Справа № 128/273/21
УХВАЛА
Іменем України

05 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 15.04.1993 Військовим судом Ужгородського гарнізону за ст. 240 п. «в» КК України (в ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі;

2) 24.04.2001 Ямпільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

3) 03.10.2005 Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 188 КК України до штрафу в розмірі 1 700 грн.;

4) 13.02.2006 Ямпільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 188 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

5) 10.03.2011 Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

6) 27.02.2012 Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

7) 05.09.2012 Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; звільнився умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 15 днів;

8) 19.05.2017 Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

9) 20.07.2017 Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.03.2018 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою з 19.05.2017 по 20.06.2017, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України, в якій він просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбуття покарання, оскільки він працевлаштований в установі, має 7 заохочень та на даний час хворіє, а тому просить звільнити його умовно-достроково.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_5 підтримав свою заяву та просив її задовольнити. Суду пояснив, що працевлаштований в установі, має заохочення, за час відбуття покарання до нього було застосовано лише одне дисциплінарне стягнення за вилучення мобільного телефону, про вчинені злочини він жалкує, але пояснити чому неодноразово вчиняв умисні корисливі злочини не може, вважає, що в майбутньому не буде порушувати вмог закону, так як бажає працевлаштуватись та проживати разом з жінкою, з якою до засудження проживав однією сім`єю, тому отримавши заохочення в 2021 році звернувся до суду з даною заявою.

Представник установи відбуття покарання в судовому засіданні при вирішенні клопотання засудженого підтримав подану установою характеристику на засудженого та просив в його задоволенні відмовити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви засудженого, враховуючи дані про його поведінку та відомості про попередні судимості, за наслідками яких він належних висновків не робив та продовжував вчиняти умисні злочини, тому вважає, що ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення.

Вивчивши заяву засудженого, вислухавши його пояснення, з`ясувавши позицію прокурора та представника установи відбування покарань, дослідивши матеріали даної справи та особової справи ОСОБА_5 суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 є засудженим вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 20.07.2017 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Початок строку засудженому ОСОБА_5 рахується з 19.05.2017, кінець строку 18.04.2021, з урахуванням строку попереднього ув`язнення.

З характеристики засудженого ОСОБА_5 , наданої установою виконання покарань, вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24.05.2017, під час тримання у «Вінницькій УВП (№1)» в якій характеризувався позитивно, дисциплінарних стягнень не мав, 1 раз заохочувався. З 11.09.2017 відбував строк покарання в державній установі «Стрижавська виправна колонія» (№ 81), де 3 рази заохочувався. З 30.08.2018 відбував строк покарання в державній установі «Снігурівська виправна колонія (№5)», де був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за зберігання мобільного телефону, що є злісним порушенням встановленого порядку відбування покарання, 2 рази заохочувався.

В державну установу «Стрижавська ВК (№ 81)» прибув 14.09.2020, де за час відбування покарання характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався та 1 раз заохочувався. Засуджений ОСОБА_5 працевлаштований в банно-пральному комбінаті установи в якості підсобного робітника. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на критику реагує адекватно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, з метою поблажливого ставлення до себе. Не завжди утримує у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, намагається мати охайний зовнішній вигляд. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться з байдуже, не завжди здійснює за ними належний догляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, проте в більшості випадків якісно тільки під контролем. Виконує роботи по благоустрою установи, проте якісно їх виконує тільки під контролем, не вбачає необхідності у їх виконанні. Зарахований до участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі її реалізації не бере. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних переговорів. Виконавчі листи до установи не надходили. Вину в скоєному злочині за вироком суду визнав.

З позиції установи відбування покарань, викладеної в характеристиці засудженого ОСОБА_5 , вбачається, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, два рази звільнявся умовно-достроково, один раз з іспитовим строком та належних позитивних висновків для себе не зробив, також один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності за вчинення злісного порушення, адміністрація установи вважає, що засуджений ОСОБА_5 не досяг ступеня виправлення відповідно ст. 81 КК України, а саме не проявив позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, що є необхідною умовою ресоціалізації засудженого та повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві, тому адміністрація установи вважає, що застосування ст. 81 КК України до нього є недоцільним.

02.10.2020 комісією установи було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації.

28.11.2019 комісією установи було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

03.04.2020 комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України як особі, що не довела своє виправлення.

На профілактичному огляді не перебуває.

З довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого від 05.02.2021, вбачається, що засуджений отримав 1 дисциплінарне стягнення 10.03.2020, а саме догану, та 7 заохочень, а саме 7 подяк, з яких лише одна після застосування дисциплінарного стягнення, при цьому протягом 2020 року до засудженого не було застосовано жодного заохочення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки та ресоціалізація засудженого - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково та з іспитовим строком, після чого належних висновків не зробив та знову вчиняв умисні, в тому числі тяжкий, корисливі злочини.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених, але також запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів та безпосередньо кару засудженого.

Суд бере до уваги, що, ОСОБА_5 перебуваючи в місцях позбавлення волі з 24.05.2017 та безпосередньо у ДУ «Стрижавська ВК (№81)» з 14.09.2020, отримав сім заохочень, з яких лише одне після застосування дисциплінарного стягнення 15.01.2021, при цьому між двома останніми заохоченнями минуло більше року, а саме попереднє заохочення було застосовано до нього 03.12.2019. Тому суд вважає, що сам факт належної поведінки протягом останнього часу під час відбування покарання не є безумовною передумовою умовно-дострокового звільнення. При цьому, суд звертає увагу, що сумлінна поведінка засудженого повинна бути послідовною та тривалою, та при визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Також суд враховує позицію адміністрації ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)», комісія якої відмовила в застосуванні ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення та в застосуванні ст. 81 КК України як особі, що не довела свого виправлення.

Враховуючи неодноразові судимості ОСОБА_5 , тяжкість вчиненого ним злочину, його поведінку під час відбування покарання,що свідчить про нестабільність поведінки засудженого, не завжди сумлінне ставлення до робіт з благоустрою, відсутність ініціативи в реалізації програми диференційованого виховного впливу, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_5 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Таким чином, суд вважає передчасним вирішення питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , тому в задоволенні заяви засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: