Справа № 569/5123/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

В особі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні у залі суду в м. Рівне кримінальне провадження № 0000852 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зірне Березнівського району Рівненської області, українця, громадянина України, розлученого, не судимого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом осіб сержантського складу, майстер-номер обслуги мінометної батареї 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта,

-в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України , суд -

встановив:
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 106 Конституції України, статтей 2, 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 01 вересня 2016 року командир військової частини польова пошта НОМЕР_2 уклав із громадянином ОСОБА_4 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки.

Тоді ж, ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом та наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 01.09.2016 №188, ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення, призначений на посаду командира відділення мінометної батареї 3-го механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 у військовому званні «молодший сержант».

У подальшому, молодший сержант ОСОБА_4 наказом командира військової частини НОМЕР_1 ) призначений на посаду майстра-номера обслуги мінометної батареї 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , де останній повинен був проходити військову службу.

Під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошена часткова мобілізація, яка діє до даного часу.

Проте, молодший сержант ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи у порушення вимог вище згаданого законодавства, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, став на злочинний шлях.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №141 від 03.07.2019 молодшого сержанта ОСОБА_4 , 03 липня 2019 року направлено до місця служби - військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) для проходження обстеження та лікування.

05 липня 2019 року у солдата ОСОБА_4 раптово винник злочинний умисел, а саме вчинити нез`явлення до місця служби визначеного командуванням військової частини НОМЕР_1 з метою ухилитися від військової служби назавжди.

Реалізовуючи свій злочинний намір, молодший сержант ОСОБА_4 05 липня 2019 року близько 08 год. 00 хв. вчинив нез`явлення до місця служби військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) з метою ухилитися від військової служби та відправився до свого фактичного місця проживання АДРЕСА_1 , є незаконно відсутнім на військовій службі станом на даний час.

Так, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто, нез`явлення з метою ухилитися від військової служби на службу, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю і повідомив, що дійсно скоїв кримінальне правопорушення при вищезазначених обставинах. В скоєному щиро розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ні ким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з"ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 , як і орган досудового слідства за ч. 3 ст. 408 КК України, як як дезертирство, тобто, нез`явлення з метою ухилитися від військової служби на службу, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває .

До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Оцінюючи в сукупності обставини справи, з урахуванням особи винного, та з метою запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 3 ст. 408 КК України та призначити покарання у виді5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробаці.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу стосовно ОСОБА_4 не обирати .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Прокурору та обвинуваченому копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1