КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 23 липня 2020 року, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 , що діє в інтересах ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року, скасувати її, постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 21 вересня 2018 року у кримінальному провадженні № 000056 від 15 червня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження захисник зазначає, що оскаржувану ухвалу слідчого судді від 27 березня 2020 року він не отримав, про її існування стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що слідчий суддя не звернув уваги на те, що до початку притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності та складання повідомлення про підозру, слідчий та прокурор знехтували основними принципами та нормами кримінально-процесуального закону, судову практику Європейського суду з прав людини, чим проявили упередженість в розслідуванні та порушили право на захист.
Зокрема, на час складання повідомлення про підозру у відношенні ОСОБА_6 не існував жоден з випадків, передбачених ч. 1 ст. 276 КПК України. Станом до 21 вересня 2018 року ОСОБА_6 не був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення, йому не обрано жодного запобіжного заходу. Орган досудового розслідування не мав достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки на час складання та погодження оскаржуваного повідомлення про підозру, матеріали кримінального провадження не містили жодних належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_6 створював та розміщував в інтернеті шахрайські сайти на інтернет платформах, що саме ця особа отримувала грошову винагороду на цих платформах. Не встановлено ані часу, ані місця вчинення діяння, не встановлено факт попередньої змови інших осіб у вчиненні діяння.
Окрім того, під час складання повідомлення про підозру у відношенні ОСОБА_6 , орган досудового розслідування не мав всіх обов`язкових відомостей, передбачених ч.1 ст.277 КПК України, які повинно містити повідомлення про підозру.
Також, орган досудового розслідування здійснював досудове розслідування поза своєю юрисдикцією. Станом на день повідомлення ОСОБА_6 про підозру пройшло понад три місяці, протягом яких прокурор так і не визначив місце проведення досудового розслідування. Зазначені обставини, на думку апелянта, свідчать про зловживання стороною обвинувачення своїми процесуальними правами і невиконання процесуального обов`язку з визначення місця проведення досудового розслідування, внаслідок чого порушуються завдання кримінального провадження, засади кримінального провадження та верховенство права.
Попередньо суддею-доповідачем задоволено клопотання захисника ОСОБА_5 про здійснення відеоконференцзв`язку з Комінтернівським районним судом міста Харкова. Захисник ОСОБА_5 повідомив, що він прибув до суду, однак не може вийти на відеоконферензв?язок, через відсутність вільних залів у суді.
В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскільки, скаргу на повідомлення про підозру розглянуто слідчим суддею без виклику підозрюваного ОСОБА_6 та його представника, про існування ухвали слідчого судді стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень, апеляційну скаргу подано 15 червня 2020 року, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України, зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За змістом ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається затриманій особі в день його складання слідчим або прокурором не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 15 червня 2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000566, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
21 вересня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
27 листопада 2018 року захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав до Подільського районного суду м. Києва подав скаргу про скасування повідомлення про підозру.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року, скаржнику повернуто скаргу, яку 18 квітня 2019 року скасовано Київським апеляційним судом та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 27 березня 2020 року у задоволені вказаної скарги захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 .
Вказане рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Слідчий суддя в постановленій ухвалі вірно зазначив, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості. З таким висновком погоджується колегія суддів.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини вчиненная підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів у вчиненні кримінального правопорушення колегія суддів вбачає обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , яка узгоджується з практикою Європейським судом з прав людини.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Посилання підозрюваного на те, що вказані фактичні обставини, які викладені в тексті повідомлення пропідозру не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами, які наявнів матеріалах кримінального провадження, є безпідставними, оскільки підлягають перевірці судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи апеляційної скарги про те, що текст письмового повідомлення про підозру не відповідає вимогам викладеним у ст. 277 КПК України, є непереконливими, оскільки спростовуються змістом підозри, яка відповідає вимогам зазначеної статті.

Інші доводи апеляційної скарги, є безпідставними, оскільки спростовуються висновками слідчого судді, з якими погоджується колегія суддів.
Окрім того, колегія суддів враховує те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000566 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України скеровано для розгляду по суті до Шевченківського районного суду м. Києва.
Відтак, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, та зводяться до оцінки винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, що вирішує суд при розгляді справи по суті.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 без задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року.

Ухвалу слідчого Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 , що діє в інтересах ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру, - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,- без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/3487/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_7
Категорія ст. 278 КПК Доповідач: ОСОБА_1