ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2212/19 Номер провадження 11-кп/814/293/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 185 КК - С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з секретарем ОСОБА_6

з участю: прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

та обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 02.09.2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 15 серпня 2017 року Ленінським районним судом за ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України. На підставі ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 13.12.2018 року по відбуттю строку покарання,-

визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком, ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що він 11 березня 2019 року близько 08 год. 30 хв., перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Дослідна», що знаходиться по вул. Зіньківській,27 м. Полтава, діючи повторно, скориставшись тим, що його дій ніхто не помічає, під час руху ОСОБА_11 з дитиною до громадського транспорту, знаходячись за спиною ОСОБА_11 привідкрив блискавку сумки, яку остання тримала у руці, та рукою почав витягувати звідти гаманець з надписом «Bosca», багряного кольору, з матеріалу шкіра, вартістю 500 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 388 грн., банківські та знижкові картки.

Однак, ОСОБА_9 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , тобто для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки, вищезазначені дії ОСОБА_9 були помічені іншою жінкою, яка також знаходилась разом з дитиною на вказаній зупинці громадського транспорту та зробила йому зауваження, на яке також зреагувала потерпіла.

Внаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_9 міг заподіяти потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 888 грн.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу з наступними змінами, в якій зазначає, що інкримінований йому злочин не вчиняв. Заначає, що суд першої інстанції розглянув справу необ`єктивно та однобічно та прийшов до неправильного висновку про його винуватість, а тому просить справу закрити за недоведеністю його винуватості.

В апеляційній скарзі прокурор Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_9 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В обгрунтування апеляційних вимог вказує, що судом не враховано того, що ОСОБА_9 жодним чином не сприяв розкриттю злочину, ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду справи свою вину у вчиненому так і не визнав, жодного бажання, спрямованого на виправлення наслідків вчиненого злочину так і не виявив, лише постійно намагався обрати для себе лінію захисту, щоб уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з внесеними змінами, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 у повній мірі дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах, детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України, та відповідає фактичним обставинам справи.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, судом виконані вимоги, направлені на прийняття всіх передбачених законом мір для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.
Так, обвинувачений ОСОБА_9 під час судового розгляду у суді першої інстанції свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що 11.03.2019 року знаходився на зупинці громадського транспорту «Дослідна» та здійснював посадку до громадського транспорту. Ніяких речей потерпілої викрадати не намагався. Вважає, що потерпіла та свідки в судовому засіданні його обмовили.

Винність обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні підтвердила обставини кримінального правопорушення встановлені прокурором та чітко вказала на ОСОБА_9 , як на особу яка намагалася заволодіти її гаманцем. Зазначила, що ОСОБА_9 як тільки був викритий у вчиненні злочину намагався втекти, але був затриманий перехожими.

Крім показань потерпілої, вина обвинуваченого підтверджується показаннями свідка ОСОБА_12 , яка підтвердила показання потерпілої ОСОБА_11 та пояснила, що саме вона помітила як ОСОБА_9 намагався заволодіти майном потерпілої. Коли вона це помітила, то голосно повідомила про це потерпілу, після чого, ОСОБА_9 намагався втекти але був затриманий військовим.

Свідок ОСОБА_13 також підтримав показання потерпілої та свідка ОСОБА_12 , та повідомив, що саме він за криком жінок затримав обвинуваченого , який намагався втекти, після чого викликали поліцію.

Також винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України підтверджується письмовими доказами, що були безпосередньо досліджені судом, а саме :заявою потерпілої ОСОБА_11 від 11.03.2019 року, відповідно до якої остання повідомила правоохоронні органи про намагання заволодіти її речами; протоколом огляду місця від 11.03.2019 року з фото таблицею до нього; протоколом слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_11 , від 25.03.2019 року, відповідно до якого остання детально розповіла та показала на місці про обставини вчинення відносно неї злочину; протоколом огляду цифрового носія від 26.03.2019 року .

Отже, суд всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 злочину, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, а тому колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у звязку з чим апеляція обвинуваченого не підлягає до задоволення.
За змістом ст.ст.50, 65КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через мякість або через суворість.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_9 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який характеризується негативно, разом з тим суд враховує і його поведінку, а саме заперечення очевидних фактів, намагання всіляко переконати суд про свою непричетність до вчиненого, відсутність каяття у вчиненому, вчинення нового злочину протягом трьох місяців після відбуття попереднього покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання є необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.
При розгляді даного кримінального провадження судом першої інстанції не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли вплинути на прийняття законного і обгрунтованого рішення, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку.
Керуючись ст.ст. 376 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 02.09.2019 року стосовно ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д І:
ОСОБА_14 . Рябішин.