№ 204/4156/20
№ 1-кп/204/236/21
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання

22 січня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000809 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.06.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України;

встановив:

В підготовчому судовому засіданні адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 заявили клопотання про повернення прокурору зазначеного обвинувального акту, як такого, що не відповідає вимогам КПК України та порушує право обвинуваченого на захист. В обґрунтування клопотання зазначено, що обвинувальний акт, складений та затверджений 15.06.2020 року прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 відносно ОСОБА_6 , не містить відомостей про те, що 19.12.2019 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 був повернутий прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України (справа № 204/5151/18, провадження № 1-кп/644/19). 03.02.2020 року Дніпровський апеляційний суд прийняв ухвалу, якою апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2019 року, залишив без змін (справа № 204/5151/18, провадження № 11-кп/803/581/20). Після повернення обвинувального акту, сторона захисту звернулася 14.02.2020 року до прокурора ОСОБА_8 з клопотанням про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , у зв`язку із відсутністю в його діяннях ознак злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, яке до теперішнього часу не розглянуто прокурором. 21.05.2020 року, з аналогічним клопотанням сторона захисту звернулася до Територіального управління ДБР, який був вказаний прокуратурою, як орган досудового розслідування. 12.06.2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави задовольнив клопотання сторони захисту та зобов`язав слідчого ТУ ДБР у м. Полтаві розглянути клопотання ОСОБА_6 і повідомити про це сторону захисту, але слідчий клопотання не розглянув. Після повернення обвинувального акту, прокурор тільки викликав ОСОБА_6 , вручив йому обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та цивільний позов, незважаючи на клопотання сторони захисту про перенесення вказаних процесуальних дій, у зв`язку із занятістю в іншому кримінальному провадженні, яке було залишено без уваги. Захист зазначає, що після повернення обвинувального акту прокурором, вказівки суду про усунення невідповідності акту вимогам КПК України, не виконані в повному обсязі. В обвинувальному акті, складеному відносно ОСОБА_6 , взагалі не зазначені норми податкового законодавства, якими закріплюється система оподаткування в України і до яких, загальнодержавних чи місцевих податків належить податок на додану вартість, що є порушенням положень п.5 ч.2 ст. 291 КПК України. Сторона обвинувачення посилаючись в обвинувальному акті на те, що СВК «Молочна країна», яка начебто порушувала вимоги податкового законодавства і незаконно використовувала спеціальний режим оподаткування, що начебто і призвело до ненадходження податку на додану вартість спочатку у 2015 році, а потім у 2016 році, взагалі не визнала підприємство стороною у кримінальному провадженні у розумінні ст. 3 КПК України. Обвинувальний акт, в якому викладені фактичні обставини, начебто не визначення ОСОБА_6 грошових зобов`язань по податку на додану вартість при провадженні камеральних перевірок 31.01.2017 року та 01.02.2017 року, не містить фактичні обставини про конкретні строки ненадходження податку на додану вартість до Державного бюджету України, що є порушенням вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України. Після повернення обвинувального акту, сторона обвинувачення склала 15.06.2020 року новий обвинувальний акт, який по суті залишився таким же. Зазнав змін в частині визначення потерпілої сторони в особі Державної податкової служби України, та роз`яснення щодо податку на додану вартість. Таким чином, стороною обвинувачення при складанні обвинувального акта від 15.06.2020 року фактично виконана тільки одна обставина із зазначених судом в ухвалі від 19.12.2019 року обставин при поверненні обвинувального акту. Інші обставини, визначені судом при поверненні обвинувального акту, стороною обвинувачення проігноровані, що є грубим порушенням вимог ст. 534 КПК України щодо безумовного виконання судового рішення і в свою чергу призводить до порушення права на захист ОСОБА_6 крім того, в порушення вимог ст.