В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/1097/20
09 листопада 2020 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани матеріали кримінального провадження № 0000051, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2020 року з обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загального середньою освітою, майстра лісу Яблунського лісництва ДП «Солотвинське ЛГ», одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, громадянина України, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за що передбачена кримінальна відповідальність ч.1 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 16 вересня 2020 року, перебуваючи в лісовому масиві урочище «Липники» Яблунського лісництва Державного підприємства «Солотвинське лісове господарство», квартал № 28, неподалік с. Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області побачив на верхньому складі вказаного підприємства зрізані колоди дерев породи «ялина» та «ялиця», які вирішив таємно викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи так діяти, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав із верхнього складу Яблунського лісництва ДП «Солотвинське лісове господарство» вісім колод дерева породи «ялина» та дві колоди дерева породи «ялиця», загальною кубомасою 2,97 м3 вартістю 3712 гривень 60 копійок, які мав намір за допомогою вантажного автомобіля, що належить ОСОБА_6 перевезти на територію пилорами в с. Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області, однак по дорозі був зупинений працівниками поліції.

Викраденим майном обвинувачений розпорядився на власний розсуд, завдавши ДП «Солотвинське лісове господарство» матеріальних збитків на суму 3712 гривень 60 копійок, яка відшкодована повністю.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в вчиненому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.185 КК України визнав та підтвердив, що 16 вересня 2020 року, перебуваючи в лісовому масиві урочище «Липники» Яблунського лісництва ДП «Солотвинське лісове господарство», квартал № 28, неподалік с. Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області, побачив на верхньому складі вказаного підприємства зрізані колоди дерев породи «ялина» та «ялиця», які вирішив таємно викрасти. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав із верхнього складу вісім колод дерева породи «ялина», дві колоди дерева породи «ялиця», які намагався перевезти на пилораму в с. Пороги, однак по дорозі був зупинений працівниками поліції.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, врахувавши, що учасники судового провадження не заперечують проти цього, правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі.

При призначенні покарання судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У відповідності до положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справах «Бакланов проти Росії» та «Фрізен проти Росії» Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує позитивну характеристику на ОСОБА_5 по місцю проживання, його майновий стан, що він має на утриманні одну неповнолітню дитину, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах лікувальних закладів не перебуває, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, заподіяна ним шкода відшкодована, думку представника потерпілого щодо покарання.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти власності, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

За наведених обставин, даних про особу обвинуваченого та його матеріальний стан суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді обмеження волі.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.50, 65 КК України, ст.ст.100, 349, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Речові докази:

- вісім колод дерева породи «ялина» та дві колоди дерева породи «ялиця», які знаходяться на майданчику для зберігання транспортних засобів Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути власнику Державному підприємству «Солотвинське лісове господарство»;

- вантажний автомобіль марки «ГАЗ-6611», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходиться на майданчику для зберігання транспортних засобів Богородчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке знаходиться при матеріалах кримінального провадження №0000051, повернути на вимогу власника.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1