УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.10.2020 Справа №607/1496/20

Номер провадження 1кп/607/962/2020

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003076 від 18 вересня 2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Снятин, Снятинського району, Івано Франківської області, громадянки України, із вищої освітою, вдови, пенсіонерки, зареєстрованої та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_6 , 18 вересня 2017 року, приблизно о 08 годині 30 хвилин керувала автомобілем «Deawoo Gentra», р.н. НОМЕР_1 та рухалась крайньою лівою смугою руху вул. Коновальця м. Тернопіль в бік пр. Злуки.

Рухаючись у вказаному напрямку, зі швидкістю приблизно 30-40 км/год., і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), а також дорожньою розміткою 1.4.1 ПДР України та який встановлений перед перехрестям вул. Коновальця та вул. Рєпіна, водій ОСОБА_6 не була достатньо уважна, не стежила належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагувала на її зміну, чим порушила вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б) ПДР України, які зобов`язували її своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Так, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити, що попереду, праворуч від неї у попутному напрямку, перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом зупинився невстановлений автомобіль, водій ОСОБА_6 , в порушення вимог п. 18.4. ПДР України, вчасно не зменшила швидкість руху керованого нею автомобіля «Deawoo Gentra» р.н. НОМЕР_1 , не зупинилась перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб переконатися, що на ньому немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а продовжувала рух у зазначеному напрямку.

Унаслідок порушення вищевказаних пунктів правил, ОСОБА_6 не забезпечила безпеку дорожнього руху та поставила себе в такі умови, що виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину дороги в спокійному темпі ходьби справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Deawoo Gentra», р.н. НОМЕР_1 .

У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді припухлості та синця лівої половини тазу та зовнішньої поверхні лівого стегна, закритого перелому тіла 11-го грудного хребця вздовж передньо-верхньої замикаючої пластинки, який супроводжувались тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала.

Не зважаючи на не визнання вини, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, доводиться показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_8 , а також оголошеними, дослідженими та проаналізованими під час судового розгляду документами, висновками експерта.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що 18 вересня 2017 року, близько 09 год., вона переходила дорогу по вул. Коновальця в м. Тернополі з права на ліво в межах нерегульованого пішохідного переходу. Автомобіль, який рухався в правій смузі руху зупинився і лише тоді вона почала рух в спокійному темпі. Підходячи до розділювальної смуги, в межах лівої смуги руху вона відчула удар в ліву сторону тіла, від якого впала на асфальт. Коли почала підніматися, якийсь чоловік її підхопив та посадив в автомобіль, який здійснив на неї наїзд, яким керувала ОСОБА_6 , і вони поїхали в лікарню. Обвинувачена не пропонувала викликати швидку чи поліцію. В лікарні на вул. Сахарова, перед входом у кабінет лікаря, ОСОБА_6 попросила її сказати, що вона впала на бордюр, що вона і зробила, не усвідомлюючи чому це робить, оскільки в цей час хвилювалася за екзамени в інституті. Після огляду та ренген-знімку лікар сказав їй, що це забій, госпіталізації не запропонував і сказав їхати додому. Приїхавши в інститут вона відчула біль в грудях та стегні, передзвонила матері і поїхала в лікарню на вул. Сахарова, де їй уже зробили УЗД та аналізи і запропонували госпіталізацію. На наступний тиждень, за направленням лікаря ортопеда, вона зробила МРТ. Після дорожньо-транспортної пригоди потерпіла місяць лежала в корсеті вдома, а потім 5 6 місяців ходила в пластиковому корсеті.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що осіню 2017 року (точної дати не пригадує) він рухався по вул. Коновальця в м. Тернополі по правій стороні. По нерегульованому пішохідному переході, з права на ліво, перетинала дорогу потерпіла, в темпі звичної ходи. Автомобіль (мінівен) жовтого кольору зупинився, пропускаючи пішохода, а автомобіль Део, який рухався по лівій смузі руху, на невеликій швидкості продовжив рух та передньою лівою частиною зіткнувся з потерпілою, яка від удару впала на землю. Водій «мінівена» допоміг потерпілій піднятися і посадив в автомобіль, який її збив.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, план-схемою та таблицею ілюстрацій до нього від 18 вересня 2017 року, відповідно до якого, було оглянуто проїзну частину дороги по вул. Коновальця, одразу перед перехрестям із вул. Рєпіна в м. Тернополі.

Протоколом огляду та таблицею ілюстрацій до нього від 26 вересня 2017 року, відповідно до якого було оглянуто автомобіль «Deawoo Gentra», р.н. НОМЕР_1 , на якому зафіксовано пошкодження лако-фарбового покриття у лівій частині переднього бампера.

