Номер провадження: 11-кп/813/2313/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2020 року у кримінальному провадженні №0005691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.12.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 76, п.п. 1, 2, п. 4 ч. 2, ст. 104 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Нечаєвка, Кизилюртівського району, республіки Дагестан, Російської федерації, громадянина Росії, без реєстраційного обліку в Україні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2020 року постановленою під час підготовчого судового розгляду продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_10 обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України на 60 діб, тобто до 28.12.2020 року без визначення розміру застави.

Зазначеною ухвалою суду продовжено запобіжний захід стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Огли у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 28.12.2020 року, відносно обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вигляді домашнього арешту, відносно обвинуваченого ОСОБА_17 . Огли у вигляді особистого зобов`язання.

Прийняте судом рішення оскаржується відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 лише в частині продовження строку запобіжного заходу.

В обґрунтування прийнятого рішення районний суд послався на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку з чим продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливого переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків; вчинення інших кримінальних правопорушень, а також неможливістю застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам. Судом першої інстанції враховано дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий за скоєння аналогічних корисливих злочинів проти власності та не працюює.

Щодо ОСОБА_10 оскаржувана ухвала мотивована тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку з чим продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливого переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків; вчинення інших кримінальних правопорушень, а також неможливістю застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам. Судом першої інстанції також враховано дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є громадянином іншої держави, у якого відсутні соціальні зв`язки на території України, не працює, про джерело доходу суду не відомо, перебуває у міжнародному розшуку за скоєння корисливих злочинів проти власності на території Російської Федерації.

Враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд першої інстанції вирішив не визначати розмір застави при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , оскільки скоєнні ними злочини пов`язані із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду захисник обвинуваченого ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду такою, що винесена в порушення вимог кримінального процесуального закону.

Доводи обґрунтовує тим, що на даній стадії підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутні, а подальше утримання останнього в установі попереднього ув`язнення порушує положення, передбачені Конституцією України та Конвенцією про захист прав та основоположних свобод людини. Звертає увагу, що сама лише тяжкість кримінального правопорушення, не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, без врахування інших обставин. Вказує, що на даній стадії кримінального провадження ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, фактично відсутні, а дані про особу обвинуваченого не виправдовують подальше тримання останнього під вартою.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартою та застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

В своїй апеляційній скарзі захисних обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 вказує, що при винесені ухвали судом першої інстанції, не встановлено обґрунтованість ризиків з огляду на фактичні дані про особу обвинуваченого, який має дружину, неповнолітню дитину, постійне місце проживання та роботи, де зарекомендував себе з позитивної сторони, що підтверджується відповідними характеристиками. На думку захисника судом не враховано стан здоров`я ОСОБА_10 , який згідно медичних довідок є незадовільним та виходячи з ряду тяжких захворювань, він потребує постійної кваліфікованої медичної допомоги. Вважає, що ризики встановлені судом не існують. Зазначає, що застосування запобіжного заходу у вигляді застави буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою обрати більш м`яку міру запобіжного заходу заставу.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 висунуто обвинувачення у скоєні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Органом досудового розслідування ОСОБА_20 висунуто обвинувачення у скоєні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисників та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_21 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно положень п. 24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_10 та ОСОБА_18 обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо обрання запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.
Окрім того, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості обвинувачення на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_18 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваної.
За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого ОСОБА_10 та ОСОБА_18 обвинувачення у вчиненні інкримінованих їм злочинів та з огляду на наведені вище положення закону позбавляє можливості оцінити заявлені доводи щодо ролі обвинувачених під час вчинення ними інкримінованих злочинів.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність заявлених прокурором у клопотанні ризиків відносно ОСОБА_7 .
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.
З наданого апеляційному суду обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 є громадянином України, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає в м. Одесі, є раніше судимою особою та обвинувачується у вчинені тяжкого злочину вчиненого групою осіб,за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.
Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків у місці проживання та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.
Також враховуючи наведені вище обставини та поведінку обвинуваченого на час вчинення правопорушення у складі групи осіб із погрозою застосування фізичного насилля, апеляційний суд вважає, що обвинуваченийматиме змогу незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений раніше судимий за аналогічні злочини, не працює та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі.

При цьому апеляційний суд не в змозі прийняти до уваги викладені стороною захисту дані щодо не судимості в силу ст. 89 КК України, оскільки будь яких підтверджуючих зазначену обставину доказів, стороною захисту апеляційному суду не надано, а заявлені в обвинувальному акті дані щодо особи обвинуваченого вказують на протилежне.
Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не вчиняв погрози застосування насильства відносно потерпілого на даний час апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки на даному етапі вирішується лише питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим суд не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором у клопотанні ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність заявлених прокурором у клопотанні ризиків відносно ОСОБА_10 .
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_10 є громадянином Російської Федерації, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, постійного місця мешкання та реєстрації на території України не має, розшукується компетентними органами Російської Федерації за вчинення корисливих злочинів проти власності та обвинувачується у вчинені тяжкого злочину вчиненого групою осіб,за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.
Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків у місці проживання та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.
Також враховуючи наведені вище обставини та поведінку обвинуваченого на час вчинення правопорушення у складі групи осіб із погрозою застосування фізичного насилля, апеляційний суд вважає, що обвинуваченийматиме змогу незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_10 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений розшукується компетентними органами Російської Федерації за вчинення корисливих злочинів проти власності, не працює та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором у клопотанні ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Водночас вирішуючи питання щодо необхідності утримання обвинуваченого під вартою, апеляційний суд приймає до уваги ту обставину, що районним судом фактично судовий розгляд не розпочатий, що свідчить про продовження існування заявлених ризиків, а перевірка зазначених захисниками обставин можлива лише під час судового розгляду.

Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду, що необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідають вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтуються на матеріалах справи, а дані про особу обвинувачених у вчиненні тяжких злочинів групою осіб, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою. Застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі судового розгляду неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинувачених та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2020 року у кримінальному провадженні №0005691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_10 обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4