В И Р О К
Іменем України
22.12.2020 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
із участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 01.09.2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Кальне Козівського району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, раніше судимого: вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2009 року за ч.3 ст.185, ст.104 КК України на чотири роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на два роки, вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 30.11.2009 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі, вироком Бродівського районного суду Львівської області від 07.10.2010 року за ч.3 ст.185, ст.70 КК України на чотири роки десять місяців позбавлення волі, вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20.05.2014 року за ч.3 ст.185 КК України на три роки один місяць позбавлення волі, звільненого 10.11.2017 року з місць позбавлення волі після відбуття покарання,
у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, зокрема за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2009 року, а востаннє за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20.05.2014 року, у вечірній час 30.08.2020 року (більш точного часу не встановлено), перебуваючи біля зупинки громадського транспорту, що розташована по вул. Москаленка в м.Жмеринка Вінницької області, помітив на лавці вказаної зупинки мобільний телефон "Nokia" моделі "3.1 Plus" в корпусі кольору індиго, який належить ОСОБА_5 , після чого у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення даного мобільного телефону для особистих потреб. Далі, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння вказаним майном, бажаючи збагатитись за рахунок чужої власності, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу ОСОБА_4 викрав вказаний вище мобільний телефон, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 09.09.2020 року №6208/20-21 становить 2353,46 грн, після чого із викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на зазначену суму.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю. Пояснив, що ввечері 30.08.2020 року він на велосипеді транспортував яблука на пункт їх прийому, рухаючись по вул. Москаленка в м.Жмеринка. На одній із зупинок громадського транспорту побачив незнайомого чоловіка, який сидів у напівлежачому стані. Незнайомець попросив його викликати для нього таксі, задля чого він рушив до одного свого знайомого, який мешкав неподалік, але того не виявилось вдома і він повернувся назад. Чоловіка на зупинці вже не було, а на лавці він побачив чужий мобільний телефон, який вирішив взяти собі, щоб мати його вдома. Виявлений телефон поклав у свою кишеню і разом з ним повернувся додому. Невдовзі даний мобільний телефон віддав у користування своїй тітці, у якої через деякий час потому його вилучили працівники поліції. Особисто він не виймав з того телефону сім-картку. До відділу поліції чи органу місцевого самоврядування вказаний телефон не передавав, бо не знав про такий обов`язок. Власника телефону самостійно не розшукував ні в який спосіб. Із найменуванням та визначеною вартістю викраденого ним майна погодився. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 за його належним викликом в судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву, за змістом якої просив розгляд справи провести без його участі, а також поклався на розсуд суду щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Сторонами заявлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин; їх позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши сталу думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення не є складним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлюючи неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції сторін з вказаних питань.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючою ознакою вчинення крадіжки повторно, оскільки її вчинено до закінчення строків погашення судимості за вчинені злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України відповідно, перебіг строку погашення судимості ОСОБА_4 за вчинення яких переривався у зв`язку із вчиненням ним інших злочинів.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення даного кримінального правопорушення мав повнолітній вік (а.к.п.63-64), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів (а.к.п.43-44,62); за місцем постійного проживання він характеризується позитивно (а.к.п.40), на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебував і не перебуває (а.к.п.41,42), згідно власних пояснень існує за рахунок випадкових заробітків та не має статусу безробітної особи.
Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
Відомості за змістом характеристики квартального комітету "Постройки" м.Жмеринка від 21.09.2020 року (а.к.п.40) щодо спільного виховання із співмешканкою ОСОБА_7 малолітньої дитини ОСОБА_4 суд не відносить до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, оскільки за фактом неперебування останнього у зареєстрованому шлюбі ним не здійснено визнання батьківства стосовно цієї дитини у встановленому порядку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Згідно висновків досудової доповіді, складеної Жмеринським міськрайонним відділом з питань пробації 15.12.2020 року, встановлено обставини притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності одноразово упродовж року за вчинення адміністративного правопорушення, що посягає на громадський порядок, оцінено високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 та високий рівень небезпеки для суспільства; також визначено неможливим застосування соціально-виховних заходів, необхідних для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних злочинів, без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с.30-32).
З урахуванням наведеного, враховуючи позицію потерпілого ОСОБА_5 , який не вимагав суворого покарання, з огляду на наявність обставин, що пом`якшують відповідальність, та за відсутності обставин, які обтяжують відповідальність, приймаючи до уваги висновки досудової доповіді, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень необхідним та достатнім є застосування щодо нього покарання у виді арешту, визначаючи недоцільним у даному конкретному випадку застосування більш суворих покарань у виді обмедення волі або позбавлення волі. Судом також не вбачається підстав застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст.69, 69-1, 75 КК України з передбачених законом обмежень.
Цивільного позову не заявлено.
Речовий доказ: мобільний телефон "Nokia" моделі "3.1 Plus" синього кольору, який зберігаються у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області, підлягає поверненню за належністю потерпілому ОСОБА_5 (а.к.п.79,80).
Відтак арешт, накладений на вказане тимчасово вилучене майно ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.09.2020 року (а.к.п.30), підлягає скасуванню судом.
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 326,88 грн слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави (а.к.п.37).
Клопотань про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не представлено.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на чотири місяці.
Строк відбування покарання відраховувати ОСОБА_4 з часу його затримання в порядку виконання даного вироку суду.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.09.2020 року на мобільний телефон "Nokia" моделі "3.1 Plus" синього кольору.
Речовий доказ: мобільний телефон "Nokia" моделі "3.1 Plus", який зберігаються у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути за належністю потерпілому ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 326 гривень 88 копійок процесуальних витрат на залучення експерта.
Вирок набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в порядку ст.394 КПК України, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1