Провадження № 1-кс/331/1989/2020
Єдиний унікальний номер 331/8399/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2020 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , слідчого СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши скаргу захисника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора в порядку ст.303 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2020 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від надійшла скарга захисника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора в порядку ст.303 КПК України.

В своїй скарзі скаржниця зазначає, що в провадженні слідчого відділу УСБУ Запорізької області знаходиться кримінальне провадження № 0000023 від 21 квітня 2017 р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255 КК України.

15.10.2020 р. нею, як захисником підозрюваного ОСОБА_4 направлено скаргу прокурору вищого рівня в порядку ст. 308 КПК, щодо недотримання розумних строків по кримінальному провадженню № 0000023.

В скарзі вона просила визнати, що розслідування кримінального провадження з 21 квітня 2017 року до цього часу є порушенням розумності строків досудового розслідування. Також просила встановити розумний строк для завершення досудового розслідування та прийняти одне з рішень, передбачених ст. 283 КПК України.

Рішення прокурора за результатами скарги у формі постанови, в порядку ст. 308 КПК України, вона до цього часу не отримала.

Поштою, 05.11.2020 р. ОСОБА_3 отримала лист від першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 №09/6-1629-17 від 26.10.2020 р. Листом їй повідомлено, що розглянули моє звернення щодо неналежного розслідування кримінального провадження. Вважає дії прокурора незаконними, а відповідь прокурора на її скаргу такою, що протиречить вимогам КПК України, зокрема положенням ч.1-3 ст.110 КПК України.

24 листопада 2020 року до суду надійшло уточнення до скарги, в якій скаржниця зазначає, що, в провадженні слідчого відділу УСБУ Запорізької області знаходиться кримінальне провадження № 0000023 від 21 квітня 2017 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255 КК України.

Про підозру у вчиненні зазначеного злочину ОСОБА_4 , повідомлено 07.08.2017 року.

26 вересня 2019 року на підставі п.3 ч.1 ст.280 КПК України, кримінальне провадження було зупинене у зв`язку з необхідністю виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.

У листі першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 зазначено, що наразі, у межах міжнародного співробітництва, надійшли до Запорізької обласної прокуратури матеріали від компетентних органів Республіки Кіпр на виконання запиту про міжнародну правову допомогу у вказаному кримінальному провадженні. Зазначені матеріали скеровані до органу досудового розслідування (тобто до СВ УСБУ в Запорізькій області) для організації перекладу на українську мову. Після завершення перекладу та перевірки матеріалів щодо повноти виконання, буде вирішено питання про поновлення досудового розслідування.

З матеріалів кримінального провадження № 0000023 вбачається, що досудове розслідування стосовно ОСОБА_4 , здійснюється з 21 квітня 2017 року, а сам ОСОБА_4 , перебуває у статусі підозрюваного з 07 серпня 2017 року, тобто впродовж більше двох років.

Викладене вище свідчить про те, що зазначене кримінальне провадження не має на меті виконання завдань, визначених ст. 2 КПК України, проведення в ньому досудового розслідування з огляду на його тривалість є формальним та таким, що переслідує інші, ніж визначені законом цілі, свідчить про маніпулювання з боку органу досудового розслідування.

Враховуючи те, що наразі перестали існувати підстави для зупинення досудового розслідування, відповідно до постанови слідчого від 26.09.2019 року, скаржниця просить слідчого суддю:зобов`язати уповноваженого прокурора протягом трьох днів, від дня отримання ухвали суду, винести постанову за результатами розгляду скарги захисника ОСОБА_3 від 15.10.2020 про недотримання розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000023 від 21 квітня 2017 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255 КК України ;скасувати постанову слідчого від 26 вересня 2019 року про зупинення кримінального провадження №0000023 від 21 квітня 2017 р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255 КК України; на підставі ч. 1 ст. 114 КПК України, встановити розумний строк у кримінальному провадженні для завершення досудового розслідування та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України, щодо підозрюваного ОСОБА_4 терміном на однин місяць з дня постановлення ухвали.
Скаржниця у судовому засіданні доводи своєї скарги підтримала в повному обсязі та наполягала на задоволенні.
Слідчий у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, зазначивши що наразі його постановою провадження по справі відновлено.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечували в повному обсязі, зазначивши , що листом заступника прокурора Запорізької області скаржниці повідомлено про розгляд її скарги та направлено до неї поштою, не вбачав підстав для задовлення жодного пункту скарги, окрім відновлення досудового розслідування, оскільки наразі дійсно перестали існувати підстави для зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали скарги, копії документів наданих прокурором, слідчим, та скаржником, дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Тобто діючим Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Так, подання скарги на рішення чи бездіяльність слідчого, прокурора під час досудового розслідування, має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, задля чіткого та імперативного визначення процедур та запобігання свавільного використання владними органами своїх повноважень та забезпечення умов справедливого судочинства.

Права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій ( бездіяльності ) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків подання ( у деяких випадках і розгляду ) скарг на дії ( бездіяльність ) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

В рішенні від 11 березня 2011 року у справі № 2 - рп / 2011 Конституційний Суд України зробив висновок про те, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого саме в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Відповідно до ст. 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.
Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно, письмово повідомляється про результати її розгляду.

Як вбачається з матеріалів скарги, листом Запорізької обласної прокуратури від 26.10.2020 р. адвоката ОСОБА_3 повідомлено про результати розгляду її скарги від 15.10.2020 р., зобов`язання прокурора винести постанову за наслідками розгляду такої скарги, до повноважень слідчого судді не входить, тому підстави для задоволення вимоги скаржника у цій частині відсутні.

Щодо вимоги скаржника про скасування постанови слідчого від 26 вересня 2019 року про зупинення кримінального провадження №0000023 від 21 квітня 2017 р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255 КК України.
Як встановлено матеріалами справи, слідчим відділом УСБУ Запорізької області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000023 від 21 квітня 2017 р. за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255 КК України.

01 грудня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у зазначеному кримінальному провадженні.

12 вересня 2018 року постановою першого заступника прокурора Запорізької області начальником управління нагляду у кримінальному провадженні старшого радника юстиції ОСОБА_9 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000023 від 21.04.2017 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 255 КК України, до шести місяців.

Постановою слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_5 від 26 вересня 2019 року, зупинено кримінальне провадження № 0000023, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 квітня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України. Зазначена постанова слідчим мотивована необхідністю виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.

Згідно з ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд і вирішення справи в розумні строки.В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Рішенням ЄСПЛ у справі "Кениг проти Федеративної республіки Німеччини". Відповідно до п. 99 цього Рішення: "розумний строк розгляду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод оцінюється з огляду на обставини справи. Вивчаючи розумність строків кримінального процесу, суд звертає увагу (поміж іншим) на складність справи, поведінку заявника та рух справи в адміністративних органах і судах. Однак, затримки, викликані труднощами справи й поведінкою заявника, самі по собі не виправдовують тривалість судового розгляду. Головна причина полягає в процесі ведення справи, тобто саме способі реалізації уповноваженими субєктами своїх повноважень".

До того ж, як зазначає Європейський Суд з прав людини (ЄСПЛ) у кримінальних справах "розумний строк", про який йдеться у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення, це може відбутися раніше, ніж справа потрапляє до суду (справа "Девеєр проти Бельгії" від 27 лютого 1980 р.), з дня, коли виписано ордер на арешт, з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу або з дати, коли було почато досудове слідство (справи "Вемхов проти ФРН" від 25 червня 1968 р., "Ноймастер проти Австрії" від 27 червня 1968 р., "Рингейзен проти Австрії" від 16 липня 1971 р.).

Подібної позиції дотримувався Європейський Суд з прав людини у справі "Меріт проти України", 30 березня 2004 року, § 70.У відомій справі "Меріт проти України" Суд надав наступні твердження: "У кримінальних справах "розумний строк", передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді, так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато досудове слідство....

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до листа першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 від 26.10.2020 року за вих. №09/6-1629-17, наразі до обласної прокуратури надійшли матеріали від компетентних органів Республіки Кіпр, на виконання запиту про міжнародну правову допомогу у вказаному кримінальному провадженні, які в подальшому направлені до органу досудового розслідування , тобто до СВ УСБУ в Запорізькій області, для організації перекладу документів на українську мову.

Аналізуючи у сукупності положення ст. ст. 21, 28, 40, 280, 545, 551 КПК України , слідчий суддя приходить до висновку, що чинним КПК України, не передбачена підстава для зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, з підстав організації перекладу. Умови, які існували під час винесення слідчим постанови про зупинення досудового розслідування , наразі перестали існувати, оскільки процесуальні дії в рамках міжнародного співробітництва наразі виконані.

У судовому засіданні слідчим надано копію постанови про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000023 від 21.04.2017 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 255 КК України.
Тому слідчий суддя приходить до висновку про залишення без задоволення скарги в цій частині , оскільки слідчим самостійно усунуто порушення норм КПК України та відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні.
Щодо вимоги скаржника про встановлення розумного строку у кримінальному провадженні для завершення досудового розслідування та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України, щодо підозрюваного ОСОБА_4 терміном на один місяць з дня постановлення ухвали.
Положення ст. 55 Конституції України визначають, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Нормами ст.ст. 3, 8, 55, 64 Конституції України встановлено засади верховенства права - що надає можливість безпосередньо, на підставі Конституції, негайно оскаржувати будь-які дії чи бездіяльність посадових осіб до суду, без жодних умов і обмежень. Тому що забезпечення прав громадян, відповідно до 3-ї стаття Основного закону - є головним обов`язком держави.

Стаття 64 Конституції України визначає заборону обмежувати права, що їх надано Основним законом, крім випадків, установлених самою Конституцією. В самій Конституції не зазначено про можливість відмови, або про якесь обмеження у судовому захисті порушеного права.

Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Якщо інше не передбачено КПК України, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу до будь-яких засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Конституційний Суд України у рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначив, що права на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина, та відповідно до ч. 2 ст. 64 Конституції не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану, абзац четвертий п.3 мотивувальної частини: а недоторканість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів державної влади. - абзац 6 підпункту 4.2 4-го пункту мотивувальної частини.

Пріоритет положень Конституції над законами та підзаконними актами є очевидним для кожного громадянина, і не підлягає доведенню. Окрім іншого, це підтверджено роз`ясненнями пленуму Верховного Суду №9 від 01 листопада 1996 року, №1 від 19 січня 2001 року.

Про це йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» та інших справах.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», завданням суду є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд, та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Оскільки ст. 220 КПК України не врегульовано питання звернення з клопотанням під час досудового розслідування про виконання будь-яких процесуальних дій до слідчого, прокурора іншою особою, права якої були порушені, суд, вирішуючи питання захисту порушених прав такої особи, повинен звертатися до загальних норм кримінального процесуального закону.

У положеннях ч. 6 ст. 9 КПК України зазначено: якщо положення кримінально процесуального закону не однозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження - такі, як верховенство права, законність, повага до людської гідності, визначені ст. 7 КПК України.

Статтею 7 КПК України передбачені загальні засади кримінального провадження, до яких відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

У п. 3.2 рішення Конституційного Суду України 30 червня 2009 року у справі №1-17/2009 зазначено, що до повноважень судів загальної юрисдикції відноситься судовий контроль за дотриманням законності в діяльності правоохоронних органів в період проведення дізнання та досудового слідства. Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав та свобод людини і громадянина. Зазначені доводи безперечно доводять можливість та необхідність оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора в період досудового провадження до суду без будь-якого винятку.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 1997 року «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», вся діяльність суддів повинна бути підпорядкована захисту прав та свобод людини і громадянина, шляхом розгляду судових справ у повній відповідності з Конституцією та законами України суди зобов`язані забезпечити рівність громадян перед законом і судом. Враховуючи, що згідно з ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, суди не вправі з часу введення Конституції в дію відмовляти фізичним чи юридичним особам у прийнятті до судового розгляду заяв і звернень. Суди не вправі відмовити у судовому захисту прав та свобод людини і громадянина, у прийнятті скарг на рішення, дії чи бездіяльність органі державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб з підстав, не передбачених Конституцією чи законом. При цьому слід мати на увазі, що коло прав і свобод людини і громадянина, закріплених Конституцією, не є вичерпним.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи порушені, має право на ефективних засіб правового захисту. Ефективний, в цьому контексті, означає - в найкоротший терміна, а не будь-який час, та без умов, як це встановлено КПК України.

Відповідно до положень ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Відповідно до ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Тобто відповідно до змісту вказаних положень КПК України слідчий суддя вправі встановлювати строки в межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом.

Стаття 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, практика Європейського суду з прав людини тлумачить норму ст. 6 Конвенції достатньо поширювальною і «розумні строки» розгляду справи починають відліковуватись від дати обвинувачення чи моменту, коли стало відомо, що органи державної влади сприймають особу як підозрюваного, навіть якщо офіційного повідомлення про підозру не було.

Поняття «обвинувачення» також трактується достатньо широко: як «офіційне повідомлення, виходить від компетентного державного органу та містить вказівку на вчинення кримінально-караного правопорушення». Це може бути і арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування.

Крім того, «у ряді випадків воно може приймати форму інших заходів, що передбачають таке твердження і що таким чином впливають на положення підозрюваного» (рішення ЄСПЛ від 27.02.1980 по справі Deweer, Series A: Judgements and Decisions, Volume 35 (1980), P.24; рішення ЄСПЛ по справі Eckle v. Germany, 1982).

У справі «Меріт проти України» (див. п.70, рішення від 30.03.2004), ЄСПЛ зазначив, що обгрунтування, надане Урядом в оцінці тривалості провадження, не відповідає прецедентній практиці Суду. Він нагадує, що у кримінальних справах «розумний строк», передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді (Deweer v. Belgium, judgemnt, p. 22, § 42), так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (досудове розслідування) (рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Wemhoff, P. 26; рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Neumeiser, Р 41; рішення ЄСПЛ від 16.07.1974 по справі Ringesein, P.45).

З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства").

У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює весь період провадження.

У справі «Антоненков проти України» Європейський суд наголосив, що «розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, напрацьованих Європейським судом, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника (рішення у справі «Антоненков та інші про України» від 22 листопада 2005 року, остаточне).

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження, відповідно до ч. 3 ст. 28 КПК України, є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, відомості про вчинення кримінального правопорушення слідчим відділом УСБУ Запорізької області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2017 року № 0000023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255 КК України.

01 грудня 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у зазначеному кримінальному провадженні.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні неодноразово постановами слідчого зупинялось, останній раз постановою слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_5 від 26 вересня 2019 року зупинено кримінальне провадження з мотивів виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.

З матеріалів справи вбачається, що досудове розслідування з урахуванням критеріїв, передбачених ч.3 ст. 28 КПК України, здійснюється з порушенням розумних строків.

ОСОБА_4 з грудня 2017 року перебуває у статусі підозрюваного, а як наслідок вже протягом більше двох років, права та свободи його як людини та громадянина обмежені .

За викладених обставин, слідчий суддя, здійснюючи у порядку, передбаченому КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання та встановлення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідчим зазначено, що 12 вересня 2018 року постановою першого заступника прокурора Запорізької області начальником управління нагляду у кримінальному провадженні старшого радника юстиції ОСОБА_9 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000023 від 21.04.2017 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 255 КК України, до шести місяців. Враховуючи неоднократність зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, наразі залишилось один місяць та двадцять три дні строку досудового розслідування, в межах 6 місячного строку досудового розслідування визначеного прокурором.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що для вчинення процесуальних дій, які імовірно необхідно виконати слідчим та прокурором у даному кримінальному провадженні, необхідно визначити строк на проведення слідчих та процесуальних дій - один місяць та двадцять три дні, в межах строку досудового розслідування, а відтак клопотання про встановлення строку досудового розслідування підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-308 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу захисника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора в порядку ст.303 КПК України задовольнити частково.

Встановити слідчому СВ УСБУ в Запорізькій області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні та прокурору Запорізької обласної прокуратури, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, строк на проведення слідчих та процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування в порядку ст.283 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000023,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2017 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.255 КК України, який не може перевищувати 1 (одного) місяця 23 (двадцяти три) дні, в межах строку досудового розслідування.
В іншій частині скаргу залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1