У Х В А Л А
Іменем України

28 вересня 2020 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у відсутності сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_5 від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження №0001107 від 15.02.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2020 року в провадження слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_5 від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження №0001107 від 15.02.2020 року.

Заявник зазначає, що 14 лютого 2019 року, заявники - власники квартир ЖБК «Восток-2», що знаходиться в м. Києві, Лісовий проспект №6, звернулись до начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві з колективною заявою про порушення кримінального провадження щодо громадянки ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та з 2006 року незаконно виконує функції голови правління ЖБК. Оскільки, загальні збори членів ЖБК, які нібито відбулися у 2006 році, не мали належного кворуму, отже, рішення прийняті цими зборами є нелегітимними. Однак, ОСОБА_6 заволоділа печаткою та документами ЖБК і ось уже протягом 14 років заправляє ділами та коштами членів ЖБК. І, хоч, згідно з п. п. 9.13.1 та 9.13.2 Статуту ЖБК «Восток-2» члени правління кооперативу обираються Загальними зборами членів кооперативу строком на п`ять років, а Голова Правління обирається зі складу членів правління також строком на 5 років, за всі ці 14 років ні ми, ні більшість інших членів кооперативу не запрошувались на Загальні збори, на яких би обиралось нове правління та нас навіть не ставили до відома про те, що правління засідало та обирало голову правління. На всі наші питання та вимоги ознайомити їх з протоколами чи з фінансовими документами ЖБК, ОСОБА_6 відмовляє та посилається на те, що вони не є членами кооперативу, хоч членські внески отримує регулярно і своєчасно. Присвоївши посаду Голови правління кооперативу та заволодівши печаткою кооперативу, ОСОБА_6 , самовільно, необґрунтовано постійно завищує тарифи на обслуговування будинку та прибудинкової території, про те, яким чином отримані нею кошти витрачаються, перед членами кооперативу не звітує.

Самовільно своїм власним рішенням збільшила заробітну плату собі та бухгалтеру кооперативу в 2,5 рази. В супереч вимогам Статуту, таке рішення правлінням кооперативу не приймалось та загальними зборами не затверджувалось.

На свій розсуд використовує не заселену квартиру АДРЕСА_2 в нашому будинку, яка вважається службовою, та яку вона здає в оренду стороннім особам, а кошти, виручені від здачі квартири в оренду, привласнює. При цьому, кошти за оренду виплачуються їй в готівковому вигляді, отже, про ці доходи вона перед фіскальними службами не звітує, та податки з цих коштів не сплачує. Також ОСОБА_6 прийняла на посаду двірника підставну особу - ОСОБА_7 , яка двірником ніколи не працювала. Фактично ж обов`язки двірника виконував громадянин ОСОБА_8 , на імя якого вона відкрила картковий рахунок, залишивши картку у себе. Гроші з картки знімала сама та двірнику віддавала лише частину перерахованих коштів, а решту привласнювала.

Крім того, ОСОБА_6 на прибудинковій території будинку АДРЕСА_3 самовільно, без згоди мешканців, зловживаючи службовим становищем, встановила МАФ, де до 2016 року разом зі своєю донькою займалась роздрібною торгівлею продуктами харчування та спиртними напоями.

З 2016 року ОСОБА_6 здає МАФ в оренду під кав`ярню та щомісячно отримує особистий прибуток 14 000 гривень.

Заява була управлінням поліції прийнята, та внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та розпочате досудове слідство за ознаками ч. 1 ст 364-1 КК України. Протягом півтора року слідчий начебто проводив якісь слідчі дії - допитував їх та інших свідків, звертався до суду з клопотанням про надання дозволу на доступ до бухгалтерських документів ЖБК «Восток-2». Такі дозволи слідчому судом надавались. Але виїмку необхідних документів слідчий з незрозумілих причин так і не здійснив. Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження вони виявили протокол виїмки.

В усній формі слідчий пояснювала, що ОСОБА_6 не надає доступу до документів, не дивлячись на наявність ухвал суду. Однак, будь яких засобів процесуального примусу для забезпечення доказів слідчий не застосовував. Наше клопотання про призначення та проведення бухгалтерської експертизи щодо фінансових документів ЖБК залишилось без реакції слідчого.

28 серпня 2020 року вони отримали Постанову слідчого від 15 серпня 2020 року «Про закриття кримінального провадження». Всупереч вимогам закону, зазначена Постанова абсолютно не мотивована і не обґрунтована. Як аргумент для закриття кримінального провадження зазначено лише одна фраза : «В ході проведення досудового розслідування встановити достатніх доказів щодо наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ет.364-1 КК України, не вдалося, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю».

Будь-яких посилань на досліджені матеріали, та будь-якого аналізу зібраних слідчим доказів в Постанові не зазначено. Ні змісту обставин, які є підставою для прийняття рішення, ні мотивів прийняття постанови, ні їх обґрунтування та посилання на положення КПК України в Постанові також не зазначено. Отже, ми абсолютно обґрунтовано вважаємо, що оскаржувана нами Постанова «Про закриття кримінального провадження» є формальною відпискою, та не має нічого спільного з процесуальним документом.

Заявники до судового засідання не прибули, однак подали заяву у якій просить суд провести розгляд скарги за їх відсутності, вимоги скарги підтримали.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та завчасно, що у відповідності до ч.3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Матеріали кримінального провадження №0001107 від 15.02.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364-1 КК України на вимогу суду надано не було.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом тим, згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження

Слідчим суддею встановлено, що в проваджені СВ Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві знаходиться кримінальне провадження за №0001107 від 15.02.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364-1 КК України.
15 серпня 2020 року слідчим СВ Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.364-1 КК України.

Постанову про закриття кримінального провадження заявником отримано 28.08.2020 року.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування , після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При винесенні оскаржуваної постанови слідчий зазначає, що у ході досудового розслідування доказів, які б давали можливість встановити, що вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.382 КК України не здобуто, в ході проведення досудового розслідування встановлено відсутність складу кримінального правопорушення. Та на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, дійшов висновку про закриття кримінального провадження.

Згідно до ст. 2, ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - потерпілого.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до положень ст.283 КПК однією з форм закінчення досудового розслідування є закриття кримінального провадження, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК може мати місце у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Разом з тим, висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження має ґрунтуватися на всебічному, повному і неупередженому дослідженні обставин кримінального правопорушення, наданні їм належної правової оцінки.

Даний обов`язок покладений на слідчого, як на особу, якою здійснюється досудове розслідування.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 84 КПК про те, що процесуальними джерелами доказів можуть бути лише показання, речові докази, документи та висновки експертів, усі процесуальні рішення, у тому числі про закриття кримінального провадження, повинні ґрунтуватися виключно на оцінці саме таких доказів, а не будь-яких інших даних.

Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закритті провадження дотримані не були, оскільки в постанові про закриття кримінального провадження не надано оцінку всім обставинам, здобутим під час досудового розслідування.

В постанові слідчого про закриття кримінального провадження не необґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1ст.284 КПК України.

Отже, слідчий під час винесення постанови про закриття кримінального провадження належним чином не виконав вимоги КПК України, доказів в обґрунтування мотивів прийняття такого рішення не навів, як і не наведено даних щодо вчинення будь-яких дій для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, що є суттєвим порушенням та безпосередньо впливає на законність прийнятого рішення слідчим про закриття кримінального провадження.

Вказані обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, тому висновок слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

У зв`язку із наведеним, слідчий суддя приходить до висновку, що вимога особи, яка подала скаргу на постанову про закриття провадження, ґрунтується на нормах закону, що є належною підставою для задоволення скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 284, 303-307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У ХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_5 від 15.08.2020 року про закриття кримінального провадження №0001107 від 15.02.2020 року - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1