Ухвала
іменем України

10 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 751/6120/19
провадження № 51-3646ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2020 року й ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 6 травня 2020 року щодо нього в межах кримінального провадження 0000304 від 16 січня 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2012 року за ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, відповідно до ст. 81 КПК звільненого 19 серпня 2016 року умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці

21 день,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК.
Встановлені обставини
За вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання

у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Також вирішено питання щодо судових витрат та долю речових доказів.
Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 6 травня 2020 року залишив

без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а зазначений вирок районного суду без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Крім того, порушує питання про витребування від оператора мобільного зв`язку інформації щодо місця свого перебування й телефонних розмов за 15 січня 2019 року для дослідження цих доказів у касаційному провадженні.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність

чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України

про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, допустили суди при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,

а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено

в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону у своїй касаційній скарзі засуджений не посилається на конкретну з підстав, передбачених ч. 1

ст. 438 КПК, для скасування оскаржуваних судових рішень.
Касаційна скарга не містить посилань на конкретні норми матеріального і процесуального права, порушені, на думку засудженого, місцевим та апеляційним судами, а також обгрунтування того, у чому полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обгрунтованість оскаржуваних рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку й ухвали відповідно до статей 284, 370, 412414 цього Кодексу і ч. 2 ст. 186 КК у їх взаємозв`язку.
Засуджений вказує на те, що суд не взяв до уваги його клопотання, проте

не зазначає, яким чином його клопотання були вирішені судами першої й апеляційної інстанцій та які рішення були прийняті цими судами за результатом розгляду згаданих клопотань.
Засуджений не зазначив, чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно

не задовольнив, та яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також засуджений у касаційній скарзі не навів конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду

на спростування доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі з посиланням

на конкретні положення процесуального та матеріального права. Натомість він наголошує на однобічності й неповноті судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та порушує питання про дослідження доказів, необхідність дати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дали районний та апеляційний суди, що відповідно до статей 433, 438 КПК

не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Вимоги касаційної скарги лише про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції без вирішення питання щодо вироку місцевого суду не узгоджуються з положеннями статей 433 і 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, відповідно до яких цей суд має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2020 року й ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 6 травня 2020 року щодо нього залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3