СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/477/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві об`єднанні кримінальні провадження №0007005 та 0007737 щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працює, не одружений, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20.10.2009 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
2) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2011 за ч. 2 ст. 186, 71 КК України на 4 роки 11 місяців позбавлення волі, 28.12.2012 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 26 днів,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20.10.2009 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
2) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2011 за ч.2 ст. 186, 71 КК України на 4 роки 11 місяців позбавлення волі,
3) вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07.09.2020 за ч. 1 ст. 309 КК України на 3 місяці арешту,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_11 ,
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , 29.09.2019 близько о 17 год. 15 хв., знаходячись біля залізничної станції «Новобіличі», розташований по вул. Робітничій, буд. 43 в м. Києві, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, відкрито викрав чуже майно у неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 11800 грн.
При цьому, ОСОБА_4 , 29.09.2019, у денний час, за попередньою домовленістю, біля залізничної станції «Новобіличі», розташованої по вул. Робітничій, 43 в м. Києві, зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_5 . Перебуваючи за вказаною адресою, вони звернули увагу на раніше не знайомих їм ОСОБА_13 та неповнолітнього ОСОБА_11 , майно якого вирішили відкрито викрасти, вступивши тим самим між собою в попередню злочинну змову.
З метою реалізації свого злочинного умислу та особистого збагачення, направленого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , підійшли до неповнолітнього ОСОБА_11 , та з метою уникнення можливого опору ОСОБА_4 , рукою стиснутою в кулак, наніс удар ОСОБА_14 в область правого ока, від чого останній впав на землю.
Подолавши, таким чином, опір та переслідуючи мотив, направлений на заволодіння чужим майном, з метою подальшого його обернення на свою користь та особистого збагачення, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_13 , який стояв поряд з ОСОБА_11 та з рук останнього відкрито викрав чуже майно, а саме: дзеркальний фотоапарат «NikonD5100», вартістю 4000 грн., штатив «Photex», вартістю 300 грн., мобільний телефон марки «Huawei PSmart+» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 6000 грн., в пластиковому силіконовому чохлі, вартістю 100 грн., в якому знаходились сім-картки вартістю 50 грн., завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 11800 грн.
Відкрито викравши чуже майно у ОСОБА_11 , ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
Згідно із висновком судово-медичної експертизи №042-2146-2019 від 13.11.2019 ОСОБА_11 спричинене тілесне ушкодження у виді забійно-рваної рани правої брови, яке відноситься до тілесного ушкодження легкого ступеню тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 відмовився відповідати на будь-які запитання та надав покази, з яких вбачається, що 29 вересня 2019 року приблизно о 17 год. 00 хв. він перебував у власних справах на станції «Новобіличі». В цей час він побачив, що на відстані приблизно 100 метрів від станції «Новобіличі» в Білічанському лісі відбувається конфлікт між ОСОБА_4 та двома невідомими йому чоловіками. Він вирішив припинити цей конфлікт, оскільки ОСОБА_4 його знайомий, а чоловіки з якими був конфлікт були високого зросту, віком 18-20 років та фізично переважали ОСОБА_4 . Коли він швидко підійшов та словесно почав всіх заспокоювати то через деякий час, він виявив, що ОСОБА_4 на місці події немає, а молоді чоловіки поводилися агресивно, вигукували на його адресу погрози та нецензурну лайку, тому він вирішив залишити місце події. Під час конфлікту, він не бачив ні цифрового фотоапарату із штативом, ні мобільного телефону. Зі слів ОСОБА_4 в подальшому йому стало відомо, що він тікаючи з місця події прихопив з собою цифровий фотоапарат, штатив та мобільний телефон. Вважає, що потерпілий та свідок даючи покази про його причетність до пограбування переплутали справжні події або з невідомих йому причин обмовили його. З ОСОБА_4 у змову з метою пограбування не вступав. В конфлікт втрутився виключно з метою припинити бійку.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив покази ОСОБА_5 , та свою вину у вчиненні інкримінованих йому діянь визнав частково, показавши суду, що він дійсно відкрито викрав камеру та штатив від неї у потерпілого ОСОБА_11 , при цьому вдаривши останнього в обличчя, а ОСОБА_5 в свою чергу просто почав бігти за ним вслід.
Разом з тим, незважаючи на не визнання самими обвинуваченими своєї вини, їх винуватість у вчиненні інкримінованого злочину повністю доводиться належними, допустимими й беззаперечними доказами, повно, всебічно та об`єктивно проаналізованими, оціненими в їх сукупності та безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду даного кримінального провадження.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 , пояснив, що 29.09.2019 він разом з другом ОСОБА_13 вирішили зняти відео на станції «Новобіличі». В цей час обвинувачені, яких останній впізнав в залі судових засідань, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підійшли до них та почали розпитувати що вони збираються робити. Потім вони відійшли, та через деякий час ОСОБА_4 повернувся та почав чіплятись, повідомив що зйомка незаконна, та сказав щоб вони дали 200 грн. та він нікому не скаже про зйомку, через декілька хвилин вдарив його у праве око, від чого він впав на землю. В цей час ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_13 , вихопив штатив та камеру. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взявши штатив з камерою почали тікати, та він почав їх наздоганяти, зрозумівши що він їх не наздожене, кинув телефон в їх бік. ОСОБА_5 побачивши що він щось кинув, вернувся до нього, підняв телефон, сказав що все добре, щоб він заспокоївся, та побіг далі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , суду показав, що вони разом зі своїм другом ОСОБА_11 пішли в ліс для того щоб зняти відео на відеокамеру. Коли вони прибули на місце та почали знімати, одразу підійшло двоє чоловіків, яких він впізнав в залі судових засідань ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), та спочатку почали просто цікавитись, далі ОСОБА_4 почав витребувати гроші, оскільки нібито на його думку відеозйомка в тому місці була заборонена, коли вони сказали що не дадуть будь-які гроші, вони спочатку відійшли, а коли потяг з пасажирами від`їхав, то вони знов повернулись назад та вдарили ОСОБА_11 в око, коли той в свою чергу почав телефонувати в поліцію, відібрали камеру, штатив, мобільний телефон та почали бігти. Забрав штатив, камеру та телефон саме ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , суду показав, що він здійснював досудове розслідування по даним кримінальним провадженням, огляд місця події він безпосередньо не проводив, тому адресу скоєння злочину встановлював не він, а слідча оперативна група, котра приїхала на виклик. Самостійно він дійсно проводив слідчий експеримент за вказаною адресою. Йому не відомо хто саме відправив фотографії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на телефон потерпілого ОСОБА_11 .

В обґрунтування доведеності вини обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України прокурором суду було надано наступні докази:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.09.2019, відповідно до якого законний представник потерпілого ОСОБА_12 звернулась до Святошинського УП ГУНП у м. Києві із заявою про те, що 29.09.2019 року приблизно о 17 год. 15 хв. за адресою: м. Київ, вул. Гостомельська 41/2, двоє невідомих відкрито заволоділи мобільним телефоном, камерою дзеркальною у неповнолітнього ОСОБА_11 , 2002 р.н. (т. 1 а.п. 101);
- протокол проведення слідчого експерименту від 24.10.2019, в якому приймав участь потерпілий ОСОБА_11 , та який показав слідчому в присутності понятих місце вчинення злочину та характер дії осіб які вчинили кримінальне правопорушення, а саме те що, 29.09.2019 приблизно 17 год. 00 хв., коли він знаходився разом зі своїм другом ОСОБА_13 біля станції «Новобіличі», до них підійшли двоє раніше незнайомих осіб та почали у них вимагати грошові кошти у сумі 200 грн., за нібито незаконно відеозйомку, на що вони йому відповіли, що грошей у них нема та зараз вони викликають поліцію. Після чого чоловіки відійшли від них. В подальшому вище вказані чоловіки знову підійшли до них та, той який був з світлим волоссям ( ОСОБА_5 ) вирвав з рук ОСОБА_13 фотоапарат із штативом, в цей час інший чоловік, який був з темним кольором волосся ( ОСОБА_4 ) наніс удар йому в праве око, після удару він впав на землю та з правої брови останнього почала йти кров. Побачивши як вищевказані чоловіки разом тікають в глибину лісу, при цьому ОСОБА_5 тримає у руках фотоапарат із штативом, який належить йому, вони відрази почали їх наздоганяти, коли він зрозумів, що наздогнати вони їх не зможуть то він кинув в їх бік свій мобільний телефон, це побачив ОСОБА_5 , обійшовши його навколо підняв його мобільний телефон та знов почав бігти. Після чого ОСОБА_13 зателефонував його матері та викликав швидку допомогу (т. 1 а.п. 111-114);

- копія консультаційного висновку спеціаліста №4668 Дитячої клінічної лікарні №7 Печерського району м. Києва, відповідно до якого, у потерпілого ОСОБА_11 було виявлено ушкодження, а саме: забійна рвана рана правої брови (т. 1 а.п. 115);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.10.2019, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 за рисами обличчя впізнав особу під №4 ( ОСОБА_4 ), який 29.09.2019 біля станції «Новобіличі» заволодів його майном та завдав удар в око (т. 1 а.п. 116-118);

- протокол проведення слідчого експерименту від 24.10.2019, в якому приймав участь свідок ОСОБА_13 , та який показав слідчому в присутності понятих місце вчинення злочину та характер дії осіб які вчинили кримінальне правопорушення, а саме те що, 29.09.2019 приблизно 17 год. 00 хв., коли він знаходився разом зі своїм другом ОСОБА_11 біля станції «Новобіличі» та тримав у руках його фотоапарат із штативом, до них підійшли двоє раніше незнайомих осіб та почали у них вимагати грошові кошти у сумі 200 грн., за нібито незаконно відео зйомку, на що вони йому відповіли, що грошей у них нема та зараз вони викликають поліцію. Після чого чоловіки відійшли від них. В подальшому вище вказані чоловіки знову підійшли до них та, той який був з світлим волоссям ( ОСОБА_5 ) вирвав з рук фотоапарат із штативом, в цей час інший чоловік, який був з темним кольором волосся ( ОСОБА_4 ) наніс удар в праве око ОСОБА_11 , який після удару впав на землю та з правої брови останнього почала йти кров. Побачивши як вищевказані чоловіки разом тікають в глибину лісу, при цьому ОСОБА_5 тримає у руках фотоапарат із штативом, який належить ОСОБА_11 вони відрази почали їх наздоганяти, коли ОСОБА_11 зрозумів, що наздогнати вони їх не зможуть то він кинув в їх бік свій мобільний телефон, це побачив ОСОБА_5 , обійшовши ОСОБА_11 навколо підняв його мобільний телефон та знов почав бігти. Після чого ОСОБА_13 зателефонував матері ОСОБА_11 та викликав швидку допомогу (т. 1 а.п. 119-122);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.10.2019, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 за рисами обличчя впізнав особу під №1 ( ОСОБА_4 ), який 29.09.2019 біля станції «Новобіличі» разом ще з одним чоловіком, заволодів майном ОСОБА_11 та завдав удар в око останньому (т. 1 а.п. 123-126);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2019, відповідно до якого, свідок ОСОБА_13 , впізнав особу на фото №3 ( ОСОБА_5 ), який 29.09.2019 приблизно о 17 год. 15 хв., знаходячись біля залізничної станції «Новобіличі» відкрито вирвав у нього з рук фотоапарат зі штативом та втік разом ще з одним чоловіком (т.1 а.п. 127-130);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2019, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_11 , впізнав особу на фото №1 ( ОСОБА_5 ), який 29.09.2019 приблизно о 17 год. 15 хв., знаходячись біля залізничної станції «Новобіличі» відкрито викрав його майно, а саме: мобільний телефон, фотоапарат зі штативом та втік разом ще з одним чоловіком (т.1 а.п. 131-134);

