Справа № 681/1466/20
УХВАЛА

"23" листопада 2020 р. м.Полонне

Слідчий суддя Полонського районного суду ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

представника особи, яка подала скаргу - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову Ст. слідчого СВ Полонського відділення поліції Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438, -

в с т а н о в и л а :

18 листопада 2020 року ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову Ст. слідчого СВ Полонського відділення поліції Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 28 травня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000438 від 09 жовтня 2014 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_4 посилається на те, що в провадженні СВ Полонського відділення поліції Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області перебувало кримінальне провадження № 0000438 від 09 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке постановою слідчого було перекваліфіковано на ч.2 ст.125 КК України.

28 травня 2015 року Ст. слідчим СВ Полонського відділення поліції Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000438 у зв`язку з відсутністю в даному діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Зазначену постанову особа, яка подала скаргу, вважає незаконною та необґрунтованою, викладені у ній висновки слідчого, на думку скаржника, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги в повному обсязі. Зазначив, що ОСОБА_4 називала для слідчого свідків події, але про них слідчий не згадував і не допитував їх. Із викладених у скарзі підстав просив слідчого суддю скасувати спірну постанову та поновити строк на її оскарження, оскільки копію цієї постанови отримано було лише 13.11.2020 р. засобами поштового зв`язку.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, клопотань, заяв, заперечень до суду не подали, однак відповідно до ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши представника скаржника, вивчивши матеріали кримінального провадження, слід зазначити про наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Встановлено, що 6 вересня 2010 року СВ Полонського РВ УМВС в Хмельницькій області за фактом отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості порушено кримінальну справу за №13/5801 за ознаками злочину передбаченого ч.І ст.122 КК України.

10 вересня 2010 року по матеріалах кримінальної справи призначена судово-медична експертиза і, згідно висновку експерта №774 від 14.09.2010 року, у потерпілої ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді вивиху правого плеча, яке могло виникнути від дії тупого предмета або при падінні та ударі об такий та за своїм характером належить до категорії середнього ступеню тяжкості.

В ході проведення досудового слідства проведено відтворення обставин та обстановки події з участю потерпілої ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_6 , під час якого ОСОБА_4 пояснила та на місці показала, що тілесні ушкодження вона отримала в наслідок викручування їй руки до зовні ОСОБА_6 . Дані покази ОСОБА_6 заперечила та показала, що ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження в наслідок замаху рукою зверху до низу та вона їй руки не викручувала.

Для з`ясування усіх обставин та механізму утворення тілесних ушкоджень Воронецькою 02.11.2010 призначено додаткову судово-медичну експертизу і, згідно висновку експерта №943 від 05.11.2010, тілесне ушкодження ОСОБА_4 у вигляді вивиху правого плеча могло виникнути в результаті викручування руки до зовні сторонньою особою, утворення вивиху правого плеча у плечовому суглобі в результаті взмаху правою рукою зверху до низу є малоймовірним.

У зв`язку з тим, що у висновках Шепетівського міжрайвідділення СМЕ № 774 та № 943 мали місце розбіжності, щодо механізму утворення тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_4 , за матеріалами кримінальної справи в Хмельницьке обласне бюро СМЕ було призначено комісійну судово-медичну експертизу. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №105 від 17.12.2010 виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_4 , а саме нижній вивих правого плеча плечового суглобу, за механізмом на який вказує ОСОБА_4 - викручування їй руки до зовні, є маловірогідним.

Оскільки у висновках Шепетівського міжрайвідділення СМЕ та Хмельницького обласного бюро СМЕ наявні розбіжності, з метою повного об`єктивного розслідування кримінальної справи 07.04.2010 р. призначено комісійну судово-медичну експертизу та доручено її проведення експертам головного бюро судово-медичних експертиз міністерства охорони здоров`я.

9 жовтня 2014 року відомості по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000438 та розпочато досудове розслідування.

Відповідно до висновку експерта №181/11 від 26.03.2015, комісія експертів прийшла до таких підсумків:

згідно записів в амбулаторній карті, у гр. ОСОБА_4 після події, що сталася 28.09.2009 того ж дня виявлено вивих правого плеча, який було вправлено, а при оглядах в подальшому (майже через 8 місяців після події) їй встановлено діагноз «правобічний післятравматичний брахіоплексит».

При вивченні членами комісії Головного бюро рентгенівських знімків №4534 від 28.09.09р., №3257 від 29.09.09р. та №5051 від 28.10.09р., виявлено передньо-нижній вивих правого плеча та стан після усунення вивиху.

Таке ушкодження могло утворитися від надмірного викручування руки назовні, тобто в час та за обставин, на які вказує ОСОБА_4 "...під час відтворення обставин та обстановки події від 26.10.2010 року..."та не могло утворитись "...в результаті взмаху правою рукою зверху донизу «...відповідно до показів ОСОБА_6 під час відтворення обставин та обстановки події від 26.10.2010 року".

Не виключається утворення такого ушкодження при падінні на відведену руку.

В наданих матеріалах будь - яких даних для твердження, що вказане ушкодження могло виникнути «...до або після 28.09.2009року...» немає.

Передньо-нижній вивих плеча за звичайним своїм перебігом викликає розлад здоров`я до 21 дня і відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно даних спеціальної медичної літератури брахіоплексит може виникати за рахунок травми плечового суглобу або травматизації плечового сплетіння при виконанні роботи чи при тривалому перебуванні у незручному положенні, внаслідок переохолодження, остеохондрозу шийного та грудного відділів хребта, порушення обміну речовин тощо. В даному випадку, встановити в теперішній час, з чим пов`язане виникнення правобічного брахіоплекситу майже через 8 місяців після події, що сталася 28.09.2009р. неможливо.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 9 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.122 КК України постановою слідчого від 27.05.2015 р. перекваліфіковано на ч.2 с.125 КК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 125 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, а за ч.2 цієї статті - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься в ст. 284 КПК України, за змістом якої однією з підстав закриття кримінального провадження є відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зокрема, він зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як зазначено в ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Бєлоусов проти України» (заява № 4494/07 від 7 листопада 2013 року) у п. 55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява № 31939/06, п. 55).

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження № 0000438 від 09 жовтня 2014 року, слідчим під час ухвалення оскаржуваної постанови вказується, що ч.2 ст.125 КК України передбачає відповідальність за умисне спричинення тілесних ушкоджень, тобто об`єктивна сторона вказаного злочину характеризується прямим умислом, а в даному випадку умисел у ОСОБА_6 на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 не встановлено, свідків і очевидців спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 не було.

Таке формулювання резолютивної частини постанови суперечить даним, встановленим під час досудового розслідування та самій оскаржуваній постанові.

А тому, висновки слідчого та мотиви прийняття рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю у даному діянні складу кримінального правопорушення є невірними.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим слідчого відділення при винесенні оскаржуваної постанови не вчинено необхідних дій для виявлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законного і неупередженого процесуального рішення. Все це в сукупності дає підстави вважати, що рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та необґрунтованим.

Щодо строку звернення до суду, то слід зазначити наступне.

Матеріали кримінального провадження № 0000438 містять супровідну від 02.06.2015 р. про направлення для ОСОБА_4 копії оскаржуваної постанови, проте відомості про її надсилання поштою, або ж про отримання її ОСОБА_4 в матеріалах провадження відсутні. Не надані суду такі відомості і в судовому засіданні. В своїй скарзі ОСОБА_4 посилається на отримання цієї постанови 13.11.2020 р. надавши суду супровідну на її ім`я від 09.11.2020 р. та конверт поштового відправлення. Тому строк звернення до суду зі скаргою підлягає поновленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и л а:

Поновити для ОСОБА_4 строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження № 0000438 від 09 жовтня 2014 року.

Скаргу ОСОБА_4 задоволити.

Постанову Ст. слідчого СВ Полонського відділення поліції Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 28 травня 2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 09 жовтня 2014 року, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1