Провадження № 11-кп/824/3396/2020 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
секретаря судових засідань ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кременчук Полтавської області, громадянку України, заміжню, із середньою освітою, непрацюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,
- визнано винуватою у предявленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування трансопртними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України, засуджену звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Так, ОСОБА_8 10 грудня 2016 року приблизно о 15 год. 10 хв., керуючи технічно справним тролейбусом «МАЗ», б.н. 3718, рухалась по вул. О.Теліги зі сторони вул. Ольжича в напрямку вул. Кирилівської (колишня Фрунзе) в м. Києві та на зупинці громадського транспорту «Парк відпочинку», що розташована навпроти будинку № 37 по вул. О.Теліги в м. Києві, зупинила керований нею тролейбус з метою проведення висадки та посадки пасажирів, під час яких через двері салону тролейбусу виходили і заходили пасажири. Останньою через середні двері салону виходила пасажирка ОСОБА_6 та ще не закінчила вихід, а водій ОСОБА_8 грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 «б»; 10.1; 21.4 Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 року, невірно оцінила дорожню обстановку, проявила неуважність, не впевнилась у завершенні висадки та посадки пасажирів в салоні керованого нею тролейбусу та повного зачинення дверей, не переконалась перед початком руху, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустила випадіння пасажирки ОСОБА_6 , з подальшим наїздом заднім правим колесом керованого нею тролейбусу на нижню кінцівку останньої.
Внаслідок проявленої кримінально караної необережності водієм ОСОБА_8 та порушенням нею правил безпеки дорожнього руху, визначених ПДР України, пасажирці ОСОБА_6 в результаті наїзду колесом тролейбусу згідно висновку експерта №250/Е заподіяно тяжке тілесне ушкодження.
Відповідно до висновку експерта №12-1/967 «В даній дорожній ситуації водій тролейбуса «МАЗ» бортовий номер 3718 ОСОБА_11 повинна була керуватися вимогами пунктів: 10.1; 21.4 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій тролейбуса «МАЗ» бортовий номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 мала технічну можливість уникнути падіння пасажира ОСОБА_6 шляхом виконання вимог пунктів: 10.1; 21.4 ПДР України. В даній дорожній ситуації в діях водія тролейбуса «МАЗ» бортовий номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 експертом, з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 21.4 ПДР України. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору є невідповідність дій водія тролейбуса «МАЗ» бортовий номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 вимогам пунктів: 10.1; 21.4 ПДР України».
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Апелянт посилається на те, що суд проводив судовий розгляд не об`єктивно і не всебічно, надав перевагу стороні обвинувачення, обмежив сторону захисту в можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема, позбавив можливості подавати захистом докази, порушував право сторони захисту на перехресний допит і тим самим не надав можливості стороні захисту довести і обґрунтувати свою позицію.
Вказує, що з показань свідків, допитаних в судовому процесі, виходить, що потерпіла ОСОБА_6 в своїх поясненнях зазначила, що тролейбус заднім правим колесом проїхав по її нозі. Однак з показань свідків було встановлено, що вона знаходилась на тротуарі та тролейбус фізично не міг повністю переїхати її ногу. Вага тролейбусу 17 тон та якщо б був наїзд на ногу, то були б набагато значні ушкодження.
Також, на думку апелянта, судом не в повному обсязі були досліджені докази, адже потерпіла порушила по факту «Правила користування міським пасажирським транспортом», в яких зазначені обов`язки пасажирів, а саме: під час руху транспортного засобу зберігати особисту безпеку (по можливості стояти обличчям у напрямку руху, триматись за поручні тощо), не заважати входу та виходу пасажирів, а також відчиненню та зачиненню дверей; не затримуватись біля дверей салону транспортного засобу. Всі ці обов`язки пасажира потерпіла ОСОБА_6 проігнорувала, адже весь час розмовляла по телефону, а коли їй потрібно було вийти не відреагувала на сигнал водія про зачинення дверей, внаслідок чого із-за своєї необачливості отримала тілесні ушкодження. На цей факт судом взагалі не було звернуто уваги.
Вказує також на допущення судом істотного порушення кримінального процесуального закону, що призвело до неповного судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, на відхилення клопотання сторони захисту про вчинення процесуальних дій, допиту свідків, дослідження доказів для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення.
Зазначає, що показання свідків є протирічливими та суперечливими між собою, на що сторона захисту звертала увагу, однак суд не взяв до уваги доводи сторони захисту.
Також вказує, що такий випадок в її п`ятирічній практиці вперше, на її утриманні є малолітня дитина, на яку вона сплачує аліменти, у зв`язку з чим позбавляючи її права керування транспортними засобами, суд по суті позбавляє її можливості працювати та годувати дитину.
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_6 вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, а судовий розгляд даного кримінального провадження проведеним повно, всебічно, об`єктивно із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами якого постановлено законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги немає, просить апеляційну скаргу відхилити, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 , які заперечили проти поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, обґрунтований сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.
Зокрема, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджуються детальними та послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка показала, що 10 грудня 2016 року вона їхала в тролейбусі №27 та перед зупинкою «Парк відпочинку», яка розташована на вул. О.Теліги в м. Києві, підійшла на середні двері для виходу. Тролейбус повністю припинив рух навпроти зупинки, двері відчинились та вона почала виходити. Однак, в момент коли ОСОБА_6 однією ногою вийшла з тролейбусу, він почав рух, внаслідок чого вона впала на дорогу, а тролейбус заднім правим колесом проїхав по її нозі. З водійських дверей вибіг чоловік ( ОСОБА_12 ), який відтягнув її на тротуар та тримав на руках. При цьому, водій ОСОБА_11 будь-якої допомоги їй не надавала. В подальшому її подруга викликала карету швидкої медичної допомоги, яка відвезла її до лікарні, де вона була госпіталізована та їй було зроблено три операції на нозі. Також потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що травмування на нозі завдало їй як фізичних так і моральних страждань, оскільки вона двократна чемпіонка світу з чирлідингу та після перенесених операцій за станом здоров`я не може займатися спортом.

Свідка ОСОБА_12 , який показав, що 10 грудня 2016 року приблизно о 15 год. 00 хв. він їхав у тролейбусі №27 біля передніх дверей. На зупинці «Парк відпочинку», яка розташована по вул. О.Теліги в м. Києві, водій включила повідомлення, що двері зачиняються і розпочала рух, і в цей час він почув крики з салону «водій стій», тролейбус зупинився та вийшовши на вулицю, він побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка лежала на асфальті та кричала, що їй тролейбус переїхав ногу. Після чого він підтримував верхню частину тулуба потерпілої біля тротуару до приїзду швидкої.
Свідка ОСОБА_13 , який показав, що він працював кондуктором тролейбусу № 27. Так, 10 грудня 2016 року приблизно о 15 год. 00 хв. на зупинці «Парк відпочинку» тролейбус під керуванням водія ОСОБА_11 починав рух від зупинки з відкритими дверима, і в цей момент він почув крик з салону «Стоп» та побачив дівчину, яка лежала на тротуарі. Проїжджаючи метри півтора після початку руху, тролейбус трохи підскочив, ніби на щось наїхав задніми колесами.
Свідка ОСОБА_14 про те, що він 10 грудня 2016 року їхав біля передніх дверей у тролейбусі № НОМЕР_2 . Під`їхавши на зупинку «Парк відпочинку», він побачив у переднє праве дзеркало, що тролейбус розпочинає рух від зупинки з відкритими дверима, а дівчина з середніх дверей однією ногою виходить з нього, після чого вона впала на дорогу. Під час даного руху тролейбус трохи «підкинуло» ніби він наїхав на якусь перешкоду та, проїхавши метра два, зупинився. Вийшовши з тролейбусу він побачив дівчину, яка сиділа на тротуарі прикривши ноги хусткою.
Свідка ОСОБА_15 , який показав, що він їхав у тролейбусі навпроти середніх дверей. В момент руху тролейбус постійно «смикався» та в нього склалося відчуття, що тролейбусом керує водій-учень. Коли тролейбус від`їжджав від зупинки «Парк відпочинку», двері то відкривались то закривались. В момент руху коли були відкриті двері тролейбусу, випали 4 людини, в тому числі і ОСОБА_6 . Вийшовши з тролейбусу він побачив потерпілу на тротуарі, яку підтримував чоловік, оскільки тролейбус переїхав дівчині ноги.
Свідка ОСОБА_16 , яка показала, що не була очевидцем ДТП яке мало місце 10 грудня 2016 року. При цьому, вона тривалий час працює водієм тролейбусу «МАЗ» б.н. НОМЕР_1 . В день ДТП вона була вихідна. На наступний після дорожньої пригоди день, вона вийшла на роботу та працювала на цьому ж тролейбусі, яким 10 грудня 2016 року керувала ОСОБА_11 . Свідок ОСОБА_16 повідомила, що тролейбус був у справному стані, всі індикатори про інформування закриття, відкриття дверей були робочі.
Показання потерпілої та свідків є послідовними, логічними, містять відомі їм обставини кримінального провадження, які суд першої інстанції безпосередньо сприймав під час судового засідання, та узгоджуються між собою.

Крім того, показання потерпілої та свідків повністю узгоджуються з іншими, долученими до матеріалів кримінального провадження і безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, які доповнюють один одного та в своїй сукупності підтверджують, що водій ОСОБА_8 , керуючи тролейбусом, не переконавшись в тому, що всі пасажири вийшли/зайшли, а елементи дверей повністю закриті, грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 «б»; 10.1; 21.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 року, розпочала рух від зупинки «Парк відпочинку», яка розташована по вул. О.Теліги в м. Києві з відкритими дверима, внаслідок чого ОСОБА_6 впала на дорогу та тролейбус наїхав їй на ногу.

Зокрема, судом першої інстанції досліджено протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10 грудня 2016 року з схемою місця ДТП та фототаблицею до нього, відповідно до якого двері тролейбуса знаходяться в робочому стані, при відкритих дверях тролейбус може розпочинати рух та при цьому механічних пошкоджень тролейбусу не виявлено;
висновок експерта №250/Е ОСОБА_17 від 13 березня 2017 року, відповідно до якого дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_6 з урахуванням огляду від 20 лютого 2017 року свідчать про те, що на момент звернення за медичною допомогою 10 грудня 2016 року о 15 год. 06 хв., у неї мали місце тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого та тяжкого тілесних ушкоджень. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії тупим предметом, що могли бути при транспортній травмі (травма внаслідок переїзду колесом транспортного засобу через ногу потерпілої), за давністю можуть відповідати 10 грудня 2016 року;
висновок експерта №84-МК ОСОБА_18 від 03 травня 2017 року, відповідно до якого, крім того, пошкодження на чоботах ОСОБА_6 утворились за механізмом тертя-ковзання слідоутворюючої поверхні (деталі транспортного засобу) об слідосприймаючу поверхню (тканину чобіт) в напрямку зліва на право, дещо ззаду на перед. Такі пошкодження зі слідами-відбитками та деформацією характерні для наїзду колесом транспортного засобу. Під час отримання травми потерпіла знаходилась в положенні лежачи на спині, звернута нижніми кінцівками до транспортного засобу;
висновок експерта №12-1/967 від 24 травня 2017 року ОСОБА_19 , відповідно до якого: в даній дорожній ситуації водій тролейбуса «МАЗ» бортовий номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 повинна була керуватися вимогами пунктів: 10.1; 21.4 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій тролейбуса «МАЗ» бортовий номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 мала технічну можливість уникнути падіння пасажира ОСОБА_6 шляхом виконання вимог пунктів: 10.1; 21.4 ПДР України. В даній дорожній ситуації в діях водія тролейбуса «МАЗ» бортовий номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 експертом, з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 21.4 ПДР України. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору є невідповідність дій водія тролейбуса «МАЗ» бортовий номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 вимогам пунктів: 10.1; 21.4 ПДР України;

висновок експерта ОСОБА_20 №374ат від 20 березня 2017 року, відповідно до якого на момент огляду тролейбуса «МАЗ» бортовий номер 3718 несправностей технічного стану гальмівної системи, рульового керування та ходової частини не виявлено. Виявлено невідповідності ходової частини вимогам пунктів 31.4.5а), г) ПДР України, які водій міг виявити перед початком експлуатації. Невідповідності пунктів 31.4.5а), г) ПДР України виникли перед настанням ДТП, тобто під час руху дані невідповідності не виникають. Тролейбус «МАЗ» бортовий номер НОМЕР_1 водій не мав право експлуатувати. Система інформування водія щодо стану неповністю зачинених дверцят (у положенні при закритті дверцят салону) тролейбуса «МАЗ» бортовий номер НОМЕР_1 знаходяться в працездатному стані;
