Справа №591/5125/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - Клімашевська
Номер провадження 11-сс/816/465/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представників потерпілої ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційні скарги представників потерпілої ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 01 вересня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби з покладенням виконання окремих обов`язав, відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У кримінальному провадженні № 0000129 від 09.07.2020 року, яке перебуває в провадженні СУ ГУНП в Сумській області, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

26.08.2020 року старший слідчий-криміналіст відділу СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 09.10.2020 року.

01.09.2020 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми у задоволені вказаного клопотання слідчого відмовлено та задоволено клопотання захисника і відносно підозрюваного ОСОБА_12 обрано інший, більш м`який запобіжний захід домашній арешт із забороною підозрюваному залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , у період з 20.00 год по 09.00 год. та з покладенням на нього виконання окремих обов`язків, а саме:

- прибувати до слідчого, слідчого судді, суду по першому виклику;

- не відлучатися за межі визначеного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк запобіжного заходу ОСОБА_10 встановлено до 09.10.2020 року.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді представники потерпілої ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційні скарги в яких:

- адвокат ОСОБА_6 просив ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 01.09.2020 року скасувати, дослідити матеріали справи та постановити нову ухвалу, якою просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою;

- адвокат ОСОБА_7 просив ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 01.09.2020 року скасувати і постановити нову ухвалу, якою просив задовольнити клопотання старшого слідчого-криміналіста відділу СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 про продовження підозрюваному ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 09.10.2020 року.

В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_6 вказував, що прокурором доведено як обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_10 підозри так і наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема того, що підозрюваний може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Їх існування підтверджується зібраними і дослідженими доказами, які правильно оцінені судом та обґрунтовано покладені ним в основу ухвали, а тому захисником не заперечуються. Водночас, на переконання апелянта, змінюючи підозрюваному запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби суд не врахував того, що ОСОБА_10 перебуваючи на волі може впливати на свідків та потерпілих. Звертав увагу, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є місцевим мешканцем та за допомогою впливових зв`язків може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може незаконно впливати на свідків та потерпілих. Просив врахувати, що на день подачі апеляційної скарги, ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_5 (матері померлого) шкоди не відшкодував. На думку захисника, заборона ОСОБА_10 залишати житло з 20.00 год по 09.00 год не забезпечить його належної процесуальної поведінки, а тому існують всі підстави для взяття його під варту.

Адвокат ОСОБА_7 теж наголошував на обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_10 підозри у вчинені кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України та наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, один з яких ризик можливого впливу на свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , слідчий суддя визнав обґрунтованим. Як наслідок слідчий суддя обрав ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати житло з 20.00 год по 09.00 год.

Водночас, без уваги суду залишилась та обставина, що вказані свідки, відповідно до протоколів їх допиту, матеріально залежні від підозрюваного, проживають в належному ОСОБА_10 будинку в с. Бухалове Л.Долинського району та на території належного йому господарства, за його ж вказівкою працюють пиляють дрова і за це від нього ж отримують плату і продукти харчування.

Свідки вказували, що ОСОБА_10 під загрозою вчинення відносно них неправомірних дій змушував їх надавати свідчення на його користь, тобто за рахунок їх неправдивих показань намагався штучно створити докази своєї непричетності до скоєння тяжкого злочину результатом якого є смерть людини.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого слідчий суддя вказав, що ризик незаконного впливу на свідків значно зменшився, оскільки згідно нотаріально посвідченої заяви потерпіла, а саме дружина померлого, не має до підозрюваного претензій матеріального і морального характеру.

З вказаним адвокат категорично не погоджувався, оскільки по-перше потерпілою у кримінальному провадженні визнана ОСОБА_5 (мати померлого), а по-друге, ні від ОСОБА_10 , ні від його родичів вона не отримувала жодного відшкодування, в тому числі і на поховання сина, в той час коли підозрюваний свою причетність до побиття покійного ОСОБА_16 визнає.

Крім того, сам факт відсутності претензій у дружини загиблого до підозрюваного ніяк не пов`язаний з встановленим ризиком і не може на нього впливати.

Крім цього, адвокат звертав увагу колегії суддів і на те, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на викладене, в тому числі і на те, що свідки безпосередньо працюють і проживають у підозрюваного, ризик можливого впливу на них не зменшився, більше того запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби не здатен унеможливити його реалізацію підозрюваним.

Також, апелянт звертав увагу на моральні якості і поведінку підозрюваного ОСОБА_10 після скоєння злочину, зокрема на те, що тілесні ушкодження ОСОБА_16 були заподіяні близько 23.10 08.07.2020 року, а помер потерпілий лише о 07.00 год ринку. ОСОБА_10 заподіявши потерпілому множинні переломи ребер з обох боків, які не могли залишитись не поміченими, швидку допомогу, яка б могла врятувати ОСОБА_16 життя, не викликав, а залишив помирати.

Наявність у підозрюваного постійного місця проживання, позитивної характеристики і малолітньої дитини, в даному випадку, не можуть бути підставами для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу. Єдиним заходом забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного буде тримання його під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілої ОСОБА_5 та її представників адвокатів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які вимоги своїх апеляційних підтримали, просили ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відносно підозрюваного ОСОБА_10 застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, думку прокурора ОСОБА_4 , яка апеляційні скарги підтримала, думки підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які проти задоволення вимог апеляційних скарг заперечили, просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

В провадженні СУ ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000129 від 09.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

09.07.2020 року о 23.02 год в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_10 було затримано (а.с. 23).

10.07.2020 року о 17.26 год ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 26).

12.07.2020 року ухвалою слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області відносно підозрюваного ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави строком до 05.09.2020 року включно (а.с. 39).

26.08.2020 року до Зарічного районного суду м. Суми звернувся старший слідчий-криміналіст відділу СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 09.10.2020 року.

01.09.2020 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми у задоволенні вказаного клопотання слідчого відмовлено, задоволено клопотання захисника та відносно підозрюваного ОСОБА_10 застосовано інший, більш м`який запобіжний захід домашній арешт в певний період доби, а саме з 20.00 год по 09.00 год та з покладенням на ОСОБА_10 виконання окремих обов`язків (а.с. 108).

Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України основними завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу та його продовження, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати всі обставини з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу до підозрюваного слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування того чи іншого запобіжного заходу.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, слідчий суддя погодився з обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_10 підозри за ч.2 ст. 121 КК України, з існуванням обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, зокрема і підстава визначена п. 2 ч.3 ст. 199 КПК України. Водночас слідчий суддя не погодився з позицією органів досудового розслідування про існування передбачених п.п. 1, 2, 4 ч.1 ст. 177 КПК України ризиків. З досліджених матеріалів та вислуханих пояснень учасників провадження, слідчий встановив наявність лише одного з перелічених ризиків, визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України здійснення незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, слідчий суддя визнав за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_10 менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою і застосував домашній арешт з покладенням на ОСОБА_10 ряд обов`язків, які той має неухильно дотримуватись, в тому числі і заборона у спілкуванні зі свідками.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, з ухвали слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 12.07.2020 року слідчим суддю було встановлено, що однією з підстав обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу є наявність передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків. Між тим, в клопотанні про продовження запобіжного заходу підозрюваному слідчий вже зазначає існування інших ризиків передбачених п.п. 1, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які на його переконання не зникли і продовжують існувати. При цьому, попри вказані суперечності, їх появу органами досудового розслідування не обґрунтовано.

Також, слідчим суддею встановлено, а органами досудового розслідування не спростовано того факту, що в ході огляду місця події і обшуку місця проживання підозрюваного вилучались речі по яким зараз проводяться експертизи, між тим, як стверджував підозрюваний він був готовий видати слідчим свої речі в які був одягнутий під час події злочину, однак їх у нього не взяли.

Не зважаючи на викладене, відповідно до змісту клопотання слідчий посилається як на один з ризиків можливе знищення або ж спотворення підозрюваним речей у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, з переліку заявлених органами до суворого розслідування ризиків, слідчий суддя обґрунтовано визнав таким, що дійсно існує це ризик того, що підозрюваний може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

На існування вказаного ризику також звертали увагу і апелянти, однак вважали що запобіжний захід у виді домашнього арешту, не здатен його забезпечити через те, що дані свідки проживають у підозрюваного і є від нього матеріально залежні.

Дослідивши висновки слідчого судді та доводи представників потерпілої, колегія суддів погоджується з тим, що вказаний ризик дійсно існує, однак унеможливлення його реалізації підозрюваним може забезпечити більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, зокрема такий, який обрав відносно підозрюваного ОСОБА_10 слідчий суддя домашній арешт із покладенням на ОСОБА_10 обов`язку заборони спілкування зі свідками.

Крім цього, в ході апеляційного розгляду справи колегією суддів встановлено, що особи, які зазначені в даному кримінальному провадженні як свідки, місце проживання підозрюваного після події злочину покинули та з ним не проживають.

Вказаний факт ні прокурором, ні апелянтами не спростовано та доказів протилежного колегії суддів не надано. Не надано доказів і того, що підозрюваний, після зміни відносно нього запобіжного заходу, не виконує покладені на нього обов`язки.

Попри встановлені обставини, слідчий суддя звернув увагу і на характеризуючі особу підозрюваного дані, зокрема на міцність його соціальних і сімейних зв`язків.

Вказане в своїй сукупності і стало обґрунтованою підставою, з якою за встановлених обставин погоджується і колегія суддів апеляційного суду, для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, який є найсуворішим та виключним запобіжним заходом з переліку можливих.

Щодо доводів апеляційних скарг представників потерпілої, які вказували на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_10 підозри, то вказана обставина слідчим суддею визнана такою, що дійсно має місце, як наслідок, при обранні хоч і м`якшого запобіжного заходу, однак слідчим суддею вона була врахована.

Також, в апеляційних скаргах обоє апелянтів вели мову про існування ризику можливого впливу підозрюваного на свідків, та висновки слідчого судді про те, що домашній арешт зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного в цій частині, вважали безпідставними, оскільки, за словами апелянтів:

- підозрюваний мешканець села в якому має певний вплив;

- свідки матеріально залежні від підозрюваного, проживають в належному ОСОБА_10 будинку в с. Бухалове Л.Долинського району та на території належного йому господарства, за його ж вказівкою працюють пиляють дрова і за це від нього ж отримують плату і продукти харчування;

- свідки вказували, що ОСОБА_10 під загрозою вчинення відносно них неправомірних дій змушував їх надавати свідчення на його користь.

Водночас по при викладені апелянтами доводи, колегія суддів звертає увагу на те, що останніми не наведено спростувань того, що свідки з підозрюваним на даний час вже не проживають. Також, апелянтами не надано доказів на підтвердження своїх висновків про тиск підозрюваного на свідків, про погрози чи залякування, якщо такі дійсно мали місце. Щодо впливовості підозрюваного, про яку вів мову апелянт ОСОБА_6 , то останній не навів обґрунтувань тому, яким чином вказана обставина на даній час вплинула на хід досудового розслідування чи на поведінку підозрюваного.

Щодо доводів іншого апелянта адвоката ОСОБА_7 , який категорично був не згодний з висновкам слідчого судді про те, що ризик можливого впливу на свідків зменшився з тих підстав, що дружина покійного не має до підозрюваного претензій матеріального і морального характеру, то до ник колегія суддів відноситься критично, оскільки навіть за таких висновків судді, вказаний ризик слідчий суддя визнав обґрунтованим та вжив заходів щодо унеможливлення його реалізації підозрюваним, а саме одним з обов`язків поклав на ОСОБА_10 заборону у спілкуванні зі свідками.

Щодо шкоди, про яку вели мову обоє апелянтів, як про таку, що підозрюваним ОСОБА_10 не відшкодована потерпілій, то колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи, на даному етапі досудового розслідування, відомостей про заявлений до ОСОБА_10 цивільний позов, не містять.

Щодо постзлочинної поведінки підозрюваного ОСОБА_10 , про яку вказував адвокат ОСОБА_7 , то вказана обставина підлягає врахуванню на стадії безпосереднього судового розгляду матеріалів кримінального провадження по суті, в разі спрямування обвинувального акту відносно ОСОБА_10 до суду.

Щодо характеризуючих особу підозрюваного, а саме про його постійне місце проживання, позитивна характеристика, малолітня дитина, на які посилався адвокат ОСОБА_7 , як на такі що не можуть слугувати підставою для зміни ОСОБА_10 запобіжного заходу, то колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що не лише ці обставини стали підставою зміни обраного підозрюваному запобіжного заходу, а сукупність інших встановлених слідчим суддею обставин, які ні стороною обвинувачення, ні апелянтами залишились не спростованими.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 01 вересня 2020 року, про обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є законною та обґрунтованою, яка постановлена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстави для її скасування та зміни обраного останнім запобіжного заходу на більш суворий тримання під вартою, про що ставиться питання в апеляційних скаргах представників потерпілої, відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 01 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого-криміналіста відділу СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 , про продовження підозрюваному ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та якою задоволено клопотання захисника і відносно ОСОБА_10 обрано запобіжний захід домашній арешт з покладенням на нього виконання окремих обов`язків, залишити без зміни, а апеляційні скарги представників потерпілої ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3