ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2676/17 Номер провадження 11-кп/814/713/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК - Н.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0001290 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 16 березня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Санкт-Петербург Російської Федерації, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, працюючий водієм таксі, судимий, останній раз вироком Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 31 січня 2020 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.358, ч.2 ст.289, ч.1 та ч.4 ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.4 ст.358 КК України на 1 рік обмеження волі;

- за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засуджений на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 31 січня 2020 року, остаточно засуджений на 5 років позбавленні волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 :

- на користь потерпілого ОСОБА_9 1300 грн. майнової шкоди;

- на користь потерпілого ОСОБА_10 2050 грн. майнової та 2950 грн. моральної шкоди;

- на користь держави 1571 грн. 69 коп. судових витрат.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні 24 епізодів таємного викрадення майна (акумуляторів, автомобільних магнітол та інших речей вартістю від 470 грн до 1700 грн) з припаркованих автомобілів, вчинених повторно, шляхом вільного доступу або підбору ключів, в період з 06 грудня 2016 року по 21 лютого 2017 року у м. Полтава.
Крім того, 21 березня 2017 року близько 16 години 40 хвилин ОСОБА_8 , керуючи автомобілем ВАЗ-2105, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Європейській, 187-А в м. Полтава, після зупинки працівниками патрульної поліції, пред`явив для перевірки завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія НОМЕР_2 .
13 серпня 2017 року близько 08 години 34 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи цим же автомобілем по цій же вулиці, після зупинки працівниками патрульної поліції, пред`явив для перевірки завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія серії НОМЕР_3 .
Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
За змістом апеляційної скарги обвинувачений просить зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а також скасувати вирок в частині задоволення цивільного позову потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки повністю відшкодував їм майнову шкоду під час розгляду провадження в суді першої інстанції.
Інші учасники провадження вирок не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про наявність визначених законом підстав для задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.2 ст.185 та ч.4 ст.358 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.
Покарання ОСОБА_8 призначене у відповідності до вимог ст.50, ст.65 та ст.70 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.
Доводи обвинуваченого про необхідність зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі є слушними.
Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII, за змістом якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З матеріалів провадження вбачається, що у даному кримінальному провадженні всі епізоди злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_8 вчинив до 20 червня 2017 року, тобто в період дії Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Під час розгляду кримінального провадження Октябрським районним судом м. Полтава, ОСОБА_8 , згідно з ухвалою цього суду від 15 лютого 2018 року, був оголошений в розшук, а 29 березня 2018 року затриманий та поміщений під варту.
В подальшому, вироком Ленінського районного суду м. Полтава від 24 травня 2018 року ОСОБА_8 було засуджено за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК на 2 роки позбавлення волі (т.1 а.с.120, 126, 214).
Згідно з ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 11 лютого 2019 року, ОСОБА_8 залишено в слідчому ізоляторі на час проведення судового розгляду даного кримінального провадження №0001290 та 26 березня 2019 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався до набрання вироком законної сили (т.1, а.с. 181, 209, 226, 298, т.4 а.с.8, 19, 34, 48).
Водночас, не дивлячись на відсутність ухвали суду про тимчасове залишення у слідчому ізоляторі ОСОБА_8 після затримання 29 березня 2018 року та до винесення ухвали про це Октябрським районним судом м. Полтава 11 лютого 2019 року, він перебував в установі попереднього ув`язнення та доставлявся конвоєм до суду для участі у судових засіданнях з розгляду кримінального провадження №0001290.
Отже, у цій конкретній ситуації перебування ОСОБА_8 з 29 березня 2018 року в установі попереднього ув`язнення пов`язане також з його участю у судовому розгляді кримінального провадження №0001290, отже охоплюється поняттям «попереднє ув`язнення».
За таких обставин, враховуючи наведені норми закону та з огляду на приписи ч.1 ст.58 Конституції України, ст.5 КК України, вказаний період підлягає зарахуванню у строк покарання засудженого з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Погоджується колегія суддів і з доводами обвинуваченого про помилкове задоволення судом цивільного позову потерпілих про стягнення майнової шкоди.
Як вбачається з матеріалів провадження, потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 1300 грн. майнової шкоди, а потерпілим ОСОБА_10 - 2050 грн. майнової шкоди та 2950 грн. моральної шкоди (т.1, а.с.37, 40).
В засіданні апеляційного суду встановлено і ніким не оспорюється та обставина, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 в повному обсязі відшкодував ОСОБА_9 та ОСОБА_10 майнову шкоду, про що потерпілі написали відповідні заяви (т.1, а.с.93; т.4, а.с.14).
Проте, вирішуючи цивільний позов потерпілих в частині майнової шкоди, суд не врахував факт добровільного її відшкодування обвинуваченим.
Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про відшкодування майнової шкоди необхідно скасувати, відмовивши в задоволенні цивільних позовів в цій частині.
Отже, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 16 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 про стягнення 1300 грн. майнової шкоди та ОСОБА_10 про стягнення 2050 грн. майнової шкоди скасувати та відмовити в їх задоволенні.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29 березня 2018 року по 22 вересня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4