У Х В А Л А

Іменем України

18.01.2021 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчого - Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка матеріали за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений КПК строк, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою, в якій зобов`язати слідчу Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 задовольнити його клопотання та надати для ознайомлення матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000061.
Скаржник свою скаргу мотивує тим, що 04.11.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за №0000061 за ч.1 ст.182 КК України, які зазначались у його заяві від 18.09.2020 р.
Листом Томаківського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області від 06.11.2020р. скаржнику було повідомлено ,що проводиться досудове розслідування.
29.12.2020 р. скаржником було подано слідчій Томаківського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
Скаржник , звернувшись 12.01.2021 р. особисто до слідчої ОСОБА_4 , та остання зазначила, що направила на його адресу відповідне поштове відправлення з приводу реагування на дане клопотання. В ознайомленні з матеріалами кримінального провадження за №0000061 усно відмовила.
Станом на 13.01.2021 р.будь-якого офіційного реагування на клопотання скаржника не відбулося. Вмотивованих постанов про повну чи часткову відмову в задоволенні клопотання скаржника не надано, що є порушенням вимог ст..ст.9.10.220,221 КПК України.
Скаржник вважає, що така бездіяльність є незаконною та протиправною.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав свою скаргу в повному обсязі.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечували проти скарги, просили відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_5 , оскільки вона належним чином не обґрунтована, невмотивована та безпідставна.
Слідчий суддя, вивчивши долучені до скарги матеріали, заслухавши ОСОБА_5 , слідчого та прокурора, приходить до наступного висновку.
Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.
Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді. Інші рішення, дії чи бездіяльність прокурора, які не визначені в ст.303 КПК не можуть бути предметом розгляду в суді.
Відповідно до ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Як вбачається зі скарги, ОСОБА_5 звернувся до дізнавача усно 12.01.2021 р. року, та письмово 29.12.2020 року з вимогою надання матеріалів провадження для ознайомлення.
Однак рішення про закриття провадження дізнавачем прийнято 17.12.2020 року.
Згідно положень параграфу 1, ст.283, 284 КПК України, формою закінчення досудового розслідування є закриття кримінального провадження.
Таким чином, з моменту закриття кримінального провадження у дізнавача відсутні повноваження вчиняти будь-які процесуальні, слідчі (розшукові) дії, бо вони автоматично є незаконними.
Таким чином, дізнавач після закриття провадження не має права виносити процесуальні документи.
Крім того, скаржник помилково вважає, що були порушені його численні процесуальні права, як потерпілого.
Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Потерпілим визнається та особа, якій безпосередньо заподіюється шкода злочинними діями іншої особи, і саме наявність безпосередності цього причинного звязку має значення при вирішенні питання щодо надання особі статусу потерпілого у конкретному кримінальному провадженні.
Одне лише звернення з заявою про вчинення вказаного кримінального правопорушення не є безумовною підставою для визнання особи потерпілою та відповідно наділення процесуальними правами потерпілого у кримінальному провадженні.
Проте, ОСОБА_5 до матеріалів скарги не долучено жодних доказів на підтвердження заподіяння йому кримінальним правопорушенням майнової, моральної шкоди. Не надано зазначених доказів і в судовому засіданні.
А отже, відсутній факт завдання моральної шкоди, так як особа (дії якої заявник вважає злочинними) установила відеокамеру у себе в дворі тобто розпоряджається своєю власністю на власній території домоволодіння.
Про заподіяння фізичної та майнової шкоди також мова не йде.
Дізнавач вірно надав ОСОБА_5 статус заявника, передбачений ст.60 КПК України.
Відповідно ч.2 ст.60 КПК України, заявник має право: п.1 - отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; п.1-1 - отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; п.2 - подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; п.3 - отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
З вищенаведеного слідує, що у заявника Законом не передбачено права ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а його право отримати інформацію про закінчення розслідування повністю дотримано дізнавачем, і більш того, надано копію постанови про закриття кримінального провадження.
Крім того, під час досудового розслідування, заявник не скористався своїм правом, та не звертався із клопотанням про визнання його потерпілим, та не оскаржив бездіяльність дізнавача про невизнання його потерпілим в порядку, передбаченим п.5 ч.1 ст.303 КПК України.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Так, визначені у ч. 1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення. Таким чином, ч. 1 ст. 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Однак, пунктом 1 даної статті визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
При цьому, як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 09 листопада 2012 року № 1640/0/4-12 "Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування" у статті 303 КПК визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати, зокрема у бездіяльності слідчого, прокурора, проявом якої є нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк. У такому разі слід зазначити про наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити. Такого предмету оскарження , як зазначає скаржник, тобто, зобовязання надання для ознайомлення матеріалів досудового розслідування , відсутній. А отже, згідно ч.2 ст.303 КПК України , скарги на інші рішення , дії чи бездіяльність дізнавача не розглядаються.
Посилаючись на вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_5 слід відмовити.
Керуючись ст.ст.60, 214,303,304, 307,309,372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений КПК строк - відмовити.
Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 19.01.2021 року.

Суддя: ОСОБА_1

18.01.2021