н/п 1-кс/953/1127/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000377 від 29.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

в с т а н о в и в :
08.02.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у якому прокурор просить: накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами: :00:000:0372 та :00:000:0378, які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 ; заборонити власнику, її представникам (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебуває зазначене нерухоме майно, розпоряджатися ним будь-яким чином; заборонити будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначене нерухоме майно.

На обґрунтування клопотання прокурор вказує, що СУ ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000377 від 29.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :00:000:0372, площею 0,12 га та :00:000:0378, площею 0,0459 га, в порушення вимог ст.ст. 116, 118, 121, 122 ЗК України, на підставі рішення ХХХ VII сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 10.10.2008 надані у приватну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для індивідуального садівництва та для ведення особистого селянського господарства.

Згідно до Проекту встановлення меж сільських населених пунктів Черкасько-Лозівської сільської ради, розробленого ХФ «УкрНИИЗемпроект» (нині ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою») у 1992 році, земельні ділянки з кадастровими номерами :00:000:0372 та :00:000:0378, розташовані за межами населених пунктів на території Малоданилівської селищної ради (до об`єднання у Малоданилівську селищну об`єднану територіальну громаду територія Черкасько-Лозівської сільської ради) Дергачівського району та представлені землями сільськогосподар ського призначення, угіддя рілля.

Одночасно з цим, згідно до протоколу тридцять сьомої сесії Черкасько-Лозівської сільської ради V скликання від 10.10.2008 встановлено, що питання щодо передачі у приватну власність земельних ділянок як ОСОБА_5 так і ОСОБА_6 на сесії сільської ради не розглядалось та позитивне рішення з даного питання не приймалось.

Згідно з ч. 1 п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначена виключна компетенція сільських рад про вирішення на пленарних засіданнях сесії сільської ради питань у сфері регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Прокурор зазначає, що розпорядження вказаними земельними ділянками відповідно до ст. ст. 83, 84, 116, 122 Земельного кодексу України (чинного на момент вчинення злочину) не належало до повноважень Черкасько-Лозівської сільської ради.

Прокурор також вказує, що в діях колишніх посадових осіб Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області та управління Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

03.02.2021 слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами вищезазначені земельні ділянки з кадастровими номерами: :00:000:0372 та :00:000:0378.

Відповідно до інформації, розміщеної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, земельні ділянки, кадастрові номери яких зазначені нижче, на даний час на праві приватної власності належать наступним особам: 1. :00:000:0372 ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу № 245, виданого 27.02.2013 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області; 2. :00:000:0378 ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу № 1814, виданого 28.11.2014 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області.

Прокурор, посилаючись на вимоги ст. 98, ч.ч. 1,2,3 ст. 170 КПК України, з метою виключення можливості подальшого протиправного розпорядження зазначеними земельними ділянками, з метою забезпечення відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, для виконання можливих рішень суду в частині забезпечення цивільного позову, а також враховуючи те, що зазначене майно є предметом злочину, який вчиняється, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами: :00:000:0372 та :00:000:0378, власником яких є ОСОБА_4 .

Крім того, прокурор з метою забезпечення збереження майна просить проводити розгляд клопотання без виклику власника майна.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання. 08.02.2021 прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання без його участі, вказав, що клопотання підтримує, просить його задовольнити (а.с. 46).
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, може бути відчужене власником, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000377 від 29.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (а.с. 5).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_7 від 03.02.2021, земельні ділянки з кадастровими номерами: :00:000:0372 та :00:000:0378 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000377 від 29.07.2020 (а.с. 43-44).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Прокурором доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
За вказаних слідчим у клопотанні обставин, які внесені до ЄРДР та на теперішній час здійснюється досудове розслідування, вказане майно може бути об`єктом кримінально протиправних дій.
Так, органом досудового розслідування встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :00:000:0372, площею 0,12 га та :00:000:0378, площею 0,0459 га, в порушення вимог ст.ст. 116, 118, 121, 122 ЗК України, на підставі рішення ХХХ VII сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 10.10.2008 надані у приватну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для індивідуального садівництва та для ведення особистого селянського господарства.

Разом з цим, згідно до протоколу тридцять сьомої сесії Черкасько-Лозівської сільської ради V скликання від 10.10.2008 встановлено, що питання щодо передачі у приватну власність земельних ділянок як ОСОБА_5 так і ОСОБА_6 на сесії сільської ради не розглядалось та позитивне рішення з даного питання не приймалось (а.с. 17-23).

На даний час, відповідно до наданих Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 242573007 від 01.02.2021, № 242573677 від 01.02.2021 земельні ділянки з кадастровими номерами: :00:000:0372, площею 0,12 га та :00:000:0378, площею 0,0459 га, належать ОСОБА_4 (а.с. 36-42).

Тому, зазначені вище земельні ділянки, належні ОСОБА_4 , підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Зважаючи на викладене вище, враховуючи обставини вчинення злочину, так як вони викладені в клопотанні прокурора, його правове обґрунтування, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, а саме: земельні ділянки з кадастровими номерами: :00:000:0372, площею 0,12 га та :00:000:0378, площею 0,0459 га, належні ОСОБА_4 , заборонивши відчуження вказаного майна, а також будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, приватним та державним виконавцям вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначене нерухоме майно, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, оскільки при розгляді клопотання встановлено достатньо даних для висновку, що воно може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372, КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000377 від 29.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, задовольнити.
Накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами: :00:000:0372 та :00:000:0378, які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , шляхом заборони їх відчуження, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Заборонити будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, приватним та державним виконавцям вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстації, поділу, виділу, тощо) права власності на зазначене нерухоме майно.
Пред`явлення ухвали до виконання доручити слідчому старшому слідчому СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 та/або слідчим, прокурорам, що зазначені у Витязі з ЄРДР № 0000377 від 29.07.2020.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1