Ухвала

Іменем України
04 лютого 2021 року

м. Київ
справа № 461/5321/20
провадження № 51-475 впс 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши подання Львівського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000019 стосовно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 Кримінального кодексу України (далі КК України), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:
До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) надійшло вищевказане подання, яке мотивовано тим, що до Галицького районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000019 стосовно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України з порушенням підсудності, оскільки інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення вчинене на території Луганської області. У зв`язку з чим суд вважає за необхідне звернутись до Верховного Суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження на розгляд до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Учасники судового провадження належним чином повідомлені про день і час розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду не надійшло, що не перешкоджає розгляду цього подання.
Перевіривши доводи, наведені у поданні, дослідивши інші матеріали, надані на розгляд суду касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що подання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, який здійснював судове провадження.
Частиною 3 ст. 34 КПК України визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до Галицького районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. Судовий розгляд цього провадження не розпочато.
Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що брав участь у злочинній діяльності терористичної організації «Луганська народна республіка» на тимчасово окупованій території Луганської області.
Однак відомостей про місце вступу ОСОБА_4 до терористичної організації «Луганська народна республіка», що передує іншим діям, пов`язаним із його участю у терористичній організації, що визначають момент, з якого кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 258-3 КК України буде вважатися закінченим, обвинувальний акт не містить. А також, не вказано, з яких міркувань в контексті диспозиції ч. 1 ст. 258-3 КК України місце дислокації певного так званого військового підрозділу, куди вступив обвинувачений, ототожнюється із місцем вчинення цього злочину. А тому конкретне місце вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення встановити неможливо.
При цьому, в порушення вимог КПК України, у вказаному поданні також не наведено обґрунтування підстав направлення цього кримінального провадження до іншого суду, та не зазначено суд, до якого має бути направлено таке провадження, що, на думку колегії суддів, має міститися у поданні, зокрема, якщо ставиться питання про направлення кримінального провадження до іншого суду з підстав порушення територіальної підсудності.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК України якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Із матеріалів кримінального провадження убачається, що досудове розслідування здійснювалося слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Львівській області, процесуальне керівництво забезпечувалось відділом нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Львівської області.
З урахуванням викладеного та положень ст. 34 КПК України, колегія суддів не вбачає на даний час достатніх підстав для задоволення подання апеляційного суду про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 34 КПК України, Суд

постановив:
В задоволенні подання Львівського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000019 стосовно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 Кримінального кодексу України (далі КК України), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів відмовити.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3