ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/696/20 Номер провадження 11-кп/814/792/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючогосудді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судових засідань ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 26.05.2020, -

ВСТАНОВИЛА:
26.05.2020 Ленінським районним судом м. Полтави відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, який згідно особової справи не має визначеного місця проживання,

- засудженому 29 квітня 2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст. 94 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року) на 11 років позбавлення волі.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції зазначив, що витребувані судом відомості та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 не містять об`єктивних даних про те, що протягом періоду відбування покарання поведінка засудженого змінилась на краще, та що засуджений сумлінною поведінкою та відповідальним ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 26 травня 2020 року ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд першої інстанції прийшов помилкового висновку щодо того, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та відповідальним ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення не врахував те, що засуджений не був працевлаштований в установі виконання покарань та не залучався до суспільно корисної праці, адже останній перебуває на профілактичному обліку в медичній частині установи як хворий на туберкульоз. Стан здоров`я засудженого свідчить про те, що роботи із самообслуговування він виконує під контролем, не має достатнього рівня необхідних навичок для самостійного їх виконання, однак при цьому, намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, розпорядку дня установи, має правомірні правовідносини та ввічливе ставлення до персоналу установи виконання покарань, виконує їхні законні вимоги, що вбачається з характеризуючих особу засудженого матеріалів справи; ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має, заходи виховного характеру відвідує, намагається робити правильні висновки.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 зазначає мотиви, які є однаковими за змістом з доводами апеляційної скарги його захисника адвоката ОСОБА_8 та просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 26.05.2020 й звільнити його умовно-достроково на не відбуту частину покарання.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2)не менше двох третин строку покарання, призначеного судомза корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а такожу разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочині до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Так під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 29.04.2011 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст. 94 КК України ( в редакції 1960 року), на 11 років позбавлення волі за те, що ОСОБА_7 06.01.1999 приблизно о 20:15 год. взявши з собою з дому (на той час мешкав в АДРЕСА_1 ) мисливську двоствольну рушницю ТОЗ 16-го калібру ( більш конкретної інформації про дану зброю під час слідства не встановлено), зарядив її двома патронами, споряджених кулею та прибув до будинку АДРЕСА_2 , на грунті ревнощів здійснив постріл з рушниці в область тулуба ОСОБА_9 , після чого з місця події втік, а останнього було доставлено до 3-ї міськлікарні м. Крменчук. Від отриманого поранення ОСОБА_9 о 22 год 45 хв помер в реанімаційному відділенні 3-ї міськлікарні м. Кременчука.

23.11.2016 Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 11 січня 2011 року по 14 липня 2011 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_7 визначено з 11.01.2011, кінець строку покарання - 8.07.2021.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 11.01.2011.

За період перебування в СІЗО м. Полтави характеризується посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 27.07.2011 покарання відбуває в Полтавській виправній колонії № 64.

Згідно характеристики засудженого ОСОБА_7 , затвердженої начальником державної установи «Полтавська виправна колонія» ОСОБА_10 від 27.04.2020 (а.с.13) та довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 (а.с.14) вбачається, що ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Стягнень та заохочень не має. Намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, розпорядку дня установи, правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконувати їхні законні вимоги. За станом здоров`я працездатний. Перебуває на профілактичкому обліку в медичній частині установи з наявним захворюваннями. Дотримується санітарно-гігієнічних норм. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Роботи із самообслуговування виконує під контролем, не має достатнього рівня необхідних навичок для самостійного їх виконання. Не працевлаштований на виробництві установи з власних міркувань. До праці ставиться неоднозначно. Роботи із самообслуговування та по благоустрою приміщень і території установи виконання покарань не виконує, перекладає їх виконання на інших засуджених. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. Заходи виховного характеру відвідує, намагається робити правильні для себе висновки. Соціально-корисні зв`язки підтримує з братом шляхом листування та телефонних розмов. За характером спокійний, скритний. У відношенні до засуджених не конфліктний. Вину у вчиненому злочині визнає. Виконавчих листів до установи не надходило.

11.07.2016 рішенням комісії установи засудженому було відмовлено в застосуванні пільги згідно ст. 101 КВК України, як особі яка не стає на шлях виправлення.

11.05.2018 рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні пільги згідно ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

16.10.2018 рішенням комісії установи засудженому було відмовлено в застосуванні пільги згідно ст. 81 КК України, як особі, яка не довела своє виправлення.

28.02.2019 Ленінським районним судом м. Полтава засудженому було відмовлено в застосуванні пільги згідно ст. 81 КК України, як особі, яка не довела своє виправлення.

Станом на 26.04.2020 дана оцінка ступеню виправлення: «Не стає на шлях виправлення».

Відповідно до характеристик засудженого ОСОБА_7 від 16.11.2017, 16.10.2018, 19.02.2020, 16.03.2020, 27.04.2020, які містяться в матеріалах особової справи також вбачається, що засуджений за час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Згідно з опитувальними листами щодо вирішення питання про переведення до дільниці соціальної реабілітації, заміни покарання більш м`яким або застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_7 , на думку керівників частин та служб установи «не заслуговує». Довідка бухгалтерії про відшкодування матеріальних збитків, згідно опитувальних листів, відсутня, заборгованості по виконавчим листам немає.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції врахував дані про особу засудженого, поведінку і ставлення до праці останнього за весь час відбування покарання, які наведені вище, та дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення.

Доводи апелянта щодо того, що засуджений ОСОБА_7 перебуває на обліку як хворий на туберкульоз є слушними, однак з матеріалів особової справи вбачається, що засуджений протягом всього періоду відбування покарання не виявляв бажання працювати, в жодній програмі диференційованого виховного впливу участі не брав і на даний час не бере, роботи із самообслуговування та по благоустрою приміщень і території установи виконання покарань не виконує, покладає їх виконання на інших засуджених.

Згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_7 медичної частини № 64 від 8 січня 2020 року, за результатами профілактичних медичних оглядів 2013-2020 років встановлено діагноз: залишкові зміни перенесеного туберкульозу. З 10.06.2016 по 18.10.2017 перебував на стаціонарному лікуванні у КВК №69. За час перебування в медичній частині №64 на стаціонарному лікуванні в медичній частині не перебував. На даний час стан здоров`я задовільний. Групи інвалідності немає. Працездатний. Перебуває під наглядом лікаря терапевта.

Дані щодо діагнозу з виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_7 медичної частини № 64 від 14 січня 2019 року є ідентичними з відомостями, що містяться у зазначеній вище виписці від 8 січня 2020 року.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що засуджений ОСОБА_7 не має жодного заохочення за весь час відбування покарання, що свідчить про його пасивну поведінку та небажання здійснювати певні позитивні зрушення у ній.

Водночас слід заначити, що відповідно до характеристики від 27.04.2020 щодо засудженого ОСОБА_7 , останній характеризується посередньо та станом на 26.04.2020 оцінка ступеню виправлення: "не стає на шлях виправлення".

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно - дострокового звільнення.

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційних скарг засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах ОСОБА_7 є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст.376,405,407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 26.05.2020 щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4