Справа № 590/957/20
Провадження № 1-кп/590/230/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року смт. Ямпіль

Ямпільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 18.05.2020, відносно :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Свеса Ямпільського району Сумської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
23.06.2003 Ямпільським районним судом Сумської області за ч. 3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
09.07.2004 Ямпільським районним судом Сумської області за ст. 15 ч.3 ст. 185 ч.3, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
14.08.2020 Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, суд
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 18 травня 2020 року, близько 02:00 години ночі, знаходячись разом з потерпілою ОСОБА_5 на законних підставах у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин до своєї матері ОСОБА_5 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс десять ударів кулаками обох рук в область обличчя та один удар ногою в поясницю зліва ОСОБА_5 , в результаті чого ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи №61 від 19.05.2020, отримані тілесні ушкодження: болюча припухлість м`яких тканин волосистої частини голови; синці в тім`яній ділянці справа, в потиличній ділянці, навколо обох очей, в ділянці перенісся, на лівій щоці з переходом на ліву скулову ділянку, у лівій завушній ділянці, напідвищенні великого пальця та на 1 фаланзі, в поперековій ділянці зліва, які по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно п.п.2.3.1а, 2.3.2а, 2.3.3 "Правил судового-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених наказом №6 МОЗ України "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України" від 17.01.1995р.).
Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що 18 травня 2020 року, близько 02:00 години ночі, знаходячись разом з потерпілою ОСОБА_5 у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин до своєї матері ОСОБА_5 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс десять ударів кулаками обох рук в область обличчя та один удар ногою в поясницю зліва ОСОБА_5 .
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про слухання справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, де просить справу слухати у її відсутності, до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру не має, цивільний позов подавати не бажає (а.с.24).
Таким чином, заслухавши пояснення обвинуваченого судом встановлено, що обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, погоджується із кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор у судовому засіданні не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, тобто обставини справи ніким не оспорюються.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду немає сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.
За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Згідно зі ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив кримінальний проступок, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 є рецидив злочину.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.
При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Враховуючи особу обвинуваченого, з урахуванням пом`якшуючої провину обставини - щирого каяття, думку потерпілої, яка не пред`явила до обвинуваченого претензій матеріального чи морального характеру, про що подала письмову заяву, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді громадських робіт.
При призначенні остаточної міри покарання суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 засуджений вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 14 серпня 2020 року за ч.1 ст.125 КК України, даний вирок набрав законної сили 14 вересня 2020 року, ним призначена міра покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Отже, так як обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення до постановлення зазначеного вироку, суд призначає остаточне покарання за сукупністю злочинів, за правилами ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368, 370, 371, ч.2,3 ст.373, ст.374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 14 серпня 2020 року більш суворим покаранням призначеним за даним вироком, остаточне покарання ОСОБА_3 визначити у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1