Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5790/20
1 - кс/490/3388/2020
У Х В А Л А
14 вересня 2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, працюючого різноробочим у ФОП « ОСОБА_7 », одруженого, маючого на утриманні 2 малолітніх дітей ( ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14.09.2020р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Згідно вказаного клопотання вбачається, що у провадженні СУ ГУ НП в Миколаївській області, перебувають матеріали кримінального провадження №0000261 від 03.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що приблизно на початку 2020 року, більш точну дату під час досудового розслідування встановити не надалося можливим. ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 від невстановлених досудовим розслідуванням джерел дізналися про наявність у потерпілого ОСОБА_12 грошових коштів, які він виручив від продажу квартири померлих батьків. На цій підставі, у ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 виник злочинний умисел направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_12 , у сумі 2 000 доларів США, що еквівалентно приблизно 55 000 гривень, під приводом того, що ОСОБА_12 нібито повинен віддати частину коштів від продажу квартири своєму братові, який на даний час відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Вступивши у злочинну змову, з метою реалізації умислу на вимагання грошових коштів у ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , розробили злочинний план, відповідно до якого повинні були зустрітися з ОСОБА_12 та висунути йому незаконну вимогу про передачу їм 2 000 доларів США від продажу квартири батьків, як нібито частину коштів від продажу квартири для брата ОСОБА_12 , з погрозою застосування насильства та знищенням його майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_12 за попередньою змовою групою осіб, починаючи з 21.03.2020 року (більш точну дату під час досудового розслідування становити не представилось можливим) ОСОБА_10 , діючи за попередньою злочинною змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , згідно злочинного плану, почали систематично приїжджати до ОСОБА_12 за місцем роботи та шляхом погроз застосування насильства і знищення майна та вимагати грошові кошти у сумі 2 000 доларів США, як нібито частину коштів від продажу квартири, яка призначається братові ОСОБА_12

10.09.2020, приблизно о 12.14 ОСОБА_14 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_12 зустрівся з останнім на автовокзалі в місті Миколаєві за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 4, та висунув незаконну вимогу передачі йому 2 000 доларів США, погрожуючи застосуванням насильства та каліцтвом.

Далі ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_10 та розповів про те, що ОСОБА_12 не привіз грошей ті взагалі відмовляється їх передавати у майбутньому.

Після цього, приблизно о 12:51, ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , з метою реалізації та доведення до кінця їх спільного злочинного умислу, направленого на вимагання та отримання від ОСОБА_12 грошових коштів, приїхав за вказаною, та разом із ОСОБА_11 доповнюючи злочині дії один одного, почав вимагати грошові кошти та погрожувати застосуванням насильства до ОСОБА_12 , в разі відмови передати на їх вимогу грошових коштів у сумі 2000 доларів США. а також знищенням його майна - станції шино-монтажу за адресою : АДРЕСА_3 , шляхом підпалу.

Не реагуючи на відмову ОСОБА_12 передавати їм гроші, у тому числі у зв`язку з їх відсутністю та відсутністю зобов`язань перед братом, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_12 , що той повинен найближчим часом знайти гроші та передати їх його людині - ОСОБА_6 , а якщо ні вищевказана станція шино-монтажу буде знищена шляхом підпалу.

Повертаючись додому до міста Вознесеиська, на вимогу ОСОБА_10 , 10.09.2020 приблизно о 15:14, ОСОБА_12 перебуваючи у місті Вознесенськ, біля магазину з назвою «Соколівське пиво», зустрівся з вже очікувавшим його ОСОБА_6 . Під час розмови ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та спільним із ними злочинним умислом направленим на вимагання грошових котів у ОСОБА_12 , висунув незаконну вимогу передачі грошових кошті у сумі 2 000 доларів США у найкоротший термін, не пізніше 12.09.2020.

12.09.2020 ОСОБА_10 , діючи спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , реалізуючи раніше розроблений план та розподілені обов`язки, зателефонували потерпілому ОСОБА_12 та призначили зустріч в м. Вознесенську, як місце передачі грошових коштів, вимога в передачі, яких неодноразово висловлювалася раніше.