ст. 1, 3, 36, 37, 214, 291 КПК України, обвинувальний акт складено прокурором ОСОБА_7 , який не мав законних повноважень складати відносно ОСОБА_6 обвинувальний акт. Відповідно до ухвали слідчого судді від 24.06.2020 року, було задоволено заяву ОСОБА_6 та відведено прокурора ОСОБА_7 , який здійснював процесуальний нагляд без законних повноважень, що викликало обґрунтовані сумніви у його неупередженості. В реєстрі матеріалів досудового розслідування, який долучено до обвинувального акту, відсутні дані про повідомлення прокурора слідчим про початок досудового розслідування після повернення обвинувального акту від 12.07.2018 року, тобто слідчий не розпочинав досудове розслідування. Також, у кримінальному провадженні відповідно до ухвали слідчого судді від 03.06.2020 року, відведено прокурора у справі ОСОБА_9 , якого при складанні обвинувального акту від 15.06.2020 року, зазначає прокурор процесуальним керівником. При вирішенні заяви щодо відводу прокурора, слідчим суддею встановлено порушення з боку обвинувачення права ОСОБА_6 , які призвели до правової невизначеності останнього. Слідчий суддя зазначає, що прокурор ОСОБА_10 в порушення вимог пп.1 п.3 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань затвердженого наказом № 139 ГПУ від 06.04.2016 року, 19.02.2020 року не вніс відомості до ЄРДР після повернення обвинувального акту судом, що призвело до порушення прав ОСОБА_6 . Окрім того, сторона захисту з посиланням на наявні дані посилається на порушення стороною обвинувачення строку досудового розслідування, вважає, що обвинувальний акт від 15.06.2020 року, прокурором складено поза межами визначеного строку досудового розслідування і є незаконним. Захист зазначає, що в порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті належним чином не викладені фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення пов`язує зловживання службовим становищем із грубими порушеннями службових обов`язків та вимог податкового законодавства України, але ненадходження податку на додану вартість до Державного бюджету вже не пов`язує із вимогами Податкового кодексу України, при тому, що нарахування і строки сплати податків в Україні, в тому числі і податку на додану вартість, регламентується тільки Податковим кодексом України. Згідно вимог податкового законодавства спочатку виникає момент виникнення податкового обов`язку платника податків, який визначається конкретною календарною датою, а потім тільки настає строк сплати податку та збору, який обчислюється від такої календарної дати та визначається конкретним строком. В обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин не зазначений строк сплати, з якого мали б виникнути реальні тяжкі наслідки. За таких обставин обвинувальний акт містить фактичні відомості про нібито злочинні діяння, які пов`язані із не визначенням грошових зобов`язань СВК «Молочна країна» при проведенні камеральних перевірок, але при цьому відсутні будь-які фактичні обставини про конкретні строки ненадходження податку на додану вартість до Державного бюджету в результаті таких дій, що є порушенням вимог п.5 ч.2 ст. 219 КПК України. Сторона захисту звертає увагу, що в порушення ст. 20 КПК України, стороною обвинувачення не забезпечено право на захист ОСОБА_6 , оскільки після повернення 19.12.2019 року судом обвинувального акту від 12.07.2018 року, стороною обвинувачення не виконані вимоги ст. 290 КПК України, а саме: сторону захисту не повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні після повернення судом обвинувального акту, від 12.07.2018 року, не надано доступ до матеріалів досудового розслідування, сторона захисту була позбавлена можливості зробити копії з матеріалів справи, сторона захисту не отримала від прокурора запиту щодо надання доступу та можливість скопіювати чи отримати документи, речові докази, які в наявності у сторони захисту. В результаті позбавлення стороною обвинувачення можливості стороні захисту відкрити матеріали відповідно до положень ст. 290 КПК України, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Таким чином, сторона обвинувачення не відкриваючи матеріали досудового розслідування і не надаючи змогу відкрити стороні захисту свої матеріали, грубо порушує право на захист обвинуваченого ОСОБА_6 за викладених обставин, сторона захисту вважає, що обвинувальний акт від 15.06.2020 року, не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору, оскільки обвинувальний акт грубо порушує право на захист ОСОБА_6 і зазначені порушення не можуть бути усунені під час судового розгляду.
У підготовчому судовому засіданні, сторона захисту в цілому підтримала клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з викладених підстав.
Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання сторони захисту, вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі наданого обвинувального акту.
Суд заслухавши думки сторін, при вирішенні клопотання, приходить до наступного.
Відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2019 року, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000809 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, повернуто прокурору другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 .
Приймаючи таке рішення, суд зазначив, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст.364 КК України зазначено, що в результаті вчинення останньою кримінальних правопорушень, спричинено майнову шкоду Державному бюджету у розмірі 9969942 грн. При цьому, даний обвинувальний акт не містить взагалі будь-яких відомостей про потерпілу сторону - державу в особі її компетентного органу (Державна фіскальна служба, Міністерство фінансів, Пенсійний фонд України та інші). Крім того, сторона обвинувачення пов`язує вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч.2 ст. 364 КК України, а саме за порушення певних норм Податкового кодексу України, в результаті чого була спотворено податкову звітність та не надійшли до Державного бюджету України грошові зобов`язання платника податку СВК «Молочна країна» з податку на додану вартість на суму 9969942,00 грн. за період діяльності підприємства з 2015 року по 2016 рік. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України містить як ознаки протиправного діяння службовою особою, так і суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження коштів до Державного бюджету України з податку на додану вартість певного платника податків - СВК «Молочна країна» у сумі 9969942,00 грн., що є тяжкими наслідками. При цьому, в обвинувальному акті, складеному відносно ОСОБА_6 взагалі не зазначені норми податкового законодавства України, якими закріплюється система оподаткування в Україні і до яких - загальнодержавних чи місцевих податків, - належить податок на додану вартість. Крім того, вказавши в обвинувальному акті на юридичну особу - СВК «Молочна країна», яка, начебто, порушувала вимоги податкового законодавства і незаконно використовувала спеціальний режим оподаткування, що, начебто, і призвело до ненадходження податку на додану вартість спочатку у 2015 році, а потім у 2016 році, сторона обвинувачення взагалі не визнала СВК «Молочна країна» стороною у кримінальному провадженні у розумінні ст.3 КПК України, зазначивши в обвинувальному акті, що «підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи не встановлено». Також, обвинувальний акт, в якому викладені фактичні обставини начебто не визначення ОСОБА_6 грошових зобов`язань по податку на додану вартість при проведенні камеральних перевірок 31.01.2017 року та 07.02.2017 року, не містить взагалі фактичні обставини про конкретні строки ненадходження податку на додану вартість до Державного бюджету. Крім того, відповідно до ч.1 ст.216 КПК України, слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування. В ч.2 ст.214 КПК України зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань . Відповідно до пункту 1 Розділу XI Перехідних положень КПК України до дня введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу повноваження щодо досудового розслідування здійснюють слідчі органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначених цим Кодексом, щодо злочинів, передбачених частиною четвертою статті 216 цього Кодексу. Абзацом 2 пункту 1 Розділу XI Перехідних положень КПК України визначено, що після введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років. Після закінчення дворічного строку кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, у тримісячний строк передаються слідчим Державного бюро розслідувань. Згідно із пунктом 1 Розділу X Прикінцевих положень КПК України цей Кодекс набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування, крім: положень, що стосуються кримінального провадження щодо кримінальних проступків, які вводяться в дію одночасно з набранням чинності Законом України про кримінальні проступки; частини четвертої статті 216 цього Кодексу, які вводяться в дію з дня початку діяльності Державного бюро розслідувань України, але не пізніше п`яти років з дня набрання чинності цим Кодексом. З огляду на вищевказані положення Кримінального процесуального кодексу України, слідчі органів прокуратури втратили повноваження щодо здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, розпочатих після 19 листопада 2017 року. Як зазначено в обвинувальному акті, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000809 відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.364 КПК України, здійснював з 22.06.2018 року слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 . В таблиці II Реєстру матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акта, зазначено, що слідчий ОСОБА_11 у цьому кримінальному провадженні був призначений 22.06.2018 року начальником першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 . Враховуючи викладене, суд вважає, що у слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 були відсутні повноваження щодо проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000809, яке здійснювалося ним 22 червня 2018 року, тобто після втрати слідчими органів прокуратури повноважень слідчих, що є істотним порушенням вимог КПК. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказані обставини перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту, та вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору, для приведення у відповідність до вимог кримінально-процесуального закону.
Відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 03.02.2020 року, апеляційну скаргу прокурора було залишено без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2019 року відносно ОСОБА_6 , залишено без змін.
Відповідно до положень ст. 534 КПК України, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає безумовному виконанню.
Як встановлено судом першої інстанції, перевірено та підтверджено судом апеляційної інстанції, у даному кримінальному провадженні, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. При цьому суд обґрунтовано зазначив, що в порушення названого закону слідчий, прокурор в обвинувальному акті навів фактичні обставини кримінального правопорушення нечітко, вони містять в собі суттєві суперечності. Відповідно до вимог ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Тому слідчий, прокурор при наявності достатніх доказів має негайно і детально проінформувати зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення. Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна проінформованість зрозумілою для обвинувачення мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Згідно з приписами ст. 364 КК України органи досудового розслідування при розслідуванні проваджень за ст. 364 КК України обов`язково повинні з`ясувати обсяг повноважень особи, її компетенцію, встановлювати чи повинна була особа вчинити у інший спосіб, ніж вона вчинила, чи були такі дії чи рішення особи незаконними та який саме закон чи підзаконний акт було порушено. Проте, слідчий, прокурор цих вимог закону не дотримали, пред`явив ОСОБА_6 обвинувачення таким чином, що з нього неможливо встановити в порушенні яких норм Податкового кодексу України обвинувачується ОСОБА_6 , що призвели до суспільно небезпечних наслідків у вигляді ненадходження коштів до Державного бюджету України з податку на додану вартість певного платника податку, оскільки в обвинувальному акті взагалі не зазначені норми податкового законодавства України, якими закріплюється система оподаткування в Україні і до яких, загальнодержавних чи місцевих податків, належить податок на додану вартість. Крім того, згідно обвинувального акту ОСОБА_6 також обвинувачується у невизначенні грошових зобов`язань по податку на додану вартість при проведенні камеральних перевірок 31 січня 2017 року та 07 лютого 2017 року, при цьому він не містить взагалі даних про конкретні строки ненадходження податку на додану вартість до Державного бюджету. Виходячи з цього суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, обґрунтовано вказав на неконкретність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, що відповідно до ст. 42 КПК України порушує його право на захист, оскільки він має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
Таким чином, порушення вказані як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанцій, підлягали обов`язковому виконанню, але в повній мірі не усунені слідчим чи прокурором.
Як вбачається із наданого суду обвинувального акту від 15.06.2020 року, складеного прокурором ОСОБА_7 , усунуто лише порушення вимог ст. 291 КПК України, потерпілим визнано Державу Україна в особі Державної податкової служби України. Інші порушення зазначені судом першої та апеляційної інстанції не усунуті.
Крім того, слід зазначити, що обвинувальний акт наданий до суду датований 15.06.2020 року, наявний у прокурора в судовому засіданні, містить розбіжності в даті складання обвинувального акту, а саме зазначено іншу дату 25.06.2020 року, що викликає сумніви у його відповідності.
Після повернення обвинувального акту, сторона захисту звернулася 14.02.2020 року до прокурора ОСОБА_8 , слідчого ДБР з клопотанням про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , у зв`язку із відсутністю в його діяннях ознак злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, яке в порушення ст.ст. 220, 283, 284 КПК України, не було розглянуто ні прокурором, ні слідчим. До обвинувального акту не долучено розписки обвинуваченого та його захисників про отримання копії обвинувальних актів та реєстрів матеріалів досудового розслідування. Прокурором зазначено, що обвинувачений відмовився від отримання вказаних процесуальних документів, відносно захисників взагалі нічого не зазначено, їх розписки відсутні. Суд погоджується також з доводами сторони захисту, що в обвинувальному акті, складеному відносно ОСОБА_6 , належним чином не зазначені норми податкового законодавства, якими закріплюється система оподаткування в України і до яких, загальнодержавних чи місцевих податків належить податок на додану вартість, що є порушенням положень п.5 ч.2 ст. 291 КПК України. Аналогічні вказівки присутні в рішенні суду апеляційної інстанції та не враховані прокурором. Сторона обвинувачення посилаючись в обвинувальному акті на те, що СВК «Молочна країна», яка начебто порушувала вимоги податкового законодавства і незаконно використовувала спеціальний режим оподаткування, що начебто і призвело до ненадходження податку на додану вартість спочатку у 2015 році, а потім у 2016 році, не визначила підприємство стороною у кримінальному провадженні у розумінні ст. 3 КПК України. Обвинувальний акт, в якому викладені фактичні обставини, начебто не визначення ОСОБА_6 грошових зобов`язань по податку на додану вартість при провадженні камеральних перевірок 31.01.2017 року та 01.02.2017 року, не містить фактичні обставини про конкретні строки ненадходження податку на додану вартість до Державного бюджету України, що є порушенням вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України. Після повернення обвинувального акту, сторона обвинувачення в цій частині акт не конкретизувала. Таким чином, стороною обвинувачення при складанні обвинувального акта від 15.06.2020 року фактично усунуто лише одне порушення, із зазначених судом в ухвалі від 19.12.2019 року, при поверненні обвинувального акту. Інші обставини, визначені судом при поверненні обвинувального акту, стороною обвинувачення проігноровані, що є грубим порушенням вимог ст. 534 КПК України, і тягне порушення права на захист ОСОБА_6 . Крім того, в порушення вимог ст.ст. 1, 3, 36, 37, 214, 291 КПК України, обвинувальний акт складено прокурором ОСОБА_7 , якого відповідно до ухвали слідчого судді від 24.06.2020 року, було відведено, так як встановлено, що попередньо, в ході досудового розслідування він здійснював процесуальний нагляд без законних повноважень, що викликало обґрунтовані сумніви у його неупередженості. Також, у кримінальному провадженні відповідно до ухвали слідчого судді від 03.06.2020 року, відведено прокурора у справі ОСОБА_9 , якого при складанні обвинувального акту від 15.06.2020 року, зазначає прокурор процесуальним керівником. Слідчим суддею було встановлено порушення з боку обвинувачення права ОСОБА_6 , які в наслідок проведеного досудового розслідування призвели до правової невизначеності останнього. Слідчий суддя зазначає, що прокурор ОСОБА_10 в порушення вимог пп.1 п.3 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань затвердженого наказом № 139 ГПУ від 06.04.2016 року, 19.02.2020 року не вніс відомості до ЄРДР після повернення обвинувального акту судом, що призвело до порушення прав ОСОБА_6 . Окрім того, сторона захисту з посиланням на наявні дані посилається на порушення стороною обвинувачення строку досудового розслідування, вважає, що обвинувальний акт від 15.06.2020 року, прокурором складено поза межами визначеного строку досудового розслідування і є незаконним. Наданий реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, наразі не дає можливості суду перевірити доводи сторони захисту, за відсутності належних даних. Суд погоджується з викладеними доводами захисту, що в порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті належним чином не викладені фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Крім того, наданими матеріалами обвинувального акту та реєстру досудового розслідування не спростовано доводи захисту щодо порушення ст. 20 КПК України, стороною обвинувачення не забезпечено право на захист ОСОБА_6 щодо отримання обвинувального акту, реєстру досудового розслідування, відкриття матеріалів сторонам.
Таким чином, враховуючи, що прокурором не усунуті порушення, визначені ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2019 року, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.02.2020 року, і наразі наданий обвинувальний акт від 15.06.2020 року, не відповідає вимогам КПК України, тому підлягає поверненню прокурору, оскільки зазначені в судових рішеннях порушення не можуть бути усунені під час судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 291, 293, 314 КПК України, суд
постановив:

Клопотання адвокатів про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000809 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.06.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути прокурору відділу процесуального керівництва Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , для усунення виявлених недоліків, протягом чотирнадцяти діб, після набрання чинності ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1