Провадження № 1-кп/127/815/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.10.2020 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2020 р. за № 0001265 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тростянець Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого водієм ФОП ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , маючи умисел на надання неправомірної вигоди службовій особі, переслідуючи мету уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, 27.06.2020 приблизно о 12 год. 43 хв., перебуваючи на вул. Замостянській 33 в м. Вінниці, надав службовій особі, а саме командиру батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 200 грн. за непритягнення його ( ОСОБА_3 ) до адміністративної відповідальності.
Так, командиром батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , який згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою, відповідно до Дислокації сил та засобів батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області на службовому автомобілі марки «TOYOTA» моделі «Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 з позивним « НОМЕР_3 », здійснювалося патрулювання по маршруту патрулювання у місті Вінниці.
В ході патрулювання ОСОБА_7 27.06.2020 приблизно о 12:40 год. за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі ст. ст. 31,35 Закону України «Про Національну поліцію» помічено маршрутний автобус марки «ПАЗ» моделі «32054», державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , який в порушення вимог п.15.9.г. Правил дорожнього руху, здійснив зупинку та стоянку ближче 10 метрів до перехрестя.
В подальшому, в момент, коли командиром батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області ОСОБА_7 , на підставі ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 2 п. 5 розділу 1 та розділу 9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, складались матеріали про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 , підійшовши до службового автомобіля, усвідомлюючи, що працівник поліції є службовою особою, яка згідно зі ст. 255 КУпАП уповноважена на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 122 КУпАП, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, підійшов до службового автомобіля, відчинив його передні пасажирські двері, сів до салону та надав ОСОБА_7 неправомірну вигоду за не притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме поклав до підстаканника у службовому автомобілі грошові кошти в сумі 200 грн. для ОСОБА_7 , тим самим ОСОБА_3 надав неправомірну вигоду ОСОБА_7 з метою уникнення відповідальності та нескладення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, - тобто надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використання наданої їй влади.
Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, на підставі положень ст. ст. 468-469, 472 Кримінального процесуального кодексу України, 14.09.2020 року між прокурором Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2020 р. за № 0001265, з однієї сторони, та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , з іншої сторони, у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , було укладено угоду про визнання винуватості.
Так, згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та щиро розкаявся. Суду пояснив, що угоду про визнання винуватості укладав добровільно, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі та просив суд угоду про визнання винуватості затвердити.
Захисник ОСОБА_6 просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання. Зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому.
Суд, заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, дійшов таких висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.
Розглядаючи в порядку, передбаченому ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, приймаючи до уваги, що суд встановлює чи угода відповідає вимогам ч. ч. 2, 4 ст. 469, ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, а саме, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України та порушень норм останньої судом не встановлено.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження угоди, регламентовані ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України.
Судом виконані вимоги ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.
Зокрема, шляхом опитування сторін, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди. Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Покарання сторонами угоди визначено згідно положень ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Підстав, передбачених п. п. 1-6 ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України для відмови у затвердженні угоди не встановлено.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України, - надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використання наданої їй влади.
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, при цьому сторони врахували фактичні обставини та тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, та дійшли згоди про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн. 00 коп. із застосуванням спеціальної конфіскації.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем проживання, працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Згідно ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.07.2020 року на вилучені під час огляду місця події 27.06.2020 року грошові кошти в сумі 200 грн. купюрами номіналом по 100 грн., слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Судових витрат у кримінальному провадженні немає.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.
Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.
Керуючись ст. ст. 100, 174, 369-371, 373-374, 376, 468-469, 472, 473-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14.09.2020 року між прокурором Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2020 р. за № 0001265 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України.
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України № 770-VIII від 10.11.2015), та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.
Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.07.2020 року на вилучені під час огляду місця події 27.06.2020 року грошові кошти в сумі 200 грн. купюрами номіналом по 100 грн., - скасувати.
Речовий доказ у кримінальному провадженні - оптичний компакт диск із відеозаписом з нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції від 27.06.2020 року - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Речовий доказ у кримінальному провадженні - грошові кошти в сумі 200 грн. купюрами номіналом по 100 грн. з серійними номерами УШ 4136205 та УХ 3046789, які відповідно до постанови слідчого від 28.06.2020 року, Акту приймання-передачі речових доказів, вилучених слідчими підрозділами, від 07.10.2020 року та квитанції №10687_21 від 07.10.2020 року, передані на зберігання до уповноваженого банку АБ "Укргазбанк" відділення №220/01, конфіскувати, застосувавши спеціальну конфіскацію.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя