Ухвала
01 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 937/7113/19
провадження № 51-4720ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2020 року щодо нього,
встановив:
У скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог вказаної статті.
В порушення вимог ст. ст. 425, 427 КПК, засуджений ОСОБА_4 своє звернення до суду виклав у формі «скарги», в той час як процесуальним законом передбачена можливість оскаржити судові рішення в касаційному порядку, лише шляхом подачі «касаційної скарги».
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Згідно ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний суд, однак всупереч зазначеним вимогам закону скарга засудженого адресована Верховному суду України.
Також як передбачено ч. 1 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Однак у скарзі оскаржено лише вирок суду першої інстанції, при цьому засуджений посилається на те, що ним було подано апеляційну скаргу на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2020 року та він переглядався в суді апеляційної інстанції, але вказаного рішення не оскаржує. Документів на підтвердження того, що вказаний вирок суду першої інстанції був предметом апеляційного розгляду, засудженим не надано.
При цьому засудженому слід враховувати, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій скарзі не наведено в аспекті статей 412, 413, 414 КПК обґрунтування незаконності оскаржуваного судового рішення та необхідності його скасування або зміни судом касаційної інстанціїна підставі, передбаченій ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.
Крім того, відповідно до ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга не містить вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Також, згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Проте, засуджений до поданої скарги не додав копій судових рішень, що позбавляє суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 КПК.
Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2020 року щодо нього, залишити без руху та надати п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3