З метою завершення реалізації злочинного умисного, направленого на особисте збагачення, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 прибули 12.09.2020 о 13:30 на територію, прилеглу до будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_4 .

В подальшому ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , діючи згідно розробленого плану, біля вказаної адреси підійшовши до потерпілого ОСОБА_12 , та висловивши вимогу передачі грошових коштів отримали від потерпілого раніше виготовлені несправжні (імітаційні) засоби у вигляді банкнот номіналом 500 гривень (номер та серія ЛИ4452381) кожна в кількості 110 штук на загальну суму 55 000 гривень.

12.09.2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13.09.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України - у вимаганні, а саме у вимозі передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим та знищення його майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, зважаючи на його необґрунтованість, у зв`язку з чим просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема:

- заяві потерпілого ОСОБА_12 про вимагання в нього грошових коштів;

- протоколах допитів у якості потерпілого ОСОБА_12 , відповідно до яких останній надав покази відносно обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме вимагання в нього грошових коштів групою осіб із погрозою застосування насильства та пошкодження майна шляхом підпалу;

- протоколах аудіо-відео контролю ОСОБА_10 під час якого встановлено причетність до вчинення кримінального правопорушення останнього та ОСОБА_11 та факт вимаганням грошових коштів у потерпілого;

- протоколах аудіо-відео контролю ОСОБА_6 під час якого встановлено причетність до вчинення кримінального правопорушення останнього, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , та факт вимаганням грошових коштів у потерпілого;

- протоколах аудіо-відео контролю потерпілого ОСОБА_12 під час якого встановлено причетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та факт вимаганням грошових коштів у потерпілого;

- протоколах пред`явлення до впізнання за фотокартками за участі ОСОБА_12 ;

- протоколах огляду оптичного носія, який був виданий потерпілим ОСОБА_12 , на яких зафіксовано розмови потерпілого з підозрюваними;

- протоколах огляду за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого вилучено імітаційні грошові засоби у вигляді 110 купюр номіналом 500 гривень;

- інших матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню №0000261 від 03.09.2020 року відносно ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

У своєму клопотанні слідчий зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого передбачено покарання від трьох до семи років позбавлення волі, розуміючи наслідки вчиненого може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Окрім того, ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, як особисто, так і за допомогою інших осіб, будучи обізнаним про місце мешкання потерпілого, може здійснювати на нього незаконний тиск, з метою відмови від показань або зміни показань, шляхом вмовляння або погроз, що зашкодить кримінальному провадженню. Вказане підтверджується висловлюванням погроз в фізичній розправі, а також погрозами знищення шиномонтажу потерпілого шляхом підпалу. Ураховуючи насильницьких характер вчиненого кримінального правопорушення, а також погрози життю та здоров`ю ОСОБА_12 , ОСОБА_15 здатний на це, що підтверджує вказаний ризик. Аналогічно з цією ж метою ОСОБА_6 може впливати на інших підозрюваних у провадженні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Крім того, відповідно до наявних у матеріалах кримінального провадження даних про особу ОСОБА_6 , відомо, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, знову вчинив тяжке кримінальне правопорушення, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів.

Оскільки досудове розслідування перебуває на початковій стадії та у кримінальному провадженні на даний час не виконано усі необхідні слідчі дії, ОСОБА_6 може вживати заходи, що будуть перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню істини у справі, з метою зменшити або уникнути взагалі відповідальності за скоєне.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

У той же час, таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за яке законом передбачено покарання від трьох до семи років позбавлення волі, що є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги вказані вимоги та те, що кримінальне правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_6 вчинене із погрозою застосування насильства та погрозою пошкодження майна потерпілого у вигляді підпалу належного останньому шиномонтажу, відсутні підстави для визначення відносно ОСОБА_6 застави.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської обласної ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати на строк до 09.11.2020р. включно до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1