КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» матеріали судового контрольного провадження у кримінальному провадженні № 00013887 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк триманні під вартою до 10 січня 2021 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, застосувати до нього інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Апеляційна скарга обвинуваченого обґрунтована тим, що ухвала суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, що прокурор порушив строк подання клопотання про продовження строку тримання під вартою, не виклав мотиви, на підставі яких дійшов висновку про наявність ризиків, викладених у його клопотанні, не надав доказів на підтвердження своїх висновків.
Апелянт також зазначає про те, що судом докази наявності обґрунтованої підозри та докази наявності ризиків, зазначених прокурором та вказаних в ухвалі суду, не досліджувались, що колегія суддів прийняла рішення, спираючись тільки на тяжкість інкримінуємих йому злочинів, тобто, прийняте рішення є немотивованим та необґрунтованим, а, відтак, і незаконним.
Окрім того, обвинувачений посилається на те, що суд не перевірив обґрунтованість зазначених ризиків, не врахував його особу, наявність у нього двох малолітніх дітей, матері похилого віку, а також довготривалого перебування його під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали контрольного судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до матеріалів контрольного судового провадження у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст.185 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк триманні під вартою до 10 січня 2021 року включно.
Суд першої інстанції, врахувавши, що ОСОБА_5 інкриміновані дії у виді умисного протиправного заподіяння смерті, вчинене з особливою жорстокість, що свідчить про високу небезпечність та наявність реального суспільного інтересу у подальшій ізоляції обвинуваченого від суспільства. Окрім того, судом враховано, що за інкриміновані обвинуваченому діяння передбачене покарання аж до довічного позбавлення волі, що свідчить про високу ймовірність переховування обвинуваченого від суду, у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. Суспільна небезпечність інкримінованих дій у сукупності з характером їх наслідків також свідчать на користь існування вказаного ризику.
При цьому, суд дійшов висновку, що наявність у обвинуваченого постійного місця реєстрації, хоча і свідчить на користь зменшення ризиків, однак, ця обставина сама по собі, без інших вагомих обставин, не мінімізує ризик переховування настільки, щоб дійти висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Окрім того, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність ризику вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на незаконний вплив на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни останніми наданих раніше показань, оскільки залишається недопитаними низка свідків та недосліджений значний обсяг доказів.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Згідно з матеріалами контрольного провадження питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою вирішувалось судом у порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, на стадії судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до аудіозапису судового засідання прокурором, яка просила продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, наведені ризики, які, на її думку, продовжують існувати, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, здійснення незаконного впливу на свідків та потерпілих, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню. При цьому прокурором по кожному ризику, який існує на її думку, наведені відповідні обґрунтування. Прокурором також акцентувалася увага на те, що обвинувачений після вчинення злочину скрився, вживав заходи для уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини, зокрема, знищив свій одяг, взуття, колюче-ріжучий предмет, який є знаряддям злочину. Вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невмотивованість позиції прокурора під час вирішення питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Окрім того, колегія суддів враховує стадію судового розгляду, те, що обґрунтованість висунутого обвинувачення на даний час перевіряється судом першої інстанції шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, та яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні. а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що судом не перевірені докази наявності обґрунтованої підозри, є безпідставними.

Колегія суддів, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому дій та вирішення питання доведеності його вини, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акту пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті відомостями, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетним до вчинення інкримінованого йому злочину. На даний час розгляд кримінального провадження в суді не закінчений.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:.. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до матеріалів контрольного судового провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

На переконання колегії суддів, з огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях,під час вирішення питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою врахував, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства, а тому являє собою значну суспільну небезпеку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, хоча і дещо знизилися, але продовжують існувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику переховування, бо є всі підстави вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення, впливати на свідків, які ще не допитані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За наявності встановлених ризиків, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, враховуючи стадію судового розгляду, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки відсутні підставі вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства, а тому відсутні правові підстави для визначення розміру застави.

Окрім того, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції також враховані й ті обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі. Проте, суд першої інстанції дійшов висновку, що, хоча вказані обставини і свідчать на користь зменшення ризиків, однак, самі по собі, без інших вагомих обставин, не мінімізують ризик переховування настільки, щоб дійти висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на підставі наявних на даний час з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, що спростовує доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невмотивованість та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

За сукупності обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк триманні під вартою до 10 січня 2021 року включно залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3