Справа № 466/2119/20
У Х В А Л А

07 серпня 2020 року слідчий суддя Шевченківського райсуду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 на незаконне затримання ОСОБА_5 за матеріалами кримінального провадження № 0000860 ,-

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконним фактичне затримання 18 березня 2020 року працівниками Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області її підзахисної - ОСОБА_5 , та визнати порушення права на захист в зв`язку з цим вказаної особи. Свої вимоги мотивує тим, що о 03 год. 33 хв., 18 березня 2020 року, до ЄРДР було внесені відомості по кримінальному провадженні № 0000860 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. В цей же день, о 21.15 год. у присутності захисника ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у вказаному злочині ОСОБА_5 . Договір про надання правової допомоги було укладено з захисником близько 20 год. 30 хв. 18.03.20 р. Предметом вказаного договору була участь у процесуальних діях 18.03.20 р. На момент прибуття до Шевченківського ВП ГУНП у м. Львові захиснику стало відомо про те, що ОСОБА_5 утримувалась у відділі поліції приблизно з 04 год. При цьому затримання особи в порядку ст. 208 КПК України до ОСОБА_5 не застосовувалось. Тобто протягом 18 годин особа утримувалась у відділі поліції, проте орган, уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги, в порушення вимог ч. 4 ст. 213 КПК України , повідомлений не був. Наведене свідчить про порушення вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В судовому засіданні захисник підтримала подану нею скаргу та просила таку задовольнити .

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні також просила задовольнити скаргу . Крім того повідомила, що 18.03.2020 року її та ще двох її знайомих, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , приблизно 0 04 год. працівники поліції затримали у квартирі на АДРЕСА_1 після того, як медичні працівники констатували смерть ОСОБА_8 . Їх привезли до Шевченківського відділу поліції, де розвели по різних кабінетах і допитували. При затриманні їй не дали змоги взяти свої особисті речі, зокрема телефон, не дали можливості повідомити рідним про те, де вона перебуває , не забезпечили участі адвоката при проведенні з нею слідчих дій. Фактично до 20 год. 30 хв. 18.03.2020 року вона постійно перебувала під наглядом працівників поліції і не мала змоги на свій розсуд розпоряджатись своєю свободою. За вказаний час , у супроводі поліцейських їй дозволили на кілька хвилин вийти з райвідділу, щоб у магазині навпроти купити воду та сигарети, крім того у супроводі двох поліцейських її відвозили до експертної установи, де фіксувались наявні у неї тілесні ушкодження. Протягом часу перебування у відділі поліції, її водили по різних кабінетах і допитували. Коли вона відмовилась підписати протокол проведеного ніби-то з нею допиту , у кабінет були запрошені невідомі їй особи, які своїми підписами ствердили факт такої відмови.

Прокурор у засіданні просив відмовити у задоволенні скарги з тих підстав, що 18.03.20 р. ОСОБА_5 була запрошена у Шевченківський відділ поліції для проведення слідчих дій за її участі. Після проведення усіх необхідних слідчих дій,відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України, у присутності адвоката, ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Після вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 безперешкодно залишила ВП та в подальшому суд визначив їй запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані в розпорядження слідчого судді документи, вважаю, що скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Статтею 208 КПК України регламентовано порядок затримання уповноваженою службовою особою. У частині першій зазначеної статті вказано, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у трьох випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. При затриманні за підозрою у вчиненні злочину "Протокол про затримання" обов`язково складається в порядку ч.5 ст. 208 КПК України.

Як вбачається із долучених до справи документів, 18.03.2020 р. о 03 год. 33 хв., до ЄРДР було внесені відомості по кримінальному провадженні № 0000860 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Зокрема, у квартирі АДРЕСА_2 було виявлено труп ОСОБА_9 . Згідно даних журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , що проживає за вказаною адресою, зазначена як особа, запрошена до відділу поліції о 03 год. 45 хв. 18.03.20 року. В подальшому, згідно даних журналу, ОСОБА_5 впродовж дня 18.03.2020 року двічі залишала приміщення відділу поліції . При цьому, враховуючи записи журналу щодо тривалості такого вибуття, слідчий суддя надає віри поясненням підозрюваної по те, що у вказані періоди вона перебувала у супроводі працівників поліції . Зокрема у першому випадку їй було дозволено придбати воду та сигарети у магазині навпроти з відділом поліції ( період перебування за межами відділу поліції 10 хвилин ) ; у другому випадку у супроводі двох поліцейських вона була доставлена у медичний заклад для проходження медичних експертизи, після проведення якої повторно доставлена до відділу поліції.

О 21.15 год. , 18.03.2020 року, ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за участі адвоката, угода з яким була укладена 0 20 год. 30 хв. При цьому , на виконання вимог ст. 208 КПК України не складався протокол про затримання особи, незважаючи на фактичне її затримання на місці події відразу після події злочину .

З наведеного вбачається, що затримання особи на місці злочину, якій в подальшому було оголошено про підозру, в порушення ст. 208 КПК України уповноваженою особою зафіксовано не було. Між тим, ОСОБА_5 у період з 03.45 год. 18.03.2020 року до 21.15 год. 18.03.2020 року ( впродовж 16 годин ) фактично була позбавлена свободи. Хоча офіційно вона була «запрошена » працівниками поліції пройти з ними до відділу поліції , сам спосіб такого «запрошення» та факт, що до цього було залучено кілька працівників поліції , чітко вказував на те, що від такого «запрошення» відмовитися не можна. Крім того, постійне супроводження ОСОБА_5 працівниками поліції впродовж вказаного періоду часу також свідчить про обмеження права на пересування особи та унеможливлення у вільний спосіб залишити приміщення відділу поліції. Також відсутня будь-яка мотивація добровільного перебування ОСОБА_5 у відділі поліції понад 16 год. поспіль , з врахуванням того, що особа ніби-то з`явилась по запрошенню у нічний час і без відпочинку з власної ініціативи перебувала у загаданий вище період в установі.

Статтею 209 КПК України врегульовано, що особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою особою чи в приміщенні, визначеному службовою особою.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий розгляд справи.

У справі Білоусов проти України (Belousov v. Ukraine, заява № 4494/07, рішення від 7листопада 2013 року) ЄСПЛ визнав порушення § 1 статті 5 Конвенції та визначив, що «із заявником поводилися як з підозрюваним, і він залишався під фактичним контролем поліцейських у відділку міліції … і йому не було дозволено покинути будівлю поліцейського відділку за власним бажанням». ЄСПЛ підтвердив свою позицію про те, що «відсутність запису про затримання має само по собі вважатися серйозним порушенням, позаяк за усталеною позицією Суду невизнане затримання особи є повним запереченням фундаментальних гарантій, передбачених статтею 5 Конвенції і є серйозним порушенням цього положення» (справа Гавула, § 82).

Крім того, слідчий суддя вважає , що в порушення вимог ст. 213 ч. 4 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання, негайно не повідомила про це орган( установу ), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги, що свідчить про порушення права особи на захист. Між тим, у період перебування ОСОБА_5 у супроводі працівників поліції 18.03.2020 року, з нею проводились слідчі дії без участі захисника.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає підставними вимоги скарги.

Керуючись ст.ст.206, 209, 213, 376 КПК України, слідчий суддя , -

п о с т а н о в и в :

Скаргу захисника ОСОБА_4 задовольнити. Визнати незаконним фактичне затримання працівниками Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 18 березня 2020 року та визнати порушення права на захист ОСОБА_5 .

Повний текст ухвали виготовлено 11.08.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1