Справа № 306/72/21
Провадження № 1-кс/306/30/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року м.Свалява

Слідчий суддя Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сасівка, Свалявського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , тимчасово не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, у вигляді тримання під вартою, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, у межах кримінального провадження № 0000005, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2021 року.
Як вбачається з обгрунтування клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що 17 січня 2021 року близько 15.20 години, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, тобто, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, відкрито, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, поза волею потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через вхідні двері, проник до житлового будинку належного потерпілій ОСОБА_7 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в ході чого наніс їй один удар у область підборіддя, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 відповідно до довідки КНП «Свалявська районна лікарня» від 17.01.2021, тілесне ушкодження у вигляді забою ділянки підборіддя. Продовжуючи свої протиправні дії направленні на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні житлового будинку за вищевказаною адресою, почав наздоганяти потерпілу ОСОБА_7 , яка в цей час намагалась сховатись на ліжку в одній з кімнат будинку, де ОСОБА_5 відкрито відібрав мобільний телефон марки «Nokia 125 ТА-1253 DS», який перебував в руках потерпілої ОСОБА_7 , в ході чого на зауваження останньої з приводу припинення злочинних дій не реагував, та в подальшому з майном, який відкрито заволодів, покинув приміщення житлового будинку за вищевказаною адресою та пішов в невідомому напрямку.
18.01.2021 року у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000005, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
Клопотання про тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що 18.01.2021 року стороною обвинувачення, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України. Зауважує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними, на даний час, у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 та іншими зібраними доказами.
З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також те, що скоєне ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за який передбачає позбавлення волі строком від чотирьох до восьми років, з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених у п.1, п.3, п.4 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України: спробам переховуватися від органу досудового розслідування і суду та незаконно впливати на свідків та потерпілих, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також з метою запобігання вчинення ним нових правопорушень, та враховуючи те, що підстав для застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у слідства не має, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаних ризиків, слідчий та прокурор просять задовольнити подане клопотання.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, наведених у клопотанні, та просив його задовольнити.
Захисник заперечив проти задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає клопотання безпідставним та необґрунтованим, зазначив, що ОСОБА_5 вчинив злочин вперше, обґрунтованих ризиків прокурор не навів, зазначає, що його твердження базуються лише на припущеннях, як і кваліфікація діяння на разі не обґрунтована, а саме, вважає, що підозра за кваліфікацією за частиною 3 вказаної статті, за ознакою грабіж, поєднаний з проникненням в житло - необгрунтована не а тому просить обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням свободи, а саме, домашній арешт.
Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, доходжу наступного висновку.
В ході розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження за виявленим фактом грабежу, поєднаного з проникненням у житло, інше приміщення СВ Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області 17.01.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.3 ст. 186 КК України.
Відомості по даному факту щодо події, яка відбувалася 17.01.2021 року, СВ Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області 17.01.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.3 ст. 186 КК України.
Крім того дослідженими матеріалами встановлено, що, 17 січня 2021 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
18 січня 2021 року ОСОБА_5 , у встановленому ст. ст. 276, 277, 278 Кримінального процесуального кодексу України порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та поєднаному з проникненням у житло.
Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 186 КК України підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: витягом з ЄРДР від 17.01.2021 року; рапортом від 17.01.2021 про виявлення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події від 17.01.2021; поясненням ОСОБА_8 від 17.01.2021; поясненням ОСОБА_9 від 17.01.2021; поясненням ОСОБА_10 від 17.01.2021; поясненням ОСОБА_11 від 17.01.2021; поясненням ОСОБА_7 від 17.01.2021; протоколом затримання ОСОБА_5 від 17.01.2021; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 18.01.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.01.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 18.01.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 18.01.2021; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 18.01.2021. та 19.01.2021.
На даній стадії провадження, слідчий суддя не досліджує наявність чи відсутність вини в діях підозрюваного, а лише перевіряє достатність даних, які об`єктивно зв`язують підозрюваного із діянням, яке ставиться йому у вину. Щодо кваліфікації за кваліфікуючою ознакою «проникнення в житло», то така кваліфікація потребує додаткової перевірки в ході досудового розслідування.
Крім того в судовому засіданні досліджено інші матеріали, які долучені як характеризуючі дані особи підозрюваного. Зокрема, згідно з довідки виданої Неліпинською сільською радою, підтверджується та обставина, що ОСОБА_5 проживає з дружиною; відповідно до Характеристики сільського голови - ОСОБА_5 одружений, разом з дружиною позбавлені батьківських прав над дітьми; офіційно не працює; в конфліктних ситуаціях з односельчанами не був помічений; за характером скритний та мовчазний; скарг на нього не поступало.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
В силу ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Слідчим суддею при розгляді даного клопотання враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Водночас, слідчий суддя на вказаній стадії досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Події та твердження про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України в межах даного розгляду слідчий суддя не оцінює та не перевіряє, оскільки таке не є предметом даного розгляду, а сторона обвинувачення не позбавлена права звертатись з будь-якими клопотаннями в межах пред`явленої підозри (в разі пред`явлення) за таким злочином з самостійним клопотанням.
Виконуючи вимоги законодавства, з врахуванням обставин, наведених у ст.178 КПК України, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.
Разом з цим, обґрунтованість підозри не констатує беззаперечного факту доведеності винуватості особи, а лише вказує на достатність інформації для її існування.
Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Наявність ризику, передбаченого п. 1 та п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, про який зазначають слідчий та прокурор, слідчий суддя вважає доведеними з підстав, наведених у клопотанні та з огляду на зміст пред`явленої підозри.
Так, на даній стадії кримінального провадження на високому рівні існує ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки в силу повідомленої підозри та характеру підозри підозрюваний може вчиняти дії, спрямовані на уникнення відповідальності, яка йому загрожує, якщо його вину буде доведено, крім того, зважаючи на обґрунтування клопотання та суть повідомленої підозри, поведінку підозрюваного, стадію кримінального провадження, зокрема, не встановлено на даний час усіх обставин вчинення правопорушень, та необхідність проведення ряду слідчих дій, в тому числі допиту свідків, тощо, а також відшукання знарядь та засобів вчинення злочину, речей, які зберегли на собі сліди вчинення злочину, слідчий суддя вважає доведеним існування ризику спробам переховуватися від органу досудового розслідування і суду та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
Існування інших ризиків, про які зазначають слідчий та прокурор в судовому засіданні не доведено та посилання на такі ризики, зокрема, передбачені п. 3, п. 5 ч. 1 ст 177 КПК України, є безпідставними. Твердження прокурора про те, що підозрюваний може впливати на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки прокурором не доведено, що підозрюваний володіє таким ступенем впливу на конкретних свідків.
Оцінюючи доводи слідчого та прокурора про необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з тяжкістю злочину, у вчинені якого підозрюється, та доведеними ризиками, вважаю, що стороною обвинувачення жодним доказом не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, проживає з іншими членами сім`ї, що свідчить про стійкість його соціальних зв`язків.
При цьому, слідчому судді не надано доказів того, що ОСОБА_5 продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно п. 3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа не має постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваної під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема такі приписи: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу» (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України»).
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя доходить висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.
З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється громадянин України ОСОБА_5 , наслідків, які настали внаслідок злочину, та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.
При цьому, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186 КК України, є обґрунтовані підстави вважати, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний час доби, заборонивши останньому залишати місце свого проживання цілодобово, оскільки достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки, буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України. В зв`язку з обранням до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою на нього слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Обрати відносно громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сасівка, Свалявського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_2 , тимчасово не працюючого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого фактичного проживання - АДРЕСА_2 , без виклику слідчого, прокурора, суду (слідчого судді).
Покласти на ОСОБА_5 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду (слідчого судді) на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту - с. Сасівка, Свалявського району Закарпатської області, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Встановити строк дії ухвали та строк дії запобіжного заходу - до 10 березня 2021 року включно.
Строк дії обов`язків, покладених судом, встановити до 10 березня 2021 року включно.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.
Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.
Ухвалу для негайного виконання надіслати в орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Слідчий суддя Свалявського районного суду
Закарпатської області ОСОБА_1