УХВАЛА

іменем України
18 грудня 2020 року

м. Київ
справа № 464/2315/19
провадження № 51-5858ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Сихівського районного суду міста Львова від 3 липня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від

6 листопада 2020 року в межах кримінального провадження № 0000976 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13 вересня 2018 року за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі статей 75, 76 цього Кодексу звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК.
Встановлені обставини
За вироком Сихівського районного суду міста Львова від 3 липня 2020 року

ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 186 КК до покарання

у виді арешту на строк 1 місяць. Відповідно до вимог статей 71 і 72 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком повністю приєднано покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 13 вересня 2018 року

й остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк

5 років 1 місяць.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 6 листопада 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на зазначене рішення місцевого суду залишив

без задоволення, а оскаржуваний вирок районного суду від 3 липня 2020 року

щодо ОСОБА_5 без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок Сихівського районного суду міста Львова від 3 липня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду

від 6 листопада 2020 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що кримінальне провадження № 0000976 розглянуте незаконним складом суду. Вважає, що згідно з ч. 1 ст. 76 КПК суддя ОСОБА_6 не мала права брати участі в розгляді цього провадження та відповідно до ст. 75 цього Кодексу повинна була заявити самовідвід, оскільки брала участь у кримінальному провадженні

№ 0002573 щодо ОСОБА_5 під час досудового розслідування, по якому постановлено інше судове рішення вирок Сихівського районного суду міста Львова

від 13 вересня 2018 року. Захисник стверджує, що апеляційний суд належним чином наведені обставини не перевірив та необґрунтовано відмовив у задоволенні апеляційної скарги, пославшись на те, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції сторона захисту відводів головуючому судді не заявляла.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 370 КПК установлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до

ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, окрім іншого, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо його ухвалено незаконним складом суду.

Положеннями ч. 1 ст. 76 КПК встановлено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанції.

Обґрунтованість засудження ОСОБА_5 і правильність кваліфікації його дій за ч. 1

ст. 186 КК, а також вид і розмір призначеного покарання у касаційній скарзі

не оспорюються.
Разом із тим посилання захисника на порушення під час судового розгляду місцевим та апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону є безпідставними та не грунтуються на положеннях КПК.

Доводи в касаційній скарзі захисника є аналогічними за змістом доводам, наведеним в апеляційній скарзі і вже були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, який належним чином їх перевірив та обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги, навівши в ухвалі відповідно до ст. 419 КПК докладні мотиви свого рішення.
Як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд зазначав, що посилання захисника

ОСОБА_4 на ухвалення Сихівським районним судом міста Львова вироку від 3 липня 2020 року незаконним складом суду не відповідають чинному законодавству та не можуть бути підставою для скасування цього вироку. Головуючим суддею у цьому провадженні

(№ 0000976) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК, є суддя ОСОБА_6 , яка брала участь у якості слідчого судді під час досудового розслідування іншого кримінального провадження № 0002573 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, за яким постановлено вирок Сихівського районного суду міста Львова
від 13 вересня 2018 року. Крім того, як вбачається з журналів судових засідань, ніхто з учасників процесу відвід судді ОСОБА_6 не заявив.

З таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки положення ч. 1 ст. 76 КПК встановлюють безумовну заборону на участь в одному кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанції судді, який брав участь у цьому кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Заборони на участь у кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанції судді, який брав участь в іншому кримінальному провадженні під час досудового розслідування, положення чинного КПК

не містять. Водночас у ст. 75 КПК встановлено невичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 зазначає, що відвід судді ОСОБА_6

не було заявлено стороною захисту з вини захисника ОСОБА_7 , який на той час представляв інтереси обвинуваченого ОСОБА_5 , на чому наголошувалося в апеляційній скарзі. Разом із тим захисник у касаційній скарзі не навела конкретних доводів, які б об`єктивно свідчили про наявність обставин, що відповідно до ст. 75 КПК виключають участь судді ОСОБА_6 в цьому кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 .

Наведене свідчить, що вирок місцевого суду відповідає положенням статей 370,

374 КПК, а ухвала апеляційного суду ст. 419 цього Кодексу. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судових рішень, з їх змісту не вбачається.
Враховуючи зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів

не знаходить.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 цього Кодексу суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Оскільки інших доводів щодо незаконності вироку місцевого суду й ухвали апеляційного суду захисник у касаційній скарзі не навела, а наведені у касаційній скарзі мотиви свідчать про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника

ОСОБА_4 на вирок Сихівського районного суду міста Львова від 3 липня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 6 листопада 2020 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3