- протокол проведення слідчого експерименту від 21.10.2019 за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до якого, останній розповів та показав обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме, те що 29.09.2019 приблизно о 17 год. 00 хв. разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 проходили біля залізничної станції «Новобіличі» та ОСОБА_4 звернув увагу на раніше не знайомих йому двох чоловіків, які займалися фото-відеозйомкою природи на фотоапарат, який вирішив відкрито викрасти. Після чого, ОСОБА_4 підбіг до чоловіків та рукою одному із них наніс удар в область голови, після якого останній впав на землю, а ОСОБА_4 схопив фотоапарат із штативом, який стояв на землі та почав тікати, а коли почали наздоганяти, кинули в нього телефон, який він підібрав та побіг далі (т. 1 а.п. 135-138);

- копія картки виїзду швидкої медичної допомоги (форма №110/о) від 29 вересня 2019 за №1318 до ОСОБА_11 , відповідно до якої у останнього виявлена забійна рана повіки (т.1 а.п. 143);

- висновок експерта №042-2146-2019 від 13.11.2019, відповідно до якого у ОСОБА_11 мала місце забійна рвана рана правої брови. Локалізація, морфологія, вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно однократно травмуючою дією тупого предмета, могло утворитись в термін, вказаний в постанові, тобто 29.09.2019, не виключено у спосіб, на який вказує потерпілий ОСОБА_11 (т.1 а.п. 146-150).

Оцінюючи вищенаведені докази на предмет їх належності, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 85 КПК України - належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що дане провадження в цілому є справедливим, порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого проти обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального обвинувачення та доведеність стороною обвинувачення у ході судового розгляду їх винуватості у вчиненні інкримінованого злочину.
Суд вважає, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, скоїли злочин, передбачений частиною 2 статті 186 КК України.
Жодних розумних сумнівів щодо недоведеності винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні. Суд не бере до уваги покази обвинувачених про не причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони в повній мірі спростовані наведеними вище доказами у їх сукупності. Покази потерпілого ОСОБА_11 є логічними та послідовними, узгоджуються з іншими зібраними у справі доказами, в тому числі з показами свідка ОСОБА_13 . Підстав оговорювати обвинуваченого ОСОБА_5 у останніх судом не всановлено, не наведені такі підстави і стороною захисту.
Зважаючи, на те, що об`єктом інкримінованого злочину є право власності на майно, а також життя та здоров`я людини, предметом злочину є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи, об`єктивну сторону злочину складає відкрите викрадення чужого майна (грабіж), який вважається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним, суд вважає, що дії обвинувачений повністю охоплюються диспозицією ч. 2 ст. 186 КК України за кваліфікуючих ознак як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинувачених та запобіганню вчинення ними нових злочинів.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного, особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, пільг та утриманців не має. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено
Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , його особи, який раніше судимий, відсутність пом`якшуючої обставини, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, однак, поряд з цим, враховує те, що вину свою визнав частково, тому вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі, не у максимальних межах в розмірі санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного, особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено
Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 , його особи - раніше неодноразово судимий, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, тому вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі, у розмірі санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України.
За таких обставин суд вважає за необхідне залишити без змін застосований до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, що на теперішній час слугує меті забезпечення виконання призначеного вироком суду покарання.

Також за правилами ч. 5 ст. 72 КК України суд зараховує у строк покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 , строк перебування його під вартою з моменту затримання 02.03.2020 року до дня ухвалення вироку, а обвинуваченому ОСОБА_5 , строк перебування його під вартою з моменту затримання 10.12.2019 року до дня ухвалення вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішати відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 02.03.2020 року.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, за який він засуджується за цим вироком та злочину, за який його засуджено вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року на 3 місяці арешту, остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 10.12.2019 року.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта: за проведення судово-медичної експертизи №042-2146-2019 в розмірі 1619 грн. 10 коп.
Речові докази: картка "Райфайзен банк аваль" №014907, картка "Monobank" № НОМЕР_3 , картка "Ощадбанк" № НОМЕР_4 , картка "Ощадбанк" № НОМЕР_5 , 2 долара США, гаманець чорного кольору, 3 шнурки чорного кольору, грошові кошти 3 грн. 50 коп., мобільний телефон "Samsung", ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , з сім карткою оператора зв`язку "Лайфсел" з номером НОМЕР_8 та поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору - повернути законному володільцю за належністю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1