ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/636/20 Номер провадження 11-сс/814/678/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу прокурора Семенівського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Семенівського районного суду Полтавської області від 09 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна,-

з участю: прокурора ОСОБА_7

представників ПСП «Дружба» - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,-

в с т а н о в и л а :

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини

Ухвалою слідчого судді Семенівського районного суду Полтавської області від 09 липня 2020 року у задоволенні клопотання слідчого СВ ВРОТЗ СУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_11 про арешт на майно земельні ділянки та врожай сільськогосподарської культури у кримінальному провадження № 0000075 від 14.05.2020 за ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 254 КК України відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя вказав , що клопотання слідчого і додані до нього документи не доводять , що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 254 КК України , оскільки відсутні докази спричинення необхідного розміру шкоди.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала
У принесеній апеляції прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову , якою клопотання задовольнити повністю та накласти арешт на земельні ділянки.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим , що слідчий суддя неправильно трактує положення ст. 132 КПК України щодо необхідності наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину. Вважає , що до клопотання долучено достатньо доказів , що свідчать про існування кримінальних правопорушень , зокрема протоколи оглядів місця події та акти обстеження. Крім того , прокурор зазначає , що закон не вимагає при подачі клопотання про арешт майна доводити усі обставини , передбачені ст. 91 КПК України на підтвердження об`єктивних сторін кримінального провадження , в межах яких воно подається. Крім того , злочин , передбачений ст. 197-1 КК України , є злочином із формальним складом , а тому не потребує настання наслідків і є закінченим з моменту вчинення самовільного зайняття земельної ділянки.

Позиції інших учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з наведених в ній підстав.

Представники ПСП «Дружба» в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні апеляції.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове , до скасування у встановленому цим Кодексом порядку , позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження , розпорядження та/або користування майном , щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати , що воно є доказом злочину , підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного , обвинуваченого , засудженого , третіх осіб , конфіскації у юридичної особи , для забезпечення цивільного позову , стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди , можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування , пошкодження , псування , зникнення , втрати , знищення , використання , перетворення , пересування , передачі , відчуження.

Згідно положень частини другої цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення :1. збереження речових доказів ; 2.спеціальної конфіскації ; 3. конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4. відшкодування шкоди , завданої внаслідок кримінального правопорушення ( цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про арешт майна , в порядку статей 170-173 КПК України , для прийняття законного та обґрунтованого рішення , слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини , які передбачають підстави для такого арешту або відмови у задоволенні клопотання.

Із матеріалів провадження вбачається , що Семенівським ВП Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000075 від 14.05.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 254 та ч. 2 ст. 1971 КК України.
За змістом клопотання ПСП "Дружба" (03770000; Полтавська область, Семенівський р-н, с. Очеретувате, вул. Центральна, 33б) використовує на правах оренди 5 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з видом угідь сіножаті та пасовища, які надані підприємству у користування ГУ Держгеокадастру в Полтавській області.
Оглядом вказаних ділянок було встановлено, що вони розорані, використовуються як рілля.
Підприємство використовує земельні ділянки сільськогосподарського призначення, рішення щодо надання дозволу на виготовлення та затвердження технічної документації по яких не приймалось, а саме: площею 35,35 га, кадастровий номер :00:002:0815, яка часткова розорана, та площею 198,5731 га кадастровий номер :00:002:0814, яка розорана.
Проведеним оглядом вказаних земельних ділянок встановлено, що вони розорані та засіяні: земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:0814 сільськогосподарською культурою (озима пшениця), а земельні ділянки з кадастровими номерами :00:002:0634 площею 130,31 га, :00:001:0631 площею 10,0093 га соняшником.
За результатами проведеної ГУ Держгеокадастру у Полтавській області перевірки дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності з кадастровими номерами :00:002:0634 площею 130,31 га та :00:001:0631 площею 10,0093 га встановлено, що вони використовуються з порушенням вимог статті 37 Закону України "Про охорону земель", тобто здійснюється їх нецільове використання.
Окрім цього, за результатами перевірки ГУ Держгеокадастру у Полтавській області складено акт № 331-ДК/020/АП/09/01/-20 від 29.05.2020 року перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища) державної власності з кадастровим номером :00:002:0814 площею 198,5731 га, яка розташована на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області.
На підставі вказаного акту Семенівським відділом Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0000096 від 01.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1971 КК України, проведення якого доручено Семенівському відділенню Хорольського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, яке об`єднано до кримінального провадження № 0000075 від 14.05.2020.
Згідно вказаного акту встановлено факт самовільно зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища) державної власності з кадастровим номером :00:002:0814 площею 198,5731 га, яка розташована на території Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області, а також факт її розорювання та посіву сільськогосподарською культурою (озимою пшеницею). Документи, що посвідчують право власності або користування вказаною земельною ділянкою відсутні. Діями вказаних осіб допущено порушення вимог статті 125 Земельного кодексу України та статті 37 Закону України "Про охорону земель".
Згідно свідчень головного спеціаліста Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_12 встановлено, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища) державної власності площею 198,5731 га з кадастровим номером :00:002:0814, розташована на території Очеруватської сільської ради Семенівського району Полтавської області, представлена ріллею з посівами сільськогосподарської культури (озимої пшениці). Документи, які посвідчують право власності або користування вказаною земельною ділянкою, відсутні. В діях фізичної або юридичної особи, яка вчинила самовільне зайняття вказаної земельної ділянки та використання її шляхом посіву сільськогосподарської культури (озимої пшениці), встановлені порушення вимог статті 125 Земельного кодексу України та статті 37 Закону України "Про охорону земель". Окрім цього за результатами перевірки встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :00:002:0634 площею 130,31 га; :00:001:0631 площею 10,0093 га використовуються з порушенням вимог статті 37 Закону України "Про охорону земель". За інформацією наданою Очеруватською сільською радою, вказані земельні ділянки використовуються ПСП "Дружба".
Відповідно до отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 02.07.2020 інформація про реєстрацію договорів оренди будь з ким, інформація про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :00:002:0814, відсутня.
Внаслідок допущених порушень під час використання даних земельних ділянок державі заподіяно збитки.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про арешт майна в межах вказаного провадження , слідчий суддя зазначив , що у вказаному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру , а тому арешт майна є незаконним. Вдався слідчий суддя також і до аналізу доказів наявності в діях посадових осіб ПСП «Дружба» складу злочину , передбаченого ст.ст.197-1 , 254 КК України.

Із вказаним висновком слідчого судді колегія суддів погодитись не може , а тому доводи апеляції прокурора в цій частині є слушними.

Так , виходячи із положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна до повідомлення про підозру будь якій особі у кримінальному провадженні , допускається з метою збереження речових доказів.

В клопотанні слідчий зазначив , що земля та врожай , що вирощені на ній є речовими доказами у кримінальному провадженні.

За таких обставин , слідчий суддя мав би зосередитись на питанні оцінки відповідності речових доказів критеріям , визначеним ст.98 КПК України та перевіркою достатності підстав для застосування такого обмежувального заходу.

Не правильним є на даному етапі досудового розслідування і надання слідчим суддею оцінки достатності або недостатності доказів вчинення кримінального правопорушення.

Отже , колегія суддів приходить до висновку , що підстави для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна , на які послався слідчій суддя у своїй ухвалі , не узгоджуються із приписами законодавства .

Разом з тим колегія суддів не може погодитись із доводами апеляційної скарги та обґрунтуванням наведеним у клопотанні щодо наявності і достатності підстав для накладення арешту на земельні ділянки та врожай сільськогосподарської продукції і , відповідно , скасування ухвали слідчого судді з цього питання.

Колегія суддів вважає , що хоча слідчий суддя і послався на неналежні мотиви для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна , сама по собі відмова у задоволенні клопотання про арешт майна , є правильною.

Аналізуючи доводи клопотання та апеляційної скарги щодо наявності підстав для накладення арешту на земельні ділянки сільськогосподарського призначення та врожай , колегія суддів звертає увагу на таке.

