Справа № 487/4890/20
Провадження № 1-кс/487/6400/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002760, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суму міста Миколаєва з клопотанням, погодженим з прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002760, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 08.09.2020 року було застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.11.2020 року. До закінчення дії ухвали слідчого судді, неможливо завершити досудове слідство у даному кримінальному провадженні у зв`язку із необхідністю проведення значної кількості процесуальних дій, проведення та завершення яких потребує додаткового часу. Крім того, наявні при обрані запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 ч.1 КПК України, на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, не досягне своєї мети по забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.
Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували у зв`язку із необґрунтованістю підозри, відсутністю належних та допустимих доказів на доведення вини ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого правопорушення; недоведеністю ризиків, а також недоведеністю недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу; розбіжністю щодо суми заподіяної шкоди. Крім того, стороною захисту зазначено про те, що у ОСОБА_5 є жінка, 2 неповнолітніх дітей та мати, які перебувають на утриманні підозрюваного. Крім того, ОСОБА_5 жодного разу не порушував запобіжні заходи, обрані відносно нього за іншими кримінальним провадженнями, має алібі, у зв`язку з чим запобіжний захід підлягає зміненню на нічний домашній арешт або на тримання під вартою з мінімальною заставою.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, матеріали, надані стороною захисту, в тому числі відеозапис від 04.09.2020 року за період часу з 23:17 по 23:19 годину, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що Заводським ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002760 від 27.08.2020, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України за підозрою ОСОБА_5 .

В ході проведення досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення злочину проти експлуатації транспорту на шлях виправлення не став, а вчинив новий злочин проти експлуатації транспорту за наступних обставин.

Так, у невстановлені в ході проведення досудового розслідування місце та час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, 27.08.2020 року ОСОБА_5 , приблизно о 02 годині 50 хвилин, знаходився у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_1 , де побачив легковий автомобіль седан-В, марки «KІA» моделі «ОРТІМА» 2012 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, власником якого є ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, протиправно, з метою заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, використовуючи заздалегідь заготовлене знаряддя вчинення злочину у вигляді електронного пристрою для зчитування сигналу сигналізації та зняття блокування замків дверей автомобіля, відчинив його.
Після цього ОСОБА_5 знаходячись за кермом автомобіля марки «KІA» моделі «ОРТІМА» 2012 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, власником якого є ОСОБА_8 , у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб привів двигун в дію встановивши контроль над транспортним засобом і отримавши можливість переміщення його в просторі, чим незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом.

В подальшому заволодівши викраденим транспортним засобом ОСОБА_5 зник з місця вчинення злочину на автомобілі, розпорядившись майном як своєю власність, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 310200 гривень.

