Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.12.2020 року,

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та в межах строку досудового розслідування продовжено строк тримання під вартою до 18.01.2021 включно, без визначення розміру застави, щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000367 від 09.09.2020 року.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого відповідно до КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, може переховуватись від органів досудового розслідування, а також дійшов висновку про обґрунтованість доводів слідчого та прокурора про наявність ризику вчинення ОСОБА_9 іншого злочину, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства та у минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням певних обов`язків. Вказує, що на даний час досудове розслідування фактично завершено, єдиною підставою для його продовження є необхідність розсекречення результатів НСРД та проведення аналізу вилученої інформації, всі інші слідчі дії проведено, докази зібрано. Зазначає, що ОСОБА_9 не має наміру переховуватись від суду, оскільки має зареєстроване місце проживання, неповнолітнього сина на утриманні та цивільну дружину. ОСОБА_9 є інвалідом, має важке захворювання цукровий діабет, у зв`язку з чим потребує постійного спостереження лікарем, а також отримання регулярного медикаментозного лікування. Звертає увагу, що стороною захисту ініційовано укладання угоди про визнання винуватості, що свідчить про наміри підозрюваного не переховуватись, а співпрацювати зі слідством. Вказує, що слідчим не наведено жодного доказу, що за час досудового розслідування підозрюваний впливав на свідків або потерпілого, а також не надано доказів того, що ОСОБА_9 має намір вчиняти інші злочини.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, а клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 повернути останньому. Зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню. Вказує, що слідчим порушено строки звернення до слідчого судді із клопотанням про продовження строку тримання під вартою, оскільки строк дії попередньої ухвали закінчувався 18.12.2020, а слідчий звернувся із відповідним клопотанням 14.12.2020, чим порушив вимоги ч.1 ст.199 КПК України. Зазначає, що відсутність клопотання про поновлення строку подання клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Заслухавши доповідача, захисників, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10)наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12)ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення О`Нага United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(c) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (О`Нага v. United Kingdom 16 October 2001, §36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Задовольняючи клопотання слідчого та продовжуючи щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наявні у матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу наявні достатні підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрюваний причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення, від 08.09.2020; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 09.09.2020; протоколом огляду речей та предметів від 09.09.2020 (мобільного терміналу) з участю потерпілого ОСОБА_11 ; висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_11 №1880 від 23.09.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 22.09.2020; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 22.09.2020; протоколом огляду предметів (оптичного диску з аудіозаписами телефонних розмов) від 22.09.2020; протоколом за результатами проведення НСРД відносно ОСОБА_9 від 21.09.2020; протоколом за результатами проведення НСРД відносно ОСОБА_9 від 30.09.2020; заявою потерпілого ОСОБА_11 від 19.10.2020 про надання грошових коштів; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 19.10.2020; протоколом затримання ОСОБА_9 у відповідності до ст.208 КПК України від 19.10.2020; заявою потерпілого ОСОБА_11 від 19.10.2020 про долучення до матеріалів кримінального провадження квитанції про перерахування грошових коштів на банківську картку ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події від 19.10.2020 з участю потерпілого ОСОБА_11 , яким в останнього вилучено квитанцію про перерахування грошових коштів на банківську картку ОСОБА_9 ; копією квитанції про перерахування грошових коштів на банківську картку ОСОБА_9 з ідентифікуючими даними: НОМЕР_1 від 19.10.2020; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 19.10.2020; протоколом обшуку від 19.10.2020 за місцем проживання ОСОБА_9 та гаражному приміщенні, яке використовується останнім, за результатами яких вилучено пістолет; протоколом огляду предметів, а саме мобільного телефону ОСОБА_9 від 05.11.2020, яким зафіксовано факти вихідних дзвінків ОСОБА_11 , а також виявлено вхідне повідомлення про зарахування 19.10.2020 о 10 год. 28 хв. на банківську картку ОСОБА_9 4975 гривень; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 27.11.2020, а саме інформації вилученої в АТ «Ощадбанк» про рух коштів по банківському картковому рахунку ОСОБА_9 , що підтверджує факт надходження 19.10.2020 грошових коштів від потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 30.11.2020, а саме вилученої у ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна» інформації про вхідні, вихідні дзвінки абонентських номерів, які перебували на момент вчинення злочину у користуванні ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_9 і є достатніми для продовження строку застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Апеляційний суд звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи перевірялись судом при його розгляді. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_9 вислухана думка захисників та прокурора, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, а також доводи захисників про зміну запобіжного заходу на домашній арешт з покладенням певних обов`язків.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано врахував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України; вчинення тяжкого злочину із застосуванням насильства, за яке відповідно до чинного законодавства передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років; у минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування (продовження) виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в тій частині, що підозрюваний ОСОБА_9 має зареєстроване місце проживання, неповнолітнього сина на утриманні та цивільну дружину, є інвалідом, має важке захворювання цукровий діабет, у зв`язку з чим потребує постійного спостереження лікарем, а також отримання регулярного медикаментозного лікування неможливо віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання. Долучені до матеріалів кримінального провадження медичні документи не містять даних про те, що наявні у підозрюваного ОСОБА_9 захворювання унеможливлюють його перебування в умовах СІЗО.

Колегія суддів вважає, що не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про порушення слідчим строку звернення до суду з клопотанням, оскільки ці порушення не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а також вказані обставини не є самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання, або скасування ухвали слідчого судді в апеляційному порядку, оскільки ч.4 ст.199 КПК України зобов`язує слідчого суддю розглянути таке клопотання до закінчення строку дії попередньої ухвали.

Таким чином, суд у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , даних про його особу, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для її скасування та зміни щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.12.2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та продовжено строк тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 до 18.01.2021 включно, без визначення розміру застави без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: