Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1487/20
Провадження № 1-кп/723/67/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець кримінальне провадження №0000097 від 05.02.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.332 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Посилається на те, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч.2 ст.332 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 7 років. Вказує на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Зазначає, що ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду, підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років (альтернативних видів покарання за даний злочин закон не передбачає), тому є підстави вважати, що ОСОБА_3 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватись від правосуддя. Крім того, Республікою Румунія від викликається для допиту на 27.01.2021.
Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного в даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що показання свідків та іншого підозрюваного відіграють важливу роль у доведеності вини ОСОБА_3 . Тому існує ризик того, що обвинувачений використовуючи своє становище та знайомство з іншим підозрюваним, може вплинути на нього, з метою зміни останнього своїх показань у суді.
Вважає неможливим запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Просить застосувати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів із забороною цілодобового залишення ним житлового будинку в АДРЕСА_1 з покладенням наступних обов`язків: прибувати до прокурора або суду на першу вимогу, не залишати місце фактичного проживання без дозволу прокурора або суду.
В судовому засіданні обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора, так як виконує свої обов`язки як обвинувачений.
Захисник обвинуваченого заперечив проти клопотання прокурора, вказуючи на те, що з часу завершення дії запобіжного заходу у вересні 2020 року ОСОБА_3 виконує свої зобов`язання, з`являється за судовими викликами, що свідчить про відсутність наміру ухилитися від суду. ОСОБА_3 не вчиняв будь-яких дій щодо впливу на іншого обвинуваченого чи свідків, в тому числі і під час відсутності будь-якого запобіжного заходу, а прокурором не надано доказів на підтвердження наявності такого ризику. Також з часу припинення дії запобіжного заходу зі сторони ОСОБА_3 не було вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, а прокурором також не доведено наявність цього ризику. Вказує на те, що в обвинуваченого є двоє малолітніх дітей, які він повинен утримувати, а цілодобовий домашній арешт позбавляє можливості працювати. Вважає, що достатнім є застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладанням обов`язку з`являтися до суду.
Згідно ч.1, ч.2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання ; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Частинами 1 та 2 ст.194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

З огляду на заявлення клопотання про застосування запобіжного заходу в ході судового розгляду кримінального провадження, суд вважає, що доказуванню підлягають наявність достатніх підстав вважати існування ризиків, на які посилається прокурор, а також недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання таким ризикам.

Судом встановлено, що в ході досудового розслідування 03.03.2020 р. підозрюваному ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався судом в ході розгляду кримінального провадження, востаннє 23 червня 2020 року на 2 місяці.

Прокурор вважає наявним ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також на виклик для допиту в Республіку Румунію на 27.01.2021 р.

Суд вважає, що тяжкість покарання саме по собі не є тією обставиною, яка дає достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, а виклик до компетентного органу іншої держави свідчить про наявність законної підстави поїздки до цієї країни. Крім того, слід зазначити, що після закінчення дії ухвали суду від 23.06.2020 р. поведінка обвинуваченого не свідчить про наявність наміру переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності.

Також суд вважає недоведеним ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, як про це зазначено в клопотанні. Слід зазначити, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 є одним обвинуваченим. Посилання на те, що останній, використовуючи своє становище та знайомство з іншим підозрюваним, може вплинути на нього з метою зміни своїх показань в суді, є нічим не підтвердженим, та взагалі не зазначено, які показання іншого підозрюваного, і яким чином такі показання можуть бути враховані в даному кримінальному провадженні. Щодо незаконного впливу на свідків прокурором не наведено будь-яких обґрунтувань, які б давали підстави вважати наявність вказаного ризику.

На думку суду, також є недоведеним наявність ризику вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, так як не наведено обставин, які б вказували на такі дії зі сторони обвинуваченого.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про недоведеність ризиків, наведених прокурором в клопотанні в обґрунтування обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, то питання щодо можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не з`ясовується.

Відповідно до ч.3 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу слід відмовити за його недоведеністю.

Керуючись ст.ст.177,178,194, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобового залишення житла щодо обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 прибувати Сторожинецького районного суду Чернівецької області за кожною вимогою суду.
Суддя: