Справа № 761/8814/19
Провадження №1-кп/761/957/2021
В И Р О К
іменем України

02 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_12

представника цивільного

відповідача ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000421 відомості щодо якого внесені до ЄРДР 21.09.2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, заміжньої, з повною середньою освітою, офіційно не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

11 грудня 2018 року приблизно о 09 годині 45 хвилин, ОСОБА_10 , керуючи технічно справним автомобілем марки «КІА RIO», д.н.з. НОМЕР_1 , рухалася по проїзній частині вул. Тургенівської зі сторони вул. Полтавської у напрямку вул. Павлівської та наближалася до регульованого світлофорними об`єктами перехрестя вул. Тургенівської - Павлівської у місті Києві.
Порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху, що були введені в дію 01 січня 2002 року, ОСОБА_10 проявила неуважність до дорожньої обстановки, не переконалася в безпечності зміни напрямку духу, на перехресті, повертаючи ліворуч на вул. Павлівську у напрямку вул. Гоголівської, не надала дорогу пішоходу та продовжуючи рух, допустила наїзд правою передньою частиною керованого нею автомобіля на пішохода ОСОБА_11 , яка переходила в м. Києві, вул. Павлівську по пішохідному переходу на дозволений зелений сигнал світлофору, з права на ліво відносно напрямку духу автомобіля.
Внаслідок проявленої злочинної необережності водієм ОСОБА_10 та порушення нею правил безпеки дорожнього руху визначених ПДР України, в результаті наїзду автомобілем спричинила потерпілій ОСОБА_11 тілесне ушкодження у виді закритої травми хребта у вигляді перелому тіла 1-го поперекового хребця без зміщення уламків.
Згідно висновку експерта № 042-255-2019 виявлені тілесні ушкодження ОСОБА_11 відносяться до середнього ступеню тяжкості.
Так, під час керування транспортним засобом водій автомобіля «КІА RIO», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 порушила п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України:
- п. 2.3 «б»: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;
- п. 10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 16.2 на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.
Таким чином, ОСОБА_10 , керуючи транспортним засобом, порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 дала показання, згідно з якими, визнала повністю себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, щиро розкаялась, детально розповіла про обставини вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення. Цивільний позов визнала частково.

Так, обвинувачена ОСОБА_10 дала показання, згідно з якими вона 11 грудня 2018 року приблизно о 09 год. 45 хв., керуючи транспортним засобом «КІА RIO», д.н.з. НОМЕР_1 , рухалася по проїзній частині вул. Тургенівська зі сторони вул. Полтавської у напрямку до вул. Павлівської та наближалася до регульованого світлофором перехрестя на вул. Тургенівської- Павлівської у місті Києві. Повертаючи на зелений колір світлофору, із-за особливостей транспортного засобу вона не побачила потерпілу ОСОБА_11 , яка в цей момент переходила перехрестя на зелений колір світлофору та здійснила наїзд на останню. В подальшому вона викликала швидку медичну допомогу та поліцію. Весь цей час потерпіла була в свідомості, після того як її підняли із землі та посадили в автомобіль очікувати швидку, потерпіла ОСОБА_11 плакала та розмовляла з кимось по телефону, а після того як приїхала швидка самостійно перейшла до карети швидкої допомоги. В подальшому, коли потерпілу забрали до лікарні вона пропонувала грошову компенсацію на лікування та пересилала грошові перекази потерпілій, 2 рази, кожен з яких був в розмірі 5000 грн., однак грошові кошти були повернуті. Також вона пропонувала потерпілій санаторій на відновлення травм хребта, який розташований в м. Славянськ, на що потерпіла відмовилась. Шкодує про скоєне, щиро кається. Вважає позовні вимоги потерпілої завищеними.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів у даному кримінальному провадженні по фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_10 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Отже, враховуючи показання обвинуваченої ОСОБА_10 , яка свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, визнала повністю та не оспорювала фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, судом визнано недоцільним дослідження інших доказів, окрім тих що стосуються позовних вимог потерпілої.

Так, будучи допитаною в судовому заданні представник потерпілої ОСОБА_12 , у повному обсязі підтримала позовні вимоги потерпілої ОСОБА_11 , та просила стягнути з обвинуваченої 8780 грн. 62 коп. -витрати потерпілої на медичне лікування, в тому числі витрати, пов`язані з перевезенням потерпілої з лікарні додому спеціальним транспортом; 32197 грн., 22 коп. загальна сума орієнтовної вартості реабілітації опорно рухового апарату в санаторії «Теплиця», що розташований в м. Виноградів, Закарпатської області; 94 975 грн. 88 коп., у зв`язку із втратою працездатності, внаслідок отриманої травми в ДТП; 100000 грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди, внаслідок отримання душевних страждань та дискомфорту, які отримує у результаті травми хребта; 10200 грн. витрати потерпілої на правову допомогу.
Згідно даних висновку експерта № 042-255-2019 від 08.02.2019, при звернені за медичною допомогою 11.12.2018 о 09 год.47 хв. у гр.-ки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мало місце: закрита травма хребта у вигляді перелому тіла 1-го поперекового хребця без зміщення уламків. Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно травмуючою дією тупого предмету, могло утворитись в терміни та за обставин, вказаних в ухвалі, тобто 11.12.2018 при транспортній травмі ( трава внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався з пішоходом). За ступенем тяжкості закрита травма хребта відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я та строк понад 21 добу, відповідно до п.п.2.2.1/в та 4.6. «Правил»;

Згідно даних переглянутого судом відеозапису, що міститься на DVD диску, зафіксовано на відеореєстратор установлений у автомобілі обвинуваченої момент наїзду ОСОБА_10 на пішохода ОСОБА_11 , яка після падіння підвелась на ноги та сіла до салону автомобіля обвинуваченої, очікуючи швидку медичну допомогу.

Отже, з урахуванням наведеного у сукупності суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та кваліфікує дії обвинуваченої, за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_10 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого нею злочину, характеризуючі дані про її особу, стан здоров`я, вік обвинуваченої, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинила необережний злочин невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, має подяки за участь в Благодійному фонді «Бертіна», жодного разу не притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення правил Дорожнього руху України.

Також, враховуючи повне визнання обвинуваченою ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, надання стороні обвинувачення відеозапису на якому зафіксовано момент наїзду на потерпілу, з відео реєстратора, вжиття обвинуваченою спроб спрямованих на відшкодування шкоди потерпілій, суд вважає за можливе врахувати у якості обставини, що пом`якшує її покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_10 судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд, обираючи серед альтернативних покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.286 КК України (в редакції КК України станом на день вчинення кримінального правопорушення, що діяла до введення в дію змін Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018), враховуючи положення ст. 5 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу на користь держави в мінімальних межах, визначених санкцією цієї статті.

Також, суд не вбачає підстав для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, суд бере до уваги те, що ОСОБА_10 у момент вчинення кримінального правопорушення не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, вживала заходи для надання потерпілій необхідної допомоги, вчиняла спроби щодо відшкодування завданої шкоди здоров`ю потерпіліої ОСОБА_11 , що підтверджується квитанціями поштових переказів грошових коштів № 0227 від 26.02.2019 на суму 5000,00 грн., на ім`я ОСОБА_11 ; № 0001 від 02.04.2019 на суму 5000,00 грн на ім`я ОСОБА_11 .

Крім того, обвинуваченою ОСОБА_10 вживалися заходи щодо примирення з потерпілою ОСОБА_11 , а також спрямовані на понесення витрат на санаторне лікування потерпілої, що підтверджується листами від 08.02.2019 та 03.04.2019.

Зважаючи на таку процесуальну поведінку обвинуваченої, наявність пом`якшуючих обставин, судом не встановлено підстав для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_14 в інтересах потерпілої ОСОБА_11 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_11 матеріальної шкоди у розмірі 135 953 грн. 72 коп., що складається: із медичних витрат, у тому числі витрат на перевезення з лікарні додому спеціальним транспортом, в розмірі 8780 грн. 62 коп.; загальної суми орієнтовної вартості реабілітації в санаторії «Теплиця» в розмірі 32197 грн. 22 коп.; відшкодування заробітної плати на рік уперед в розмірі 94 975 грн. 85 коп. та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Також у позовній заяві йде мова про витрати потерпілої на правову допомогу надану адвокатом ОСОБА_12 в розмірі 10 000 грн., а у подальших поясненнях від 16 січня 2020 року вх. № 5157 від 17.01.2020 представником потерпілої зазначено, що витрати на правову допомогу становлять 10200 грн.

За клопотанням представника потерпілої адвокатом ОСОБА_12 було залучено в якості співвідповідача ПАТ «Страхова компанія «УНІКА».

Дослідивши надані докази на обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлений цивільний позов в інтересах потерпілої ОСОБА_11 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, суд дійшов висновку про те що, у судовому засіданні доведена сума матеріальної шкоди заподіяна потерпілій ОСОБА_11 , що полягає у витратах понесених потерпілою на лікування, у зв`язку зі спричиненням їх середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі витрат на перевезення з лікарні додому спеціальним транспортом в розмірі 7393 грн. 56 коп., що підтверджується чеками наданими суду.

В іншій частині позовних вимог, доказів на підтвердження матеріальної шкоди в частині понесених витрати на лікування, суду не надано.

Заперечення співвідповідача ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» про те, що позивачем не надано доказів щодо понесення витрат на перевезення з лікарні додому спеціальним транспортом, а також, що таке транспортування рекомендовано лікувальним закладом, не заслуговують на увагу, оскільки потерпілою долучено рахунок від 21.12.2018 за підписом головного бухгалтера ТОВ «АЙБОЛИТ» на підтвердження витрат на транспортування пацієнта в сумі 1200 грн.

При цьому, суд враховує, що характер травми потерпілої «Перелом тіла 1-го поперекового хребця» очевидно вказує на те, що потерпіла могла бути транспортована лише в положенні лежачи, що можливо здійснити лише спеціальним транспортом, а тому ненадання доказів наявності відповідних рекомендацій, не впливає на висновки суду в цій частині.

З приводу позовних вимог потерпілої, які стосуються орієнтовної вартості реабілітації в санаторії «Теплиця» в розмірі 32197 грн. 22 коп. та відшкодування заробітної плати на рік уперед в розмірі 94 975 грн. 85 коп., то такі позовні вимоги безпосередньо не випливають із вчиненого кримінального правопорушення, а так само не є реальними витратами понесеними потерпілою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому не можуть бути предметом розгляду в межах кримінального провадження, у зв`язку з чим дані позовні вимоги слід залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілій право звернення до суду з відповідними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Отже, в судовому засіданні доведена сума матеріальної шкоди заподіяна потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 7393 грн. 56 коп.

Відповідно до Полісу № АК/2025408 транспортний засіб КІА RIO номерний знак НОМЕР_1 є забезпечений, у зв`язку із чим матеріальна шкода підлягає стягненню із ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», на підставі п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на користь потерпілої ОСОБА_11 .

Стосовно позовних вимог в інтересах потерпілої ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., то суд при визначенні моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує страждання потерпілої, перенесений нею біль, внаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень у виді закритої травми хребта, а саме перелому тіла 1-го поперекового хребця без зміщення уламків, пов`язане із цим тривале лікування, набуття нею 3-ої групи інвалідності довічно, порушення звичайного укладу її життя, що свідчить про душевні страждання потерпілої.

Разом із цим, суд також враховує, що кримінальне правопорушення обвинуваченою вчинене із необережності.

Крім того, судом враховується причинний зв`язок між винними діями обвинуваченої та спричиненням потерпілій тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, та матеріальний стан обвинуваченої.

З огляду на наведене у сукупності, суд дійшов висновку про те, що справедливим співрозмірним та розумним буде задоволення позовних вимог потерпілої про відшкодування моральної шкоди в межах 50 000 грн.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з ПАТ «СК`УНІКА» на користь потерпілої ОСОБА_11 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно положення ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Так, судом встановлено, що шкода пов`язана з лікуванням потерпілої становить 7393 грн. 56 коп., а моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпіла ОСОБА_11 зазнала, у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я становить 50 000 грн., тобто загальна сума виплат за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілої ОСОБА_11 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 57 393 грн. 56 коп., 5 відсотків з якої становитиме 2869 грн. 67 коп., що і підлягає стягненню на користь останньої з ПАТ «СК`УНІКА».

Решту суми моральної шкоди, що становить різницю між 50000 грн. та 2869 грн. 67 коп. слід стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої.

Суд, вважає, що в судовому засіданні витрати потерпілої на правову допомогу в розмірі 10200 грн. належним чином документально підтверджені, а тому підлягають стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої.

Також, з обвинуваченої підлягають стягненню процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 369-371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції КК України станом на день вчинення кримінального правопорушення, що діяла до введення в дію змін Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018), та призначити їй покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 ( три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1796 (одна тисяча сімсот дев`яносто шість) грн. 90 коп.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_11 процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн.

Речові докази: карту пам`яті «micro sd TRANSED» 16gb» із відео реєстратору, який знаходився у автомобілі «KIA RIO», д.н.з. НОМЕР_1 передати у розпорядження власника ОСОБА_10 ; компакт-диск із відеофайлом «2015-08-22-14-25-24» обставин дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 11.12.2018 зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_12 , що діє в інтересах потерпілої ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія» УНІКА» на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 7393 ( сім тисяч триста дев`яносто три) грн. 56 коп. та моральну шкоду в розмірі 2869 (дві тисячі вісімсот шістдесят дев`ять) грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 47 130 ( сорок сім тисяч сто тридцять ) грн. 33 коп.

В іншій частині позовні вимоги потерпілої ОСОБА_11 , залишити без розгляду.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя