ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/6125/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/1217/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
- секретаря ОСОБА_5 ,
- представника АТ «Універсал Банк» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника АТ «Універсал Банк» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2019,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0002144 від 02.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Накладено арешт на майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким фізичним або юридичним особам укладати угоди, стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження та розпорядження ним.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, слідчий звернувся до суду з клопотаннями, в якому вказав, що в провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002144 від 02.09.2019 за ч.2 ст.190 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невстановлені особи, перебуваючи за адресою: м.Харків, вул. Полтавський Шлях, 58, шахрайським шляхом заволоділи його майном: квартирою АДРЕСА_2 .
Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя послався на те, що вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а незастосування арешту на дане майно може призвести до його відчуження або настання інших наслідків, які можуть негативно вплинути на проведення досудового розслідування.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник АТ «Універсал Банк» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2019 як незаконну та необґрунтовану, постановлену з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України, як і клопотання слідчого про арешт майна.
Щодо необхідності поновлення строку апеляційного оскарження вказав, що АТ «Універсал Банк» не приймав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, копію ухвали банк отримав 22.05.2020, представник 01.06.2020, а тому вони не могли внести апеляційну скаргу у встановлений законом строк.
Учасники розгляду належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, однак з невідомих причин на апеляційний розгляд не з`явилися, окрім апелянта.
За таких обставин, в силу вимог ст.405 КПК України неявка учасників розгляду не є перепоною для апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши думку представника АТ «Універсал Банк» ОСОБА_6 , який просив поновити строк апеляційного оскарження та задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Твердження апелянта, щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження матеріалами судового провадження не спростовуються; причини пропуску процесуального строку, на які посилається у клопотанні заявник є поважними, а тому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2019 підлягає поновленню.
З матеріалів судового провадження вбачається, що в провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002144 від 02.09.2019 за ч.2 ст.190 КК України.
Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.
Згідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Так, ч.2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Задовольнивши клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий довів достатність підстав вважати, що майно (квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ) є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Як вбачається з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України та ст.172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.
Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.
Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Підтверджуючи законність ухвали слідчого судді, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованості накладення арешту через унеможливлення для іпотекодержателя звернення стягнення за рішенням суду на нерухоме майно.
Фактичні обставини кримінального провадження, докази дійсності відчуження спірної квартири та причетності до можливого вчинення злочину певних осіб слід встановити під час подальшого проведення досудового розслідування. Відмова у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту до отримання повної інформації щодо вищевказаних обставин може призвести до відчуження квартири на користь третіх осіб, що порушуватиме права як ОСОБА_8 , так й АТ «Універсал Банк».
Крім того, відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Поновити представнику АТ «Універсал Банк» ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу представника АТ «Універсал Банк» ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2019 щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0002144 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді