УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника ПВК №90: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, -

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить застосувати до нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що він відбув визначену законом необхідну частину покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор вважав, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію, вказав на те, що засуджений є особою, раніше неодноразово судимою, в період відбування покарання до нього застосовувались стягнення, не працював.

Представник ПВК №90 погодилась з думкою прокурора.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, проаналізувавши доводи клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з таких підстав.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 в ПВК №90 відбуває покарання, призначене вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 29.05.2019 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України на 7 років 06 місяців позбавлення волі.

З матеріалів справи видно, що на даний час засуджений ОСОБА_5 фактично відбув необхідну частину строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

У характеристиці зазначено, що засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання в ПВК №90 зарекомендував себе позитивно. На даний час не працевлаштований на виробничий зоні, але виконує обов`язки старшого днювального відділення. До своїх обов`язків ставиться сумлінно та старанно, проявляє ініціативу. Роботи по благоустрою виконує. По відношенню до представників адміністрації установи трактований. На заходи виховного впливу реагує. Зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу утримує в належному стані. За характером врівноважений, не схильний до створення конфліктних ситуацій. Свою вину у скоєному злочині визнав. У колективі засуджених спілкується із засудженими різної спрямованості. Підтримує зв`язок з близькими родичами шляхом листування.

Згідно довідки бухгалтерії засуджений до оплачуваної праці не залучався.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_5 три рази застосовувались заходи заохочення та сім разів застосовувались стягнення, в тому числі двічі такі суворі стягнення як поміщення до карцеру, які на даний час хоча і погашені та не мають юридичного значення, проте характеризують особу засудженого як схильного до порушення умов відбування покарання.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Як свідчать матеріали особової справи, ОСОБА_5 є особою, раніше неодноразово судимою, в тому числі за аналогічні тяжкі злочини проти власності покарання за які відбував реально. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. В період непогашеної судимості за раніше вчиненні злочини він знову вчиняв умисні тяжкі злочини, покарання за які відбуває на даний час.

Тому доводи прокурора про неможливість застосування до засудженого умовно дострокового звільнення від відбування покарання з урахуванням таких даних про особу засудженого суд визнає слушними та бере до уваги.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали його особової справи не містять достатніх даних для прийняття такого рішення, і вважає, що у задоволенні його клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 537 - 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд
постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1