Номер провадження: 11-кп/813/1521/20
Номер справи місцевого суду: 497/265/2020
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 на ухвалу Болградського районного суду Одеської області, від 04 травня 2020 року, про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000102, внесеному до ЄРДР 27 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскарженою ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000102, внесеному до ЄРДР 27 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, був повернутий прокурору для усунення вказаних в ухвалі недоліків протягом розумного строку.

Підставами для повернення обвинувального акту суд першої інстанції зазначив наступне:

- даний обвинувальний акт не відповідає статусу офіційного процесуального документу, оскільки містить гриф «Затверджую» з підписом прокурора, але відсутня печатка, яка завіряє цей підпис;

- обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить конкретного формулювання обвинувачення, а саме, не вказано час, місце і спосіб одержання ОСОБА_7 неправомірної вигоди;

- обвинувальний акт не містить відомостей щодо наявності чи відсутності визначеної законом особи «викривача».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
1.На зазначену ухвалу суду прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 була подана апеляційна скарга, в якій, він вказує, що ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована з наступних підстав:

- обвинувальний акт відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому зазначені виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

- суд першої інстанції вийшов за межі наданої йому компетенції, пов`язаної із вирішенням питання про повернення обвинувального акту, оскільки питання відповідності та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого згідно із ст.368 КПК України, вирішується судом при ухваленні вироку.

Враховуючи наведене, прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000102, внесеному до ЄРДР 27 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, до Болградського районного суду Одеської області.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив скасувати ухвалу суду та повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000102, внесеному до ЄРДР 27 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, до Болградського районного суду Одеської області.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, наполягали, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та просили апеляційний суд залишити ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не дотримання вимог ст. 291 КПК України при складанні вказаного обвинувального акту, з наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Проаналізувавши обвинувальний акт на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд не вбачає у викладенні формулювання обвинувачення таких недоліків, які б свідчили про його явну неконкретність та, у зв`язку з цим, перешкоджали б призначенню справи до судового розгляду.

В обвинувальному акті достатньою мірою викладені відомості щодо події кримінального правопорушення (часу, місця, способу та інших обставин кримінального правопорушення), форми вини, мотивів і мети вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, та інших обставини, які підлягають доведенню прокурором під час судового розгляду відповідно до вимог ст.ст. 91, 92 КПК України.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті зазначаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, при цьому цим Кодексом не передбачено повноваження суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобовязувати його змінювати цей обсяг, повертати обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинувачених тощо.

Таким чином, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в обвинувальному акті містяться встановлені слідством обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину, сформульовано обвинувачення щодо інкримінованого злочину та його кваліфікація з посиланням на статтю закону України про кримінальну відповідальність, тобто прокурором сформульовано обвинувачення та дано правову кваліфікацію, яка дає повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що ніяким чином не перешкоджає суду розглянути справу по суті та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов переконання про те, що даний обвинувальний акт не містить конкретного формулювання обвинувачення, тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині заслуговують на увагу.

А тому дане посилання суду першої інстанції підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали.

Твердження суду першої інстанції стосовно того, що даний обвинувальний акт не відповідає статусу офіційного процесуального документу, оскільки містить гриф «Затверджую» з підписом прокурора, але відсутня печатка, яка завіряє цей підпис, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Крім того, обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до суду був направлений обвинувальний акт, складений слідчим першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_9 та затверджений прокурором прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 18 лютого 2020 року.

Жодних додаткових вимог щодо посвідчення обвинувального акта у ст. 291 КПК України не зазначено.

В ст. 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

При цьому, судом першої інстанції не наведено, якими саме вимогами закону взагалі встановлюється обов`язковість засвідчення печаткою обвинувального акта з метою надання йому статусу офіційного.

В зв`язку з наведеним, апеляційний суд з доводами суду першої інстанції в цій частині як на підставу для направлення обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , прокурору для усунення порушень вимог КПК України, погодитись не може.

Тому апеляційний суд вважає за необхідне виключити з оскаржуваної ухвали суду вказані обставини, як на підстави повернення обвинувального акту прокурору, оскільки обвинувальний акт в цій частині відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Що стосується твердження про відсутність в обвинувальному акті посилань на анкетні дані викривача, то апеляційний суд погоджується з вказаним твердженням суду першої інстанції.

17.10.2019 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції». Цим законом частину другу статті 291 КПК України доповнено пунктом 3-1 такого змісту: "3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство)".

Таким чином, на момент складання обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000102, внесеному до ЄРДР 27 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, положення щодо зазначення відомостей про викривача в обвинувальному акті були обов`язкові для зазначення.

Разом з тим слідчий при складанні обвинувального акту і прокурор при його затвердженні цих вимог закону не дотрималися.

Тому ухвалу суду в цій частині слід залишити без зміни.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Болградського районного суду Одеської області, від 04 травня 2020 року, про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000102, внесеному до ЄРДР 27 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, підлягає зміні.

Посилання сторони захисту, що посада ОСОБА_7 не може бути віднесена до посад, при зайнятті якої можливе кваліфікування суб`єкту скоєного злочину як особи, яка займає відповідне становище, апеляційний суд відкидає.

Апеляційний суд звертає увагу, що питання доведеності кримінального правопорушення, правильності його кваліфікації, в тому числі щодо його об`єктивної та суб`єктивної сторони, суд має вирішувати під час розгляду справи по суті та постановлення вироку в нарадчій кімнаті.

Керуючись ст. ст. 370-372, 376, 404, 407,409, 412 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області, від 04 травня 2020 року, про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000102, внесеному до ЄРДР 27 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,- змінити.

Виключити з мотивувальної частини оскарженої ухвали посилання суду першої інстанції на неконкретність формулювання обвинувачення та відсутність печатки в обвинувальному акті, як на підстави повернення обвинувального акту.

В іншій частині оскаржену ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4