ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3412/20 Справа № 208/6633/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Дніпрі апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Дніпропетровськ, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого постачальником Спа-готель Діодон, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України , -
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Продовжено ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 грудня 2020 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що застосування до ОСОБА_9 іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, є недоцільним. Також, суд першої інстанції прийшов до висновку що перебуваючи на волі ОСОБА_9 може впливати в непередбачений законом спосіб на свідків, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просять ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або будь-який інший не пов`язаного з триманням під вартою.
Вважають, що постановлена ухвала суду першої інстанції винесена з порушеннями норм процесуального права, зокрема, з грубим порушенням право обвинуваченого на захист, остільки адвокатами обвинуваченого за договором є ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які подавали заяву щодо перенесення слухання справи на інший час або дату в межах строку, але суд проігнорував дані клопотання, та надав обвинуваченому ОСОБА_9 адвоката, який не був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження. Тому на думку адвокатів, захист обвинуваченого був неефективний.
Адвокати вважають, що доводи прокурора, наведені в клопотанні, є лише припущеннями, не надано жодного допустимого доказу наявності будь-яких ризиків. Вказують, що ОСОБА_9 має постійне мусце проживання та реєстрації, офіційно працює, має стійкі позитивні соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю, яка за станом здоров`я в теперішній час не працює та знаходиться на його утриманні. Також, ОСОБА_9 страждає на цілий ряд хронічних захворювань, у тому числі тяжких, має порок серця, потребує постійного лікування та професійного лікарського догляду, що унеможливлює його перебування під вартою.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_9 та його адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів вважає, що ризики, які враховувались судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доведені і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, що спричинило смерть потерпілого та тяжких тілесних ушкоджень щодо іншого потерпілого, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, усвідомлюючи невідворотність покарання, існують ризик того, що ОСОБА_9 може переховуватись від суду. Тому, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відповідні ризики прокурором у клопотанні, доведені ним у судовому засіданні не зменшились і підтверджуються матеріалами провадження. Вказані ризики є реальними, і їм не можливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_9 будь-якого іншого запобіжного заходу. Інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщенням обвинуваченого, не можуть їм запобігти.
Також, апеляційний суд вважає, що судом вірно враховано особу обвинуваченого, який не одружений, не має дітей , тобто не має міцних соціальних зв`язків, а також на даний час по справі не допитані потерпілі, свідки, обвинувачений.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру скоєного, що інкримінується обвинуваченому, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Були суду відомі і дані щодо сімейного стану обвинуваченого, та стану його здоров`я, що не перешкоджає триманню під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 ..
Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_9 на захист , а саме в неефективності захисту обвинуваченого в суді першої інстанції, ці твердження є безпідставними, остільки в судовому засіданні із-за неприбуття адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які зволікли з повідомленням суду про причини затримки з явкою у визначений судом час, то слідчим суддею обґрунтовано було вирішено питання щодо проведення підготовчого засідання за участю захисника ОСОБА_10 ..
Європейський Суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним зазначену апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, - без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4