Справа № 706/938/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: ОСОБА_1 при секретарі: ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному кримінальному провадженні в залі суду в м. Христинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000123 від 18 квітня 2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Заячківка Христинівського району Черкаської області, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня, неодружений, не працюючий, в силу ст.89 КПК України раніше судимий.

ч.2 ст.125 КК України,-

встановив:

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин; він 17.04.2020 близько 22 години перебуваючи в с. Заячківка Христинівського району Черкаської області на території домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс два удари кулаком в область обличчя та голови, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді двох забійних ран голови, суцільний синець лиця, які згідно висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 05-7-01/292 від 07.05.2020 виданого КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» Уманського міжрайонного відділення м. Умань, належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними, протиправними, суспільно-небезпечними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України, тобто у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ч.2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора надійшло клопотання, в якому зазначається враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до ч. 1 ст. 302, ст. ст. 381-382 КПК України просить розглянути кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником ОСОБА_5 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.

Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві вказав, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.

Потерпілий ОСОБА_4 надав письмову заяву, в якій вказує, що він ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302, ст. ст. 381, 382 КПК України та надає згоду на розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та їх не оспорює.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заявуОСОБА_3 в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У відповідності до частини 2 ст.382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст.125КК України.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
Як особа, ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Суд враховує, що обвинувачений сприяв розкриттю злочину, пом`якшуючі обставини та матеріальне становище. При таких обставинах, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсуднього можливе без ізоляції від суспільства і находить за необхідне призначити йому покарання у вигляді штрафу.

Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374-376,381,382, 394-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі складає 850 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1