ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2030/16-к
Провадження № 1-кп/210/30/20

"21" жовтня 2020 р.

Колегія суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 358 КК України, та ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 05 лютого 2016 року, судова колегія
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 358 КК України, та ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 05 лютого 2016 року.

У судовому засіданні, призначеному на 21.10.2020 року, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 прокурор наполягав на його продовженні. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що на даній стадії судового розгляду мають місце ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачені та захисники в судовому засіданні, кожен окремо, заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити вид запобіжного заходу на більш м`який.

Приймаючи до уваги думку сторін процесу з приводу продовження строку тримання обвинувачених під вартою, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Розглядаючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обрано відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , колегія суддів виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Отже, відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
На думку колегії суддів, подальше тримання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під вартою є виправданим, а підстави для заміни цього запобіжного заходу менш обтяжливим відсутні. Колегія суддів вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, який законом віднесено до тяжких та особливо тяжких, суспільно-небезпечних злочинів та за вчинення яких КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, що само по собі містить ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою ухилення від відбуття такого значного покарання у випадку, якщо воно буде призначено.

Той самий ризик можливий і у зв`язку з наявністю слабких соціальних зв`язків, зважаючи на те, що обвинувачені офіційно не працевлаштовані, відсутність у них постійного джерела доходів, що також доводить наявність ризику переховування обвинуваченими від суду та правосуддя.

Крім того наявний ризик незаконного впливу на інших учасників процесу у цьому ж кримінальному провадженні. Зазначений ризик підтверджується тим, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості судового слідства необхідно допитати всіх свідків по даному кримінальному провадженню, які на даний час у повному обсязі ще не допитані через ряд відповідних клопотань зі сторони захисту про допит свідків.
Вирішуючи клопотання обвинувачених про зміну запобіжного заходу на інший захід, не пов`язаний з триманням під вартою, судова колегія вважає, що не зникли ризики переховування обвинувачених від суду, незаконного впливу на свідків, при цьому враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості .
Так, в даному судовому засіданні, до моменту закінчення строку дії запобіжного заходу, винести вирок у кримінальному провадженні не є можливим, оскільки судове слідство в справі не завершено. Зокрема, у кримінальному провадженні не допитані обвинувачені, у повному обсязі не допитані свідки.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинувачених, в судовому засіданні не встановлено.
Відтак, колегія суддів вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 19.12.2020 року включно.
Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 19.12.2020 року включно.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Копію ухвали направити до Криворізької установи виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 3.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3