Провадження № 1-кс/161/6216/20
У Х В А Л А
м. Луцьк 21 серпня 2020 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209 від 31.07.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На адресу слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що вперіод часу з 01.06.2020 року по 20.07.2020 року невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману під приводом продажу автомобіля заволоділа грошовими коштами гр. ОСОБА_4 в сумі 130 750,00 грн., які були перераховані на банківський рахунок АТ "Свербанк", чим спричинила потерпілому майнову шкоду.

Крім того, 22.07.2020 року невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману заволоділа коштами ОСОБА_5 у сумі 112 063,00 грн., які потерпіла перерахувала на рахунок АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_1 , чим спричинила останній майнову шкоду на вищевказану суму.

З врахуванням викладеного, слідчий просить накласти арешт на гроші, які знаходяться на банківському рахунку, який відкрито в АТ "Свербанк".

В судове засідання не прибув слідчий, однак подав до суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд даного клопотання без його участі; клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні.
Дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.
Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст. ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.
Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Слідчим не було доведено перебування на вказаних рахунках в АТ "Свербанк" грошових коштів, як таких, що підпадають під ознаки, викладені у ч. 1 ст. 96-2 КК України, тобто не доведено необхідність такого забезпечення спеціальної конфіскації за наявним кримінальним провадженням за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України.
Слідчий суддя також звертає увагу, що грошові кошти у безготівковій формі на банківському рахунку (без найменування номіналів купюр, їх серійних номерів та інших родових та індивідуальних ознак, властивих для готівкових коштів), не підпадають під визначення речових доказів в кримінальному провадженні, оскільки не є матеріальними об`єктами, які можуть зберегти сліди злочинів. Належними та допустимими речовими доказами в даному випадку могли б бути документи про рух коштів, отримані в установленому законом порядку (ст. 160, 162 КПК України).
Крім того, слідчий суддя враховує ту обставину, що орган досудового розслідування звертаючись з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення збереження речового доказу, першочергово має визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій має зазначити підстави визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте, таких дій органом досудового розслідування вчинено не було, в матеріалах по розгляду клопотання відсутня постанова про визнання грошових коштів на банківських рахунках АТ "Свербанк" речовими доказами, як і не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином грошові кошти мають відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення злочину могли залишитися на них та чи можна взагалі їх використовували як речовий доказ у кримінальному провадженні.
Більше того, слідчий суддя зауважує, що вилучення та арешт грошових коштів без доказів того, що вони здобуті злочинним шляхом, зокрема без наявності слідів злочину на місці виявлення грошей, є свавільним втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплено у ст.1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання про накладення арешту не було зазначено та не було визначено слідчим суддею під час розгляду такого клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209 від 31.07.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області ОСОБА_1