05.09.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 289 КК України.
08.09.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва було застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 04 листопада 2020 року включно; визначено розмір застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
28.09.2020 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду залишено без змін зазначену вище ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 08.09.2020 року.
16.10.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 та зменшення розміру застави.
28.10.2020 заступником керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 продовжено строк досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженню до 3-х місяців, тобто до 05.12.2020 року.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
За змістом частин 1 та 2 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 , це, зокрема, дані: рапортів чергової частини Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 27.08.2020 року; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 27.08.2020 року; протоколу огляду місця події від 27.08.2020 року; протоколів допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколів огляду предмета від 05.09.2020 року; довідки вартості від 07.09.2020 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 та протоколом впізнання особи для впізнання за фотознімками від 05.09.2020 за участю останнього; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 та протоколом впізнання особи для впізнання за фотознімками від 05.09.2020 за участю останнього; протоколу допиту свідка ОСОБА_13 та протоколом впізнання особи для впізнання за фотознімками від 05.09.2020 за участю останнього; протоколу допиту свідка ОСОБА_14 та протоколом впізнання особи для впізнання за фотознімками від 05.09.2020 за участю останнього; протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 05.09.2020 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 05.09.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 06.09.2020 року; протоколу огляду речей та документів від 10.09.2020 року; протоколу обшуку домоволодіння по АДРЕСА_2 від 04.09.2020 року; протоколу обшуку домоволодіння по АДРЕСА_3 від 04.09.2020 року; протоколу огляду місця події від 04.09.2020 року; протоколу огляду предмета від 05.09.2020 року; протоколу огляду місця події від 04.09.2020 року; висновку експерта № 256 від 16.09.2020 року.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Тому доводи сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, є безпідставними.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та виправдовують тримання особи під вартою.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).
Згідно ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Отже з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 289 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено, що продовжує існувати ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з іншими підозрюваними та свідками, ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.
Крім того, прокурором доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
За даними вимоги УІАП ГУНП в Миколаївській області від 03.07.2020 року №2436/16-2020 ОСОБА_5 було засуджено 07.09.2010 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 23.06.2014 рок з Беленьковської ВК Запорізької області №99 у зв`язку із застосуванням Закону України «Про амністію».
19.02.2017 року ОСОБА_5 був затриманий за ч. ст. 263 КК України Франківським ВП ГУНП в Львівськй області; 24.02.2017 року був звільнений з-під варти згідно ухвали Франківського районного суду міста Львова від 21.02.2017 року у зв`язку зі сплатою застави у сумі 320000 гривень.
21.12.2018 року ОСОБА_5 затриманий ГУНП в Дніпровській області за ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 290, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 290 КК України. Звільнений на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2019 року, якою скасовано ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
09.06.2019 року затриманий ГУНП в Київській області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України. Звільнений 28.05.2020 року згідно ухвали Деснянського районного суду міста Києва у зв`язку із сплатою застави 140000 гривень.
Наразі кримінальні провадження відносно ОСОБА_5 перебувають на розгляді судів першої інстанції.
У пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях йому загрожує покарання до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Також слідчим суддею враховується вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1984 році, зі слів перебуває на обліку за станом здоров`я, але діагноз не пам`ятає; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання: ОСОБА_5 одружений, має двох неповнолітніх дітей та мати, які перебувають на утриманні; має постійне місце мешкання; постійного місця роботи не має; має судимість та повідомлення про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, які перебувають на розгляді суду; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_5 , у сумі 310200 гривень; наявний ризик повторення протиправної поведінки.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.
З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_5 , даних про його особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру застави, визначеної в ухвалі Заводського районного суду міста Миколаєва від 08.09.2020 року про обрання запобіжного заходу, у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України слідчим у клопотанні та прокурором доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Так, до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо завершити досудове слідство у даному кримінальному провадженні у зв`язку із необхідністю проведення значної кількості процесуальних дій, зокрема, необхідно: долучити до матеріалів кримінального провадження відеозаписи з камер відеоспостереження АЗС «БРСМ - Нафта» (ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР»); отримати матеріали виконання 8-ми постанов про проведення слідчих дій на іншій території; долучити висновок 2-х судових експертиз за експертною спеціальністю 10.17 «Дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів»; долучити висновок судово авто-товарознавчої експертизи; долучити висновок 3-х молекулярно генетичних експертиз; долучити висновок судово технічної експертизи транспортного засобу; з метою встановлення наявності ДНК профілю ОСОБА_5 , на вилучених речових доказах, призначити молекулярно генетичну експертизу та звернутись до слідчого судді з клопотанням про примусовий відбір зразків для експертного дослідження з метою проведення молекулярно генетичної експертизи; у разі задоволення клопотання слідчим суддею відібрати зразки для експертного дослідження; ісля долучення вказаних експертиз провести їх аналіз та вирішити питання про призначення додаткових експертиз; з урахуванням отриманих відомостей здійснити повідомлення про зміну раніше повідомленої підозру, копію якої вручити учасникам провадження; виконати інші слідчі дії направлені на завершення досудового розслідування у встановлений законодавцем термін; провести відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження; ознайомити з матеріалами досудового розслідування потерпілого ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, копію яких вручити учасникам кримінального провадження.

Вказані обставини, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового слідства підлягає задоволенню оскільки слідчим у клопотанні та прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Заперечення, надані стороною захисту, зазначеного висновку суду не спростовують з наведених вище підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 197, 199, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» до 05 грудня 2020 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 02.11.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1