За змістом п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається , якщо слідчий , дізнавач , прокурор не доведе , що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи , про який ідеться в клопотання слідчого , дізнавача , прокурора.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого , прокурора про арешт майна повинно бути зазначено зокрема серед іншого підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Отже , виходячи із положень ст.ст.132,171 КПК України накладення арешту майна можливе лише у випадку , якщо дійсні потреби досудового розслідування , виправдовують таке втручання у права та свободи особи та у клопотанні наведено достатньо обґрунтування для того щоб слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання і накладення арешту на майно.

Якщо звернутись до клопотання слідчого , все обґрунтування необхідності арешту земельних ділянок та врожаю , що складається із одного абзацу тексту клопотання , зводиться до мети здобуття доказів участі невідомих осіб у вчиненні вищевказаного злочину та збереження речових доказів. При цьому , питання арешту земельних ділянок згадуються лише в контексті того , що вони є речовим доказом , а накладення арешту на врожай обґрунтовується метою здобуття доказів. Наголошує слідчий також і на тому , що у разі незастосування арешту це призведе до приховування , пошкодження , псування , пересування , передачі сільськогосподарської культури та земельної ділянки.

При цьому , колегія суддів звертає увагу , що саме по собі обґрунтування клопотання носить досить відверто формальний характер , слідчим у клопотанні не вказано , для встановлення яких саме обставин кримінального провадження мають значення ділянки та врожай сільськогосподарської культури у контексті предмету доказування у кримінальному провадженні за ст.ст.197-1 , 254 КК України.

Не зазначено слідчим жодним чином у клопотанні і того , а які ж є підстави вважати , що земельні ділянки можуть бути передані будь-якій сторонній особі .

У контексті обґрунтування наведеного слідчим , колегія суддів акцентує увагу на тому , що органу досудового розслідування достеменно відомо хто є керівником ПСП «Дружба» , досудове розслідування до моменту звернення із клопотанням, тривало вже майже два місяці і раніше таких ризиків на які посилається слідчий і такої потреби досудового розслідування , виходячи із змісту клопотання , не виникало. Ініціатором клопотання не обґрунтовано , чому саме в цей момент виникла потреба у накладенні арешту на земельні ділянки та врожай , що був вирощений на них за період , що тривало досудове розслідування.

Як встановлено апеляційним судом на момент розгляду клопотання про арешт майна , прокурором не вживалось заходів і щодо оспорювання у судовому порядку правомірності користування ПСП «Дружба» земельними ділянками.

Разом з тим в судовому засіданні апеляційного суду представниками ПСП «Дружба» було надано для огляду документальні обґрунтування щодо правомірності , як на їх думку , користування земельними ділянками на які просить накласти арешт орган досудового розслідування.

Колегія суддів звертає також увагу і на резолютивну частину клопотання про арешт майна.

Так , якщо в частині накладення арешту на майно орган досудового розслідування і зазначив площу земельних ділянок , кадастрові номери , місце розташування , то в частині накладення арешту на врожай сільськогосподарських культур обмежився лише проханням такого арешту. В клопотанні в цілому , в мотивувальній та резолютивній частинах , жодним чином не згадуються об`єми сільськогосподарських культур , які слід заарештувати , не наводиться навіть приблизної ваги врожаю соняшнику та пшениці.

Через це неправильним є відсутність у клопотанні підтвердження об`єму врожаю пшениці та соняшника , який , у випадку задоволення клопотання , мав би передаватись Національному агентству України з питань виявлення , розшуку та управління активами , одержаними від корупційних та інших злочинів , для здійснення заходів з управління ним.

Звертає колегія суддів увагу і на те , що земельні ділянки , які фактично перебувають у користуванні ПСП «Дружба», належать державі і підприємство апріорі не в змозі буде ними розпорядитись . До того ж , укладені угоди не містять закріпленого права ПСП «Дружба» на передачу вказаних земельних ділянок в суборенду та передачі іншим особам у будь-який спосіб.

Таким чином , колегія суддів приходить до висновку , що потреби досудового розслідування не виправдовують такого вручання у права особи , відсутні жодні перешкоди для продовження досудового розслідування і мета досудового розслідування може бути досягнута і без накладення арешту на земельні ділянки та врожай.

Доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують наведених вище висновків.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення , а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст.376,404,405,422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Семенівського відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення , а ухвалу слідчого судді Семенівського районного суду Полтавської області від 09 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна без змін;

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4