У Х В А Л А
Іменем України

30 грудня 2020 року м. Київ

суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 на розгляді перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Київської місцевої прокуратури № 3, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
При цьому, 30.12.2020 року заявником ОСОБА_3 направлено до суду в електронному вигляді заяву про відвід слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , яка вмотивована тим, що слідчий суддя ОСОБА_4 під час розгляду поданої раніше скарги на дії державного виконавця видав постанову про стягнення з заявника виконавчого збору. Крім того, суддя ОСОБА_4 при розгляді поданих заявником раніше позовів та скарг проявляв абсолютну не людяність, відмовляв у відкритті проваджень.
В судове засідання заявник не з`явилася, причину неявки до суду не повідомила. Неявка заявника не перешкоджає розгляду заяви.
Суддя ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.
Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Суддя також не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку, якщо порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до частини 1 статті 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Аргументація заявника у заяві про відвід судді ОСОБА_4 зводиться до того, що останній зацікавлений у розгляді поданих заявником скарг на дії державного виконавця. При цьому суддя проявляє не людяність по відношенню до ОСОБА_5 , відмовляючи у відкритті проваджень.

Окрім вказаної аргументації, заява про відвід судді не містить жодних аргументів, а також доказів на підтвердження фактів, зазначених в ній.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні для більш детального аналізу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди [України] застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Це положення узгоджується зі статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення.

В даному випадку основною та єдиною підставою для відводу слідчого судді, на думку заявника, є сумнів в його неупередженостіта зацікавленості.

Суд зазначає, що сумніви заявника стосовно неупередженості судді ОСОБА_4 та зацікавленості не були підтверджені жодними доказами, а тому не можуть бути визнані об`єктивно обґрунтованими. Заявник не надала інформації щодо можливих видимих ознак неупередженості та зацікавленості, а тому суд не може вважати такі сумніви об`єктивно виправданими.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявником не доведено обставин, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості слідчого судді Деснянсього районного суду м. Києва ОСОБА_4 , у зв`язку з чим у задоволенні відводу слід відмовити.

Керуючись статтями 35, 75, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала судді оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1