У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2020 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 грудня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тавричанка Каховського району Херсонської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (надалі КК України), раніше не судимого

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0001356,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_5
( в режимі відео-конференції з приміщення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області)

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 10 грудня 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Посилаючись на практику ЄСПЛ, зазначає, що у слідчого судді не було підстав для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 09.07.2020 року в денний час доби, ОСОБА_6 будучи впевненим, що господаря будинку вдома немає, знявши шибку з вікна, проник до житлового будинку свого сусіда ОСОБА_8 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В цей же час, до місця свого проживання повернувся ОСОБА_8 та зайшовши через вхідні двері виявив ОСОБА_6 у приміщенні свого будинку. На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_6 , між ним та ОСОБА_8 виник конфлікт. В цей же час, з метою уникнення відповідальності за свої протиправні дії та з метою втечі з місця вчинення злочину, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_8 . Виконуючи задумане, перебуваючи у одній із житлових кімнат будинку ОСОБА_8 , ОСОБА_6 невстановленим слідством предметом наніс удар по голові ОСОБА_8 , спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої тім`яної області голови, крововиливи в шкіряно-м`язові клаптики голови в правій тім`яній області, синець лоба та спинки носа. Після нанесення даного удару ОСОБА_8 впав на підлогу, а ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії направлені на позбавлення людини життя, ззаду накинув йому на шию невстановлений слідством предмет та почав здавлювати. Через протиправні дії ОСОБА_6 , в результаті асфіксії, здавлювання шиї, настала смерть ОСОБА_8 . Розуміючи, що він вчинив умисне вбивство іншої людини, ОСОБА_6 вирішив приховати результат своїх протиправних дій. Повернувшись до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 взяв саморобну тачку та повідомив про вчинений ним злочин своєму молодшому брату ОСОБА_9 якого в послідуючому попрохав допомогти сховати труп ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_6 повернувся до будинку ОСОБА_8 та за допомогою брата ОСОБА_9 переніс труп ОСОБА_8 на територію власного домогосподарства. Далі, користуючись тим, що їх будинки розташовані на окраїні села та вулиця не людна, не побоюючись бути кимось поміченим, ОСОБА_6 за допомогою брата ОСОБА_9 на саморобній тачці, яка знаходилась на території його домогосподарства, повіз труп ОСОБА_8 далі по вулиці, де скинув його до закинутого колодязя, що розташований в хащах та малопомітний оточуючим, вживши тим самим всіх заходів, які на його думку унеможливлювали б виявлення трупу.

Крім того, 09.07.2020 року, у вечірній час (точного часу під час досудового розслідування не вдалося встановити), ОСОБА_6 після вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_8 яке мало місце 09.07.2020 року, близько 15:00 год., перебуваючи за місцем свого проживання, вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна. Достовірно знаючи, що в будинку, де проживав ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , знаходяться особисті речі ОСОБА_8 , він вирішив їх викрасти. Виконуючи задумане, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і не може йому завадити, ОСОБА_6 , таємно, через розбите вікно, проник до вищезазначеного будинку. Далі, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий умисел, ОСОБА_6 таємно викрав з приміщення даного будинку електрочайник «Livstar LSU 1157» вартістю 341,00 грн., мобільний телефон «Samsung GT-E1080i» (GT-E1200M) вартістю 242,50 грн. та покинув будинок. В цей же час, перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_8 , ОСОБА_6 помітив його велосипед. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 викрав велосипед ОСОБА_8 , вартість якого встановити не представилось можливим та з вищевказаним майном покинув домогосподарство останнього. Таким чином, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 583,50 грн.

Дії підозрюваного ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний із проникненням у житло, за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, вчинене з метою приховати інше кримінальне правопорушення та за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

15.07.2020 року ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

16.07.2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

17.07.2020 року ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.09.2020 року включно.

04.09.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме повідомлено про те, що від підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України.

Керівником Первомайської місцевої прокуратури 09.09.2020 року строк досудового розслідування продовжений до трьох місяців, тобто до 16 жовтня 2020 року.

Ухвалою слідчого судді від 11.09.2020 року ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою до 16 жовтня 2020 року.

Ухвалою слідчого судді від 09.10.2020 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 16 січня 2021 року.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання зазначив, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли та не зменшилися. При цьому, закінчити розслідування до спливу строку тримання ОСОБА_6 під вартою не виявляється можливим, через необхідність проведення низки слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що слідчим у клопотанні та прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а тримання ОСОБА_6 є виправданим, оскільки, інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування та під час судового розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З наданих суду матеріалів судового та кримінального проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України, один з яких, згідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та слідства, незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний знайомий з ними. Крім того, обставини вчинених кримінальних правопорушень свідчать про можливість безпосереднього впливу на них з боку підозрюваного з метою перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки спосіб вчинення інкримінованого кримінального правопорушення надає можливість припустити, що підозрюваний може застосовувати насильство.
Зазначені обставини вказують на те, що на даний час продовжують існувати ризики передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що ОСОБА_6 за місцем реєстрації характеризується негативно, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, тобто фактично не має стабільних та легальних засобів до існування, обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, у разі визнання винуватим йому загрожуватиме покарання до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, міцність соціальних зв`язків в місті його постійного мешкання, вік та стан здоров`я.

У даному кримінальному проваджені ухвалою слідчого судді від 09.10.2020 року строк досудового розслідування продовжений до шести місяців, тобто до 16 січня 2021 року.

Слідчим і прокурором у суді першої інстанції вмотивовано доведено що, на теперішній час не можливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження, оскільки необхідно отримати висновки судово-біологічної та судово-психіатричної експертиз, виконати вимоги ст. ст. 283, 290, 293 КПК України з підозрюваним, його захисником та потерпілою, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Вказані обставини, виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

В п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Враховуючи фактичні обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 та його особу, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2020 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 грудня 2020 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді