шкоди в сумі 1000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_3 суд приймає до уваги, що останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, в зв`язку із чим можливості повністю відшкодувати шкоду потерпілій не має, однак має намір відшкодувати її в подальшому.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року за №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив відсутність місця роботи та коштів на сплату шкоди на даний час.
Враховуючи тяжкість вчинення злочину, його наслідки, особу винного, стан здоров`я, відсутність постійного місця роботи, часткове відшкодування потерпілій шкоди, обставини що пом`якшують покарання, які зазначені судом вище, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі із звільненням останнього від призначеного покарання, із застосуванням ст. 75 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 2200 грн. 00 коп. та моральної шкоди, завданої злочином, яку потерпіла зменшила з 5000 грн. до 1000 грн., суд задовольняє частково з наступних підстав.
Вирішуючи пред`явлений потерпілим цивільний позов, суд повинен виходити з встановленого обов`язку позивача довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Оскільки судом встановлено, що обвинувачений винний у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставинах і в результаті його злочинних дій цивільному позивачу заподіяно матеріальну та моральну шкоду, що підтверджується матеріалами провадження, враховуючи наявність правових підстав, передбачених ст.1166 ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково, з урахуванням відшкодування шкоди в сумі 1000 грн., а саме у розмірі 1200 грн. 00 коп. та частково задовольняє моральну шкоду на суму 1000 грн. 00 коп.

Речові докази - відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

постановив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. 00 коп. (одна тисяча грн.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Речові докази та витрати на залучення експерта у справі відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувати.
Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга може бути подана обвинуваченим, потерпілим, прокурором з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1