протокол проведення слідчого експерименту від 15 березня 2017 року з фототаблицями, проведений в період часу з 14 год. 30 хв. до 15 год. 30 хв. слідчим Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_21 , за участю ОСОБА_16 , судового експерта ОСОБА_22 , у присутності двох понятих із застосуванням фотографування. Відповідно до якого на території тролейбусного ДЕПО розташованого за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 14, на пропозицію слідчого показати роботу дверей тролейбусу б.н. НОМЕР_1 , свідок ОСОБА_23 сіла на місце водія та на панелі приладів натиснула на кнопки відкриття дверей тролейбуса. Після натискання всі двері відчинилися. При цьому відповідно до пояснень водія ОСОБА_23 з`ясовано, що при відкритті дверей в салоні тролейбуса у кабіні водія на панелі приладів загорається відповідний індикатор, навпроти кожної дверці у вигляді червоної лампочки на самій кнопці. Також на самі нижній частині розташовані індикатори, які відповідають за показання стану дверей. В подальшому за допомогою статиста було, із застосуванням фізичної сили, притримано середні двері тролейбуса та на панелі приладів натиснуто кнопку закриття дверей. Всі двері закрилися крім тієї частини середніх дверей, яка була притримана статистом. При цьому, в цей час на панелі індикаторів стану відкриття дверей горить червона лампочка, яка відповідає за показання середньої дверки. Також була перевірена можливість розпочати рух тролейбуса за умов неповністю зачинених дверей та встановлено, що таких обставин тролейбус розпочинає рух.
Вказані докази у своїй сукупності підтверджують в діях ОСОБА_24 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_6 завдано тяжких тілесних ушкоджень. Вони доводять той факт, що тролейбус, яким керувала ОСОБА_8 10 грудня 2016 року перебував в технічно справному стані та, відповідно до проведеного слідчого експерименту встановлено, що з неповністю зачиненими елементами дверей на панелі приладів водія тролейбусу відображається відповідний стан відкриття/закриття дверей, який дублюється також на нижній частині панелі з відповідними індикаторами.
Показання потерпілої, свідків та наведені письмові докази суд першої інстанції обґрунтовано визнав у вироку належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, які були отримані в порядку встановленому кримінальним процесуальним кодексом України, а відтак доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про наявність протиріч у показаннях свідків є непереконливими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_24 про те, що з показань свідків було встановлено, що ОСОБА_6 знаходилась на тротуарі та тролейбус фізично не міг повністю переїхати її ногу, а вага тролейбусу 17 тон та якщо б був наїзд на ногу, то були б набагато значні ушкодження, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 щодо механізму ДТП, що сталася, а також висновком експерта ОСОБА_17 №250/Е від 13 березня 2017 року.
Доводи апеляційної скарги про порушення потерпілою «Правил користування міським пасажирським транспортом» є безпідставними і спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 , а також свідка ОСОБА_15 про те, що окрім потерпілої із середніх дверей тролейбусу випали ще люди і ця ситуація відбулась саме через порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху.
При перевірці матеріалів кримінального провадження, порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду не встановлено, а сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених у судовому засіданні доказів, які доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_24 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на переконання колегії суддів повністю спростовують доводи апеляційної скарги щодо необхідності скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, у зв`язку із істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання відповідає вимогам статті 65 КК України і є правильним.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки її необережні дії призвели до настання негативних наслідків, що виразилося у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 та до неможливості подальшого перебування потерпілої у професійному спорті та неможливості введення нею звичного способу життя.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що такий випадок в її практиці вперше, то судом першої інстанції врахована її позитивна характеристика при призначенні покарання.
Доводи ОСОБА_8 про те, що на її утриманні є малолітня дитина, колегія суддів також знаходить безпідставними, оскільки дитина проживає разом з батьком ОСОБА_25 , на ім`я якого обвинувачена сплачує аліменти.

Підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції у зв`язку із істотними порушеннями кримінального процесуального закону, що призвело до неповного судового розгляду, як про це ставить питання в апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4