ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3324/20 Справа № 193/1156/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою його захисника адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 листопада 2020 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, врахувавши те, що обвинувачений проживав однією сім`єю з основним свідком ОСОБА_10 , показання якої суперечать показанням свідка ОСОБА_11 , а тому підлягають уточненню, а також особу ОСОБА_7 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не одружений, осіб на утриманні не має, суд посилався на те, що ризики, передбачені п.п. 3, 5 ст. 177 КПК України, не припинили існувати.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить ухвалу скасувати та змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_7 перебуває у цивільному шлюбі, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки. Окрім цього, суд не врахував, що в період з 12.06.2019 до 21.05.2020 року свідки та потерпілі з заявами про здійснення щодо них незаконних дій не звертались. До того ж, захисник звертає увагу суду на те, що обвинувачений страждає захворюваннями, які перешкоджають йому знаходитись в умовах слідчого ізолятора. На переконання захисника, встановлені судом ризики є недійсними.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 17 вересня 2020 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_12 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_12 та доводи обвинуваченого і захисника щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд також дійшов висновку, що вони обґрунтованими.
Так, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, який відноситься до категорії тяжкого, свою вину не визнає, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.
Окрім цього, ОСОБА_12 може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні з метою зміни показань на його користь, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою, та обвинуваченим і його захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Твердження обвинуваченого про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу, оскільки сукупність даних про тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та особу обвинуваченого беззаперечно вказують на їх існування.
За цих умов посилання захисника на те, що ОСОБА_12 має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю та вітчимом, цивільну дружину, тісні соціальні зв`язки, не заслуговують на увагу як такі, що не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Доводи захисника про погіршення стану здоров`я обвинуваченого не заслуговують на увагу, оскільки не доведені належними та допустимими доказами.
Отже, підстав для застосування судом до ОСОБА_12 більш м?якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4