В С Т А Н О В И В:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року: - ОСОБА_3 засуджений за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 13 (тринадцять) років позбавлення волі, за ст. 400 КК України на 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, визначене остаточне покарання ОСОБА_3 , шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі;
- ОСОБА_4 засуджений за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 13 (тринадцять) років позбавлення волі; визнаний невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України та виправданий на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за відсутності складу кримінальних правопорушень; визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України та виправданийна підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим;
- ОСОБА_7 засуджений за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 13 (тринадцять) років позбавлення волі; визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146,п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України та виправданий на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за відсутності складу кримінальних правопорушень;
- ОСОБА_6 засуджений за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 (десять) років позбавлення волі; визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 146, п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України та виправданий на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за відсутності складу кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 змінений на тримання під вартою та строк відбування покарання рахується з 24 вересня 2020 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року), обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожному, в строк відбування покарання зараховано попереднє ув`язнення з 26 березня 2015 року по 15 січня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто зі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на користь держави судові витрати у зв`язку з проведенням експертиз по 8241 (вісім тисяч двісті сорок одну) грн. 53 коп. з кожного.
Стягнути солідарно зі ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 500000,00 (п`ятсот тисяч) гривень, на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 500000,00 (п`ятсот тисяч) гривень, на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 500000,00 (п`ятсот тисяч) гривень, завданих внаслідок вчинення злочину.
У провадженні вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , в строк на апеляційне оскарження, подав апеляційну скаргу.

Перевіривши подану апеляційну скаргу на предмет відповідності вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі вказуються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Такі вимоги повинні відповідати положенням ст. 407 КПК України, якою визначені повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду і повинні узгоджуватися з іншими положеннями кримінального процесуального закону.

Проте, дані вимоги закону захисником ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 не виконано, оскільки апеляційні вимоги не узгоджуються із зазначеною нормою закону.

Зокрема, захисник ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року, як незаконний і необґрунтований, скасувати і кримінальне провадження № 0000611 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115; ст. 400 КК України, направити на новий судовий розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва. Одночасно, висвітлена вимога щодо відмови у задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Проте в оскаржуваному рішенні ОСОБА_3 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та йому саме за цим законом призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі, а в подальшому остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України.

Крім того, слід зазначити, що за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, у разі встановлення обставин та прийняття рішення про скерування матеріалів кримінального провадження на новий судовий розгляд, не вправі вирішувати питання щодо цивільних позовів, про які йдеться мова в апеляційній скарзі.

Отже, вимогизахисника ОСОБА_2 не ґрунтуються на положеннях ст. 407 КПК України і виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

За таких обставин апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 не можна визнати такою, що відповідає вимогам ст. 396 КПК України, що є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, а тому, відповідно до вимог ст. 399 КПК України, вона підлягає залишенню без руху, з наданням захиснику достатнього строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 399 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000611 від 20 березня 2015 року стосовноОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - залишити без руху.

Встановити захиснику ОСОБА_2 строк для усунення недоліків апеляційної скарги терміном в 7 (сім) днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали направити захиснику ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1