Справа № 167/932/20 Провадження №11-кп/802/848/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали подання за апеляційною скаргою прокурора Рожищенського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 09 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
Старший інспектор Рожищенского РС філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_9 звернувся до Рожищенського районного суду Волинської області з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Маневицького районного суду Волинської області від 30 серпня 2018 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Подання мотивоване тим, що іспитовий строк наданий ОСОБА_8 закінчився, покладені на нього судом обов`язки виконав, нового злочину не вчинив.
Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 09 вересня 2020 року, подання задоволено, звільнено ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Маневицького районного суду Волинської області від 30 серпня 2018 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

У поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на те, що судом безпідставно звільнено ОСОБА_8 від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, оскільки 26 листопада 2019 року засудженому ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, обвинувальний акт у вказаному провадженні скеровано до суду для розгляду. А тому вважає, що судом не враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ним злочину в період іспитового строку, а тому підстав для звільнення засудженого від покарання відсутні. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання про звільнення засудженого ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Маневицького районного суду Волинської області від 30 серпня 2018 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали суду та основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримував подану апеляційну скаргу та просив скасувати рішення місцевого суду та відмовити в задоволенні подання органу пробації, дослідивши матеріали подання, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням передбачені ст.78 КК України та ст.165 КВК України.
Зокрема, у цих нормах передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримано в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про наявність законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_8 від призначеного покарання за обставин, вказаних в ухвалі суду, стверджуються наявними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Так, судом встановлено, що вироком Маневицького районного суду Волинської області від 30 серпня 2018 року ОСОБА_8 засуджено за ч.ч.1, 2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.70 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування цього покарання з випробовуванням, із встановленням іспитового строку тривалість 2 роки, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 перебував на обліку в Рожищенскому РС філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області з 16 жовтня 2018 року.
На даний час встановлений вищевказаним вироком іспитовий строк закінчився.
Прокурор в апеляційній скарзі посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_8 під час іспитового строку вчинив новий злочин, оскільки 26 листопада 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч.2 ст.185 КК України, і обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні 02 грудня 2019 року скеровано до Рожищенського районного суду для розгляду, а тому відсутні законні підстави для його звільнення від покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Проте такі доводи прокурора апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.
На думку суду апеляційної інстанції констатувати вчинення нового злочину особою щодо якої застосовано інститут умовного звільнення на підставі ст.75 КК України, та відповідно її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, особа за положеннями ч.1 ст.62 Конституції України, ч.2 ст.2 КК України та ч.1 ст.17 КПК України вважається невинуватою.
Так, принцип презумпції невинуватості закріплений у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, ч.1 ст.19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.
Аналогічна норма міститься і в п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Отже, на даний час вирок щодо ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України не ухвалений.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що відмова суду у задоволенні подання представника органу з питань пробації щодо звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом визначеного судом іспитового строку виключно з мотивів, що засудженому повідомлено про підозру у вчиненні нового злочину та обвинувальний акт щодо його знаходиться на розгляді в суді, як про це просить прокурор у свої апеляційній скарзі, є такою, що не ґрунтується на вказаних вимогах закону, та порушує принцип презумпції невинуватості, і відповідно може трактуватися як передчасне висловлювання судом думки щодо винуватості особи у скоєному.
Будь-яких порушень законодавства, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути дане провадження та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом встановлено не було.
Апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування ухвали місцевого суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора Рожищенського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 09 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Головуючий:

Судді: