ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/3734/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3105/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 липня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 липня 2020 року задоволено клопотання прокурора, відмовлено у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19.09.2020 року включно, з заставою у розмірі 210 200 гривень.
Не погодившись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 липня 2020 року та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід непов`язаний з позбавленням волі, а саме у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту по місцю проживання з 06-00 години до 22-00 години, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.4, 8 ч.5 ст.194 КПК України. Апелянт вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, пред`явлене обвинувачення безпідставним та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України не доведеним. Клопотання про продовження строку тримання під вартою не було надано обвинуваченому та його захиснику за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали. Прокурор не надав суду докази, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою. Суд в повній мірі не врахував, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, утримує вагітну дружину, яка є опікуном неповнолітньої дитини, хворих матір та бабусю, позитивно характеризується за місцем проживання, в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, на даний час потерпілого допитано, з 02.09.2020 року до взяття його під варту виконував свої процесуальні обов`язки, надав потерпілому кошти на лікування, смерть потерпілого не настала, тілесні ушкодження йому були спричиненні внаслідок порушення ним самим правил дорожнього руху. При визначенні застави судом було порушено вимоги ч.4 ст.182 КПК України, не враховано тяжке матеріальне становище родини обвинуваченого, оскільки народження дитини та догляд за нею потребує значних коштів.
Вислухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
При розгляді клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою судом враховано продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також наявність обставин, які виправдовують подальше його перебування під вартою.
Мотиви прийнятого суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінуєтьсяОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, так і потерпілого.
Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами захисника щодо необґрунтованості обвинувачення, оскільки прокурор, як сторона обвинувачення у кримінальному провадженні, реалізуючи свої процесуальні повноваження під час судового розгляду на власний розсуд враховує наявність встановлених та доведених фактичних обставин на підставі отриманих ним доказів під час досудового розслідування. Отже, твердження про безпідставність обвинувачення та його необґрунтованість спростовується змістом обвинувального акту переданого на розгляд суду першої інстанції в якому логічно та послідовно прокурором викладено формулювання обвинувачення та наявність фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними. Оцінку доказів, в тому числі і сторони обвинувачення, суд першої інстанції надасть в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку відповідно до вимог ст.94 КК України, а тому на цій стадії процесу, тобто до закінчення судового розгляду, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із обґрунтованістю апеляційних доводів щодо безпідставності пред`явленого обвинувачення або його недоведеності.
Враховуючи особу ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке є тяжким злочином та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, раніше не судимий, на даний час в суді першої інстанції відносно нього перебуває обвинувальний акт за ч.1 ст.286 КК України, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху, в останнє 05.03.2019 року за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
З висновками судді погоджується і апеляційний суд, оскільки саме запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою на даній стадії судового процесу в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченим покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 є недостатнім.
Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання та утриманців не зможе повністю усунути ризики, зокрема щодо вчинення іншого кримінального правопорушення.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину, які свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, у сукупності із тяжкістю можливого покарання та даними про особу обвинуваченого, спростовують доводи апеляційної скарги про недоведеності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Застава у розмірі 210 200 гривень ОСОБА_7 визначена судом виважено, з урахуванням тяжкості злочину, фактичних обставин кримінального правопорушення, майнового і сімейного стану, віку обвинуваченого, ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Суд апеляційної інстанції також вважає, що саме такий розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.
Крім того, як зазначив прокурор, на даний час судом першої інстанції винесено ухвалу від 07.09.2020 року про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою до 05.11.2020 року включно.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 липня 2020 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника не вбачає.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 липня 2020 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді