Номер провадження:1-кс/521/4225/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 ,

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Слідчий суддя, розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , діючого в інтересах ОСОБА_6 , подане в порядку ст. ст. 28, 114 КПК України про встановлення строку для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженні №0000222 від 16.04.2015 року

ВСТАНОВИВ:
З матеріалів клопотання вбачається, що 16.04.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

У фабулі з витягу ЄРДР зазначено: «16.01.2015 року ОСОБА_7 , знаходячись в гаражі її домоволодіння спричинив ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забію головного мозку легкового ступеня з посттравматичною нейроретинопатією обох глаз, закрита травма шийного і грудного відділів хребта, забій органів малого таза, ускладненням маточною кровотечею та викиднем малого терміну вагітності».

24.04.2015 року відносно ОСОБА_7 було складено повідомлення про підозру, в якому зазначено, що ОСОБА_7 нібито побив ОСОБА_8 , тобто умисно завдав їй удари руками в область голови і коліном в живіт, внаслідок чого, останній нібито були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ в формі забиття головного мозку легкого ступеня і закритою травмою шийного та грудного відділу хребта, тобто тілесні ушкодження середньої тяжкості, а також, в ньому вказано, що ОСОБА_7 нібито завдав їй тілесні ушкодження у вигляді забою органів малого таза, що ускладнилося маточним кровотечею і викликало переривання вагітності, тобто є тяжкими тілесними ушкодженнями.

29.04.2015 року слідчим винесено постанову про зупинення досудового розслідування та окрему постанову про оголошення ОСОБА_6 у розшук.

З 24.04.2015 року, на підставі зазначеного повідомлення про підозру, слідчий за погодженням з прокурором неодноразово складав та подавав до Малиновського районного суду м. Одеси клопотання про дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою приводу одночасно із клопотаннями про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою.

З 28.04.2015 року слідчими суддями Малиновського районного суду м. Одеси було неодноразово постановлено ухвалу про надання дозволу затримання ОСОБА_6 з метою його приводу до Малиновського районного суду міста Одеси для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

22 січня 2016 року постановами органу досудового розслідування було відновлено досудове розслідування, уточнено анкетні дані підозрюваного, складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та досудове розслідування знову зупинено.

У зв`язку з таким повідомленням про підозру від 24.04.2015 року та постановою про оголошення в розшук, ОСОБА_6 було внесено в базу даних Міністерства внутрішніх справ України відносно розшукуваних органами влади осіб та в базу обліків МОН Інтерполу.

30.03.2018 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси було задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, в ОУВП № 21 УДПтСУ в Одеській області без визначення розміру застави.

06.11.2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду по справі №521/16506/17 було скасовано вказану вище ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2018 року та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що в матеріалах відсутні докази про вручення 24.04.2015 ОСОБА_6 повідомлення про підозру. Крім того, не було надано доказів, які б свідчили про те, що слідчим було вжито заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України. За таких підстав апеляційний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного, у визначеному законом порядку, у відповідності до вимог ст. 42, 276-278 КПК України, у кримінальному провадженні №0000222 від 16.04.2015 року.

16.01.2020 було складено та погоджене прокурором ОСОБА_9 інше повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке за своїм змістом є аналогічному попередньому повідомленню про підозру від 24.04.2015 року та відбулася спроба його вручення за місцем мешканням батьків ОСОБА_6 . При цьому, як вказує адвокат у клопотанні, прокурору було достеменно відомо про те, що ОСОБА_6 давно проживає на території США, та звертався до відповідних органів з метою отримання імміграційних послуг/допомоги, що підтверджується повідомленням регіонального відділу безпеки посольства США в м. Києві від 21.03.2018 р., яким в тому числі прокурор ОСОБА_9 обґрунтовував у судовому засіданні клопотання про обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за результатом розгляду якого була постановлена ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2018 року. Таким чином, з огляду на доводи адвоката, викладені у клопотанні, прокурор порушив вимоги ст. ст. 42, 276-278, ч.7 ст. 135 КПК України та ч. 1 ст. 282 КПК України.

07.02.2020 року до Малиновського районного суду знову було подане клопотання слідчого про дозвіл на затримання ОСОБА_6 для його приводу в суд для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

20.02.2020 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/1947/20 було надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 для його приводу в суд для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

26.05.2020 постановами першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 постанови слідчого СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_11 про оголошення в розшук ОСОБА_6 від 29 квітня 2015 року та про зупинення досудового розслідування від 29 квітня 2015 року в кримінальному провадженні №0000222 були скасовані, як незаконні.

22 червня 2020 року постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_12 постанову Начальника СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 22 січня 2016 року про зупинення кримінального провадження №0000222 була скасована, як незаконна.

Отже, з огляду на скасування постанов про зупинення досудового розслідування, як незаконних, строки досудового розслідування вважаються такими, що спливали.

З урахуванням зазначеного, через більш ніж п`ять років з моменту внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування за вказаним кримінальним провадження наразі жодній особі не повідомлено про підозру, жодні дії на закінчення досудового розслідування не здійснюються, однак при цьому, слідчими та прокурорами вчиняються дії щодо ОСОБА_6 та його родини.

На думку адвоката, в даному випадку завданням цього кримінального провадження є не захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, що визначений в ст. 2 КПК України, а виключно незаконний тиск на ОСОБА_6 .

Вказані обставини, на думку адвоката ОСОБА_4 , свідчать про необхідність здійснення кримінального провадження у більш короткі, тому останній звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про встановлення строку в один місяць з моменту ухвалення судового рішення для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування (в порядку ст. ст. 28, 114 КПК України), по кримінальному провадженню №0000222 від 16.04.2015 року.

Адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні, кожен окремо, вимоги викладені у клопотанні підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволенні.

Крім того, адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що з огляду на те, що хоча ОСОБА_6 і не набув статусу підозрюваного, наразі останній перебуває, відповідно до положень п. 16-1 ч. 1 ст. 3 КПК України у статусі іншої особи, права та законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої здійснюються процесуальні дії, визначені КПК України.

При цьому, згідно положень ст. ст. 28, 113, 114 КПК України та з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення, зокрема до слідчого судді з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК України. З цього приводу склалася відповідна судова практика, яка знайшла своє відображення в численних судових рішеннях.

При цьому, критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

На даний момент за вказаним кримінальним провадженням жодній особі не повідомлено про підозру. Вказане кримінальне провадження здійснюється щодо одного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КПК України.

Матеріали досудового розслідування кримінального провадження у вигляді 2 томів здебільшого складаються з: 1) вимог та запитів сторони обвинувачення, основною метою яких є збирання інформації про сім`ю ОСОБА_13 , про надання відомостей паспорта, про перетин державного кордону і т. д., 2) процесуальних документів, пов`язаних з ОСОБА_6 (повідомлення про підозру, про оголошення в розшук, про зупинення, відновлення досудового розслідування, клопотання про застосування приводу та про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвали слідчих суддів Малиновського районного суду м. Одеси), 3) протоколів допиту свідків, експертиза проведені в межах іншого кримінального провадження до внесення відомостей до ЄРДР по цьому кримінальному провадженні, 4) різного роду листів щодо міжнародного розшуку ОСОБА_6 , доручень та рапортів; 5) процесуальних рішень про відмови слідчого в задоволені клопотань представника ОСОБА_6 .

Тобто, вказане кримінальне провадження не є складним. Щодо поведінки учасників кримінального провадження, то стороною обвинувачення неефективно здійснювалося досудове розслідування, слідчим та прокурором систематично було порушення вимог КПК України, позаяк ОСОБА_6 , не маючи процесуального статусу підозрюваного та жодних обов`язків, лише реалізовував свої конституційні права, а саме на працю та вільний вибір місця проживання.

Додатково адвокат зазначила про незаконність внесення відомостей в ЄРДР, відсутність доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення вказаного злочину та сумнівів щодо наявності події такого злочину, щодо відсутності належного виклику ОСОБА_6 , в порядку ст. 135 КПК України, підтверджень такого виклику згідно ст. 136 КПК України, щодо незаконного зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук ОСОБА_6 , неодноразового складання та подання клопотань про привід та застосування запобіжного заходу.

Прокурор заперечував проти розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 , вважаючи, що воно не підлягає розгляду, оскільки взагалі не передбачене діючим КПК України.

Разом з тим, прокурор зазначив про те, що відповідно до положень ст. 42 КПК України у сторони захисту немає права на подання відповідного клопотання. При цьому, посилався на положення ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 9, п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Прокурор вважає, що засади кримінального в даному випадку не застосовуються, оскільки строки досудового розслідування, його продовження, зупинення, тощо, чітко врегульовано положеннями ст. 219 КПК України та іншими статтями КПК України.

Більш того, з огляду на те, що адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечують набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного, у спосіб та порядок, передбачений КПК України, тобто не є стороною захисту, останні взагалі не можуть реалізовувати права, передбачені КПК України для підозрюваного, в тому числі подавати будь-які клопотання.

Прокурор не спростовував аргументи та доводи представників з інших питань, не надавав жодних доказів.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

1. Забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду є одними із завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України).

Процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії (ч. 1 ст. 113 КПК України).

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК України (ч. 2 ст. 113 КПК України).

Для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, зокрема слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого КПК України, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження (ч. 1 ст. 114 КПК України).

Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист (ч. 2 ст. 114 КПК України).

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень (ч. 1 ст. 28 КПК України).

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд (ч. 2 ст. 28 КПК України).

Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите (ч. 5 ст. 28 КПК України).

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом (ч. 6 ст. 28 КПК України).

Строк досудового розслідування є одним з видів процесуальних строків.

У постанові Касаційного кримінального суду від 18 жовтня 2019 р. по справі № 757/37346/18-к зазначено, що ч. 6 ст. 28 КПК України містить спеціальну норму, за якою підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом. Ця норма кореспондує із положеннями частин 1, 2 ст. 114 КПК України, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист. Отже, передбачений ч. 2 ст. 28 КПК України обов`язок слідчого судді стежити за дотриманням розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, не виключає можливості розгляду ним клопотань, поданих на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України, та встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України. Тому, доводи прокурора про те, що слідчий суддя постановив ухвалу не передбачену законом, не заслуговують на увагу.

При цьому, формулювання «слідчий суддя, суд має право» свідчить про те, що в даному питанні слідчий суддя, суд може здійснювати вибір варіанта рішення відповідно до власних міркувань, не обмежуючись одним чітко визначеним варіантом вирішення для конкретної ситуації, тобто має дискреційне повноваження.

Отже, з огляду на зазначене, слідчий суддя має повноваження встановлювати строк досудового розслідування (зокрема необхідний для завершення досудового розслідування) за клопотанням, як підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, так і іншої особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 223 КПК України).

Слідчим суддею у судовому засіданні встановлено, що 16.04.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

У фабулі з витягу ЄРДР зазначено: «16.01.2015 року ОСОБА_7 … спричинив ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження …».

24.04.2015 року відносно ОСОБА_7 було складено повідомлення про підозру, в якому зазначено, що ОСОБА_7 побив ОСОБА_8 .

29.04.2015 року слідчим винесено постанову про зупинення досудового розслідування та окрему постанову про оголошення ОСОБА_6 у розшук.

З 24.04.2015 року, на підставі зазначеного повідомлення про підозру, слідчий за погодженням з прокурором неодноразово складав та подавав до Малиновського районного суду м. Одеси клопотання про дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою приводу одночасно із клопотаннями про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою.

28.04.2015 року слідчим суддею Малиновського районного суду м. Одеси було постановлено ухвалу про надання дозволу затримання ОСОБА_6 з метою його приводу до Малиновського районного суду міста Одеси для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

22 січня 2016 року постановами органу досудового розслідування було відновлено досудове розслідування, уточнено анкетні дані підозрюваного, складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та досудове розслідування знову зупинено.

Ухвалами слідчих суддів Малиновського районного суду м. Одеси неодноразово було постановлено ухвали про затримання ОСОБА_6 з метою його приводу до Малиновського районного суду міста Одеси для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також було потсановлено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

16.01.20 складено повідомлення про підозру, знову ініційовано ряд процесуальних дій, заходів забезпечення кримінального провадження, та ін.

Викладене дозволяє зробити висновок, що досудове розслідування за цим кримінальним провадженням в цілому та окремі процесуальні дії за ним здійснюються виключно щодо ОСОБА_6 , відтак останній має процесуальний статус іншої особи, права та законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, передбачений п. 16-1) ч.1 ст. 3 КПК України, а відтак має право на подання такого клопотання згідно ч. 6 ст. 28, ст. 114 КПК України.

3. Отже, як було встановлено раніше, слідчий суддя має повноваження встановлювати строк досудового розслідування (зокрема необхідний для завершення досудового розслідування) за клопотанням іншої особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування.

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК).

Аналіз положень ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. ч. 1, 2 ст. 114 КПК дає підстави для висновку, що при розгляді клопотання про встановлення строку досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний встановити такі обставини:

встановлені під час кримінального провадження (ч. 1 ст. 114 КПК України), а саме:

складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо (п. 1 ч. 3 ст. 28 КПК України);

поведінка учасників кримінального провадження (п. 2 ч. 3 ст. 28 КПК України);

спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень (ч. 3 ст. 28 КПК України), зокрема:

неухильне додержання під час кримінального провадження прокурором, керівником органу досудового розслідування, слідчим, іншими службовими особами органів державної влади вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК України);

виконання процесуальних дій або сукупності процесуальних дій без невиправданої затримки (ч. 2 ст. 113 КПК України);

обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (досудового розслідування) у більш короткий строк, ніж той, що передбачений КПК України;

обставини, що обумовлюють строк, необхідний і достатній для проведення процесуальних дій для завершення досудового розслідування кримінального провадження, зокрема:

найкоротший строк для передачі кримінального провадження в суд або його закриття (ч. 5 ст. 28 КПК України);

дотримання меж граничних строків, передбачених КПК України (недопустимість перевищення таких меж) (ч. 1 ст. 28, ч.ч. 1, 2 ст. 114 КПК України);

достатність часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень (ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 114 КПК України);

відсутність перешкоджання реалізації права на захист (ч. 2 ст. 114 КПК України).

Складність кримінального провадження визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування (п. 1 ч. 3 ст. 28 КПК України).

На даний момент за вказаним кримінальним провадженням жодній особі не повідомлено про підозру. Вказане кримінальне провадження здійснюється щодо одного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КПК України.

В жодному з процесуальних документів кримінального провадження не зазначено відомості про складність цього кримінального провадження.

Проведення «великого обсягу слідчих дій» за цим кримінальним провадженням заперечується матеріалами досудового розслідування кримінального провадження в кількості 2 томів за яким більш ніж за 5 років проведено лише декілька слідчих дій.

Інші процесуальні дії не є слідчими, носять формальний («шаблонний») характер і не можуть бути охарактеризовані, як складні.

Відсутня будь-яка складность у досудовому розслідуванні цього кримінального провадження через «велику» кількість слідчих або процесуальних дій.

Викладене дозволяє зробити висновок, що такі ознаки кримінального провадження, як його здійснення щодо однієї особи, за одним фактом (за одним кримінальним правопорушенням), за відсутності будь-якої інформації про значний обсяг чи специфіку процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування кримінального провадження, виключають унеможливлюють оцінку цього кримінального провадження, як складного.

Що стосується поведінки учасників кримінального провадження, як важливої підстави вставлення того хто має відношення до невиправданої затримки в досудовому розслідуванні, слід зазначити наступне.

Адвокати зазначили про те, що в матеріалах досудового розслідування вказаного кримінального провадження відсутні докази того, що ОСОБА_6 , отримавши у передбачений законом спосіб відомості про виклик до слідчого, ухилився від явки для проведення процесуальних дій, тобто не виконано вимоги ст. 136 КПК України. Прокурор цього не спростував.

Незважаючи на це, встановлюючи чи було умисне переховування, чи дії, не пов`язані з цим, крім зазначених у п. п. 4,7,8 ч.1 статті 138 КПК України причин, а саме: відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик - необхідно з`ясувати, що громадянин не виїхав на сезонні роботи за контрактом; не перетинав кордон у зв`язку зі зміною місця проживання, тощо.

18.05.2015 року ОСОБА_6 перетнув державний кордон України в пункті перетину «Маяки-Удобне» та перетнув кордон з Молдовою не маючи ані статусу підозрюваного в межах вказаного кримінального провадження, ані жодних обмежень у виїзді за кордон. Отже, останній лише реалізовував свої конституційні права, передбачені ст. ст. 33, 43 Конституції України на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Отже, відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_6 може вважатися відповідальним за суттєві затримки в досудовому розслідуванні.

06.11.2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду по справі №521/16506/17 фактично було констатовано не набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного та порушення ОСОБА_6 права на свободу та особисту недоторканість, закріпленої у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. ст. 7, 8, 9, 11, 12, 17, 20, 21, 22 КПК України. Отже, ОСОБА_6 у спосіб та порядок, передбачений КПК України, - не набув статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні.

Велика кількість матеріалів здебільшого складається з клопотань про затримання ОСОБА_6 з метою його приводу до Малиновського районного суду міста Одеси для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотань про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Такі клопотання були складені, погоджені та подані до суду за відсутності статусу підозрюваного у ОСОБА_6 .

Крім цього, досудове розслідування вказаного кримінального провадження було двічі зупинене за відсутності у ОСОБА_6 статусу підозрюваного, в порушення вимог ст. 280 КПК України. Разом з тим, за відсутності у ОСОБА_6 статусу підозрюваного, в порушення вимог ст. 281 КПК України, останнього було оголошено у розшук окремою постановою, незважаючи на те, що досудове розслідування зупинялось.

З моменту внесення відомостей до ЄРДР (16.04.2015 року) доказів вчинення будь-якого кримінального правопорушення - не зібрано, жодній особі так і не було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного чи будь-якого іншого кримінального правопорушення.

Внесенням відомостей до ЄРДР послужили лише формальні підстави, які за час проведення досудового розслідування, незважаючи навіть на зібрання великої кількості матеріалів досудового розслідування - так і не знайшли свого підтвердження.

Не було проведено слідчих (розшукових) та процесуальних дій, результати яких б мали суттєве значення для судового розгляду, жодних доказів вчинення злочину - зібрано не було, жодній особі так і не було повідомлено про підозру.

ОСОБА_6 до цього часу перебуває в стані непевності про долю кримінального провадження проти нього. Такий стан є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01) від 30.03.2004.

Разом з тим, відсутня інформація про те, що стороною обвинувачення заплановано або проводяться наразі будь-які процесуальні, слідчі дії.

Строки проведення досудового розслідування встановлені ст. 219 КПК України та залежать від часу пред`явленні особі підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України зазначено, що головним обов`язком слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженню.

Матеріали досудового розслідування кримінального провадження вказують на те, що сторона обвинувачення впродовж усього досудового розслідування, протягом більш ніж п`яти років, мала у своєму розпорядженні необхідні ресурси для ефективного розслідування.

З моменту внесення відомостей до ЄРДР досудове розслідування проводилося різними слідчими та прокурорами, які змінювались, у яких було достатньо ресурсів для здійснення ефективного досудового розслідування за цим кримінальним провадженням.

Інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом (п.16-1, ч. 1 ст. 3 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Одним із критеріїв для визначення розумності строків кримінального провадження є спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом. (ч.ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 28 КПК України).

Дотримання розумних строків є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ «Фридлендер (Frydlender) проти Франції» зазначено, що «розумність» строку провадження по справі повинна оцінюватися в світлі обставин справи і з посиланням на наступні критерії: складність справи, дії заявника і відповідних державних органів, а також значущості спору для заявника.

Відповідно до позиції ЄСПЛ, у кримінальних справах «розумний строк», про який йдеться у ч. 1 ст. 6, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення. Це може відбутися раніше, ніж справа потрапить до суду (справа «Девеєр проти Бельгії» від 27.02.1980 р.); з дня, коли виписано ордер на арешт; з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу; з дати, коли було почато досудове слідство (справи «Вемхов проти ФРН» від 25.06.1968 р., «Ноймастер проти Австрії» від 27.06.1968 р., «Рингейзен проти Австрії» від 16.07.1971 р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ обчислення строку провадження у кримінальній справі може розпочинається навіть з моменту допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий вже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину, залежно від того, яка із зазначених подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі. У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" зазначено, що "момент, з якого ст. 6 Конвенції починає застосовуватись до "кримінальних" питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу "сутнісній", а не "формальній" концепції "обвинувачення", про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (п. 62 рішення ЄСПЛ від 18.01.2007 у справі "Шубінський проти Словенії" Subinski v. Slovenia))".

У рішенні по справі ЄСПЛ "Меріт проти України" (Merit v. Ukraine)" Суд зазначив, що стаття 13 гарантує ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі в разі порушення положень статті 6 параграфа 1 щодо розгляду справи упродовж розумного строку (див. рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], N 30210/96, з 156, ECHR 2000-XI). Суд повторює, що засіб є "ефективним", якщо він може бути використаний або для прискорення винесення судом рішення у справі, або для забезпечення заявника відповідним відшкодуванням за затримку, яка вже допущена (див. вказане вище рішення у справі "Кудла проти Польщі", параграфи 157-159).

У п. 97 рішення ЄСПЛ від 16.09.2010 у справі "Вітрук проти України" зазначено, що "в кримінальних справах "розумний строк", передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з того часу, коли особі було "пред`явлено обвинувачення", тобто, іншими словами, з моменту офіційного повідомлення заявника компетентним органом про те, що він обвинувачується у вчиненні злочину. Це визначення також застосовується до питання, чи мало місце "суттєве погіршення становища [підозрюваного]", чи ні. Щодо закінчення "відповідного строку", то в кримінальних справах період, передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, включає весь строк провадження у справі, у тому числі перегляд рішення в апеляції (п. 70 рішення ЄСПЛ у справі "Меріт проти України" (Merit v. Ukraine))".

Справу ЄСПЛ "Меріт проти України" (Merit v. Ukraine))", В ній заявник скаржився на порушення статті 6 параграфа 1 та статті 13 Конвенції щодо тривалості розгляду кримінальної справи відносно нього.

За твердженнями заявника, тривалість провадження порушила вимогу "розумного строку", закріплену статтею 6 параграфа 1 Конвенції, якою передбачено: "Кожний при вирішенні питання... щодо обгрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на ... розгляд упродовж розумного строку... судом..."

Суд у відповідному рішенні зазначив, що стаття 13 гарантує ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі в разі порушення положень статті 6 параграфа 1 щодо розгляду справи упродовж розумного строку (див. рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], N 30210/96, з 156, ECHR 2000-XI). Суд повторює, що засіб є "ефективним", якщо він може бути використаний або для прискорення винесення судом рішення у справі, або для забезпечення заявника відповідним відшкодуванням за затримку, яка вже допущена (див. вказане вище рішення у справі "Кудла проти Польщі", параграфи 157-159).

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КПК України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Отже, беручи до уваги вказані обставини - вважаю, що принцип розумність дотримання строків, в рамках вказаного кримінального провадження був порушений і існують об`єктивні підстави для встановлення розумного строку для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування кримінального провадження №0000222 від 16.04.2015.

Отже, беручи до уваги тривалий строк досудового розслідування, вважаю за необхідне встановити розумний строк для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для прийняття дій та процесуальних рішень в порядку закінчення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, тобто строк в три місяці з моменту ухвалення даного рішення

Викладені вище обставини свідчать про необхідність встановлення органу досудового розслідування процесуальних строків для вчинення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, оскільки досудове розслідування здійснюється повільно без достатньо вагомих аргументів, статус ОСОБА_6 органом досудового розслідування так і не визначений, що може призвести до порушення прав сторони кримінального провадження.

В той же час, беручи до уваги тривалий строк досудового розслідування, слідчий суддя зважає можливим встановити розумний строк для проведення всіх процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування (в порядку ст. 114 КПК України), по кримінальному провадженню, встановивши строк в три місяці з моменту отримання органом досудового розслідування даного рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 28, 113, 114 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 , діючого в інтересах ОСОБА_6 , про встановлення строку для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування (в порядку ст. 28, ст. 114 КПК України), по кримінальному провадженні №0000222 задовольнити частково.

Встановити строк в три місяці з моменту ухвалення даного судового рішення для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування кримінального провадження №0000222, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1