На підставі ухвали слідчого судді від 06 листопада 2017 року стороною обвинувачення було отримано тимчасовий доступ до медичної картки стаціонарного хворого №11493 на ім`я ОСОБА_4 , 2000 року народження, яка знаходилася в Тернопільській обласній дитячій клінічній лікарні.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи №33 від 25 травня 2018 року, згідно якого у неповнолітньої ОСОБА_4 при госпіталізації 18 вересня 2017 року у Тернопільську обласну дитячу клінічну лікарню, подальшому стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні до 27 вересня 2017 року та наступному амбулаторному лікарському спостереженні, за результатами проведених клініко-інструментальних досліджень (комп`ютерної томографії 25 вересня 2017 року, 02 січня 2018 року тощо), були виявлені такі травматичні зміни механічного походження: - закритий перелом тіла 11-го грудного хребця на фоні його дегенеративно- дистрофічного (хворобливого) ураження (по переднє-задній поверхні тіла хребця, в ділянці передньої стінки хрящового вузла Шморля); - травма лівої половини тазу і лівої нижньої кінцівки у виді синця із забиттям м`яких тканин клубової ділянки і стегна, а також клінічні прояви забиття кульшового і колінного суглобів (припухлість м`яких тканин у цих ділянках, біль, обмеження рухів). Вказані ушкодження, зважаючи на їх види (перелом, синець, забиття м`яких тканин), спричинені дією тупих предметів, незадовго до госпіталізації ОСОБА_4 в Тернопільську обласну дитячу лікарню, що підтверджується відсутністю ознак загоєння зовнішніх травматичних змін на час її вступу у лікувальний заклад та рентгенологічних ознак зрощення перелому хребця за даними комп`ютерної томографії 25 вересня 2018 року. Виникнення виявлених у ОСОБА_4 ушкоджень, зокрема перелому тіла 11-го грудного хребця, за наведених у постанові обставин дорожньо-транспортної пригоди 18 вересня 2017 року - наїзду автомобілем на пішохода, не виключається. Згідно з п. 4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995), за наявності прямого причинного зв`язку між травмою і її наслідком, що має місце в даному випадку, ушкодження хворобливо змінених тканин оцінюється за ступенем тяжкості як ушкодження здорових. Отже, виявлений у ОСОБА_4 закритий перелом тіла 11-го грудного хребця на фоні його дегенеративно-дистрофічного (хворобливого) ураження належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки він не був небезпечним для життя, проте потяг за собою тривалий (понад 3 тижні) розлад здоров`я (пп. 2.2.1 а/, в/, п. 2.2.2 вищевказаних «Правил»). Виявлена у ОСОБА_4 травма лівої половини тазу і лівої нижньої кінцівки у виді синця із забиттям м`яких тканин клубової ділянки і стегна, а також проявами забиття кульшового і колінного суглобів за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень - п. 2.3.5 «Правил». Вищезазначені ушкодження не властиві для таких, що виникають при падінні пішохода на площині («з висоти власного зросту»).

Висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи №310/18 від 25 квітня 2019 року, згідно якого ОСОБА_4 у результаті події, яка мала місце 18 вересня 2017 року отримала наступні тілесні ушкодження: - закритий перелом тіла 11-го грудного хребця вздовж передньо-верхньої замикаючої пластинки; - припухлість та синець лівої половини тазу та зовнішньої поверхні лівого стегна. Вищевказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких не знайшли свого відображення в морфологічних характеристиках тілесних ушкоджень, можливо в строк і при обставинах вказаних в постанові. За ступенем тяжкості ушкодження можна розділити на наступні групи: - закритий перелом тіла 11-го грудного хребця зазвичай приводить до розладу здоров`я на строк більше як 3 тижні і за цією ознакою відповідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України 17 січня 1995 року № 6 відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; - припухлість та синець, як кожне окремо так і в сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень відповідно до вищезазначених «Правил». Різна анатомічна локалізація тілесних ушкоджень та їх характер виключають можливість утворення їх при одноразовому падінні на площину.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 31 серпня 2018 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_4 , під час якого остання розповіла та відтворила обставини, за яких 18 вересня 2017 року на неї було вчинено наїзд.

Також, стороною обвинувачення надано висновок судово-медичної експертизи №1828 від 29 грудня 2017 року, згідно якого у ОСОБА_4 при госпіталізації 18 вересня 2017 року у Тернопільську обласну клінічну лікарню за результатами клінічного обстеження був виявлений синець із забиттям м`яких тканин лівої клубової ділянки і лівого стегна. Вказаний вище синець утворився від дії тупого предмета незадовго до госпіталізації у лікувальний заклад, що підтверджується його видом та відсутністю даних про загоєння. Виявлений у ОСОБА_4 синець за ступенем тяжкості належить до легкий тілесних ушкоджень - п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Зазначений у медичній карті діагноз «Забій лівих кульшового та колінного суглобів», відповідно до змісту п. 4.6 цих «Правил», не може підлягати експертній оцінці, оскільки був виставлений на підставі суб`єктивних даних і не підтверджений об`єктивними відомостями. Виставлений ОСОБА_4 діагноз «Закритий компресійний перелом тіла Th11 (першого) ст.», не може підлягати експертній оцінці при визначенні характеру і ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки при вивченні наданих томографічних сканів хребта від 25 вересня 2017 року на ім`я ОСОБА_4 , виявлені патологічні рентгенологічні зміни тіла 11-го грудного хребця у виді крайової кісткової фрагментації, які виникли задовго до 18 вересня 2017 року, є проявами дегенеративно-дистрофічних хворобливих процесів у грудному відділі хребта. Зазначене вище ушкодження зважаючи на його локальний характер, описані в медичній карті морфологічні властивості і розташування не властиве для виникнення при падінні з висоти власного росту (на площині). Утворення його за умови наїзду автомобілем на пішохода, як про це зазначено у постанові, не виключається.

Згідно вказаного висновку експерта, до уваги експертом не взято закритий перелом тіла 11-го грудного хребця ОСОБА_4 , оскільки, на його думку, такий виник задовго до 18 вересня 2017 року. Проте ці припущення спростовані у висновках комісійної судово-медичної експертизи №33, та повторної комісійної судово-медичної експертизи №310/18, у яких надано детальний аналіз та обґрунтування своїх доводів, такі були проведені експертами, здебільшого вищого кваліфікаційного класу та категорії. У суду не виникає сумнівів щодо достовірності висновків, викладених при проведенні цих експертиз.

Враховуючи зазначене, суд не бере до уваги висновок судово-медичної експертизи №1828 від 29 грудня 2017 року.

Таким чином, суд всебічно, повно і неупереджено дослідивши всі обставини вчинення злочину, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування її дії кваліфіковано вірно, за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_6 звернулися до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження відносно останньої на підставі ст. 49 КК України та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому, судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_6 наслідки такого закриття кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 щодо вирішення зазначеного клопотання покладаються на думку суду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст.49 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання обвинуваченої та її захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 4 ст. 286 КПК України, передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення може бути здійснено судом за клопотанням сторони кримінального провадження в ході судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 2 ст. 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону із змінами від 08 квітня 2014 року, яка діяла на момент вчинення злочину), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання, в тому числі, у виді обмеження або позбавлення волі.

Станом на 18 вересня 2017 року, злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України відносився до злочинів невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

В судовому засіданні встановлено, що інкримінований ОСОБА_6 злочин вчинений нею 18 вересня 2017 року, отже станом на дату винесення ухвали минуло три роки.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років (ч. 2 ст. 49 КК України).

Із матеріалів кримінального провадження № 0003076 вбачається, що досудове розслідування у такому 19 грудня 2019 року зупинялося у зв`язку із розшуком обвинуваченої ОСОБА_6 та було відновлено 02 січня 2020 року. Разом з тим, стороною обвинувачення не надано доказів факту ухилення ОСОБА_9 . Як пояснила в судовому засіданні обвинувачена, на момент оголошення розшуку, їй не було відомо, що у межах кримінального провадження № 0003076 вона перебуває у статусі підозрюваної, щодо неї не було встановлено жодних обмежень. Отримавши смс-повідомлення від слідчого, перебуваючи за кордоном, вона одразу ж приїхала на територію України і з`явилася за викликом. Інших доказів, окрім постанови про зупинення, на підтвердження ухилення ОСОБА_6 від досудового слідства суду не надано. Крім цього, навіть із урахуванням строку зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003076, на момент постановлення ухвали минуло три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченої та її захисника є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки на момент постановлення ухвали минуло три роки, тому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно неї закрити.

В кримінальному провадженні №0003076 від 18 вересня 2017 року прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської обласної ради та потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільні позови до ОСОБА_6 .

З урахуванням того, що кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав, а обвинувачену звільнено від кримінальної відповідальності, цивільні позови не можуть бути розглянуті, а вимоги позивачів можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства. У зв`язку з цим, заявлені цивільні позови слід залишити без розгляду.

Крім цього, прокурором ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлено клопотання про накладення на обвинувачену ОСОБА_6 грошового стягнення в максимальному розмірі за неявку до суду без поважних причин.

Потерпіла та її представник адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачена та її захисник заперечили з приводу задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, виходячи із наступного.

Грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків (ч. 1 ст. 144 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 139 КПК України, якщо обвинувачений, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення.

Ознайомившись із матеріалами кримінального провадження №0003076, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 повідомляла суд про причини своєї неявки, зазначивши, що перебуває на самоізоляції.

Беручи до уваги, що на території України оголошено карантин, встановлено певні правила, серед яких перебування на самоізоляції у визначених випадках, суд вважає, що причини неявки в судове засідання обвинуваченої були поважними, а отже, підстав для накладення грошового стягнення немає.

На підставі ст. 49 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, ч.4 ст. 286, ч.3 ст. 288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0003076 від 18 вересня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , обвинувачену у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0003076 від 18 вересня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної шкоди - залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілій її право пред`явлення такого позову в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської обласної ради до ОСОБА_6 про стягнення коштів на користь обласного бюджету, витрачених на лікування потерпілої від злочину - залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про накладення на обвинувачену ОСОБА_6 грошового стягнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддяОСОБА_1