Справа № 487/8730/19
Провадження № 1-в/487/187/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання начальника Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївської області стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердичів Житомирської області, є громадянином України, одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, має вищу освіту, раніше не судимий, працює директором Комунальної організації стадіон «Юність», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2020 року начальник Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївської області звернулася до суду із поданням про вирішення питання про сумніви і протиріччя, що виникли при виконанні вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2020 р., яким засуджено ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 272 КК України до покарання у вигляді 2 р. позбавлення волі з позбавленням права займатися певною діяльністю з організацією проведення робіт з підвищеною небезпекою строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнено строком на 1 рік. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України на засудженого вироком суду покладено обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Подання обґрунтовано тим, що в резолютивній частині вироку до засудженого не застосовано п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України. У зв`язку з цим просили змінити резолютивну частину вироку стосовно та додати обов`язки згідно п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України.

03 листопада 2020 року до суду надійшла заява начальника Інгульського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_5 про розгляд подання без участі представника відділу.

03 листопада 2020 року до суду надійшла заява адвоката ОСОБА_6 і засудженого ОСОБА_3 , в якій останні просять подання вирішити за їх відсутності, відмовити в його задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду подання

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2020 року засуджено ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 272 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покладено на засудженого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.2 ч.1 ст.76 КК України: - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

В поданні начальник Інгулльського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївської області, просить змінити резолютивну частину вироку стосовно ОСОБА_3 та додати обов`язки згідно п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Одночасно, частиною 3 статті 75 КК України передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Таким чином, визначення обов`язків, які покладаються на звільнену особу є виключним право суду.

Підсумовуючи викладене, оскільки при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням суд дійшов висновку про покладення на нього лише обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, - відсутні підстави для задоволення подання органу пробації і внесення змін до вироку.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника Інгульського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївської області про вирішення питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникли при виконанні вироку стосовно ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду в порядку і строк передбачений ст. 395 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1