Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2019 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Києві, клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 К.Чаплигіним, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 К.Чаплигіним, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

У клопотанні слідчий зазначає, що «У провадженні СВ Подільського УП ГУНП України у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000103 від 06.01.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 2 ст.15, ч. 4 ст.190, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 358 ,ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 365-2, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365-2, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, діючи узгоджено групою осіб, вступили в попередню злочинну змову та заволоділи шляхом обману нерухомим майном в особливо великих розмірах за допомогою підроблених договорів, які містили завідомо неправдиві відомості, зокрема об`єктами нерухомості, розташованими на території м. Києва.

Так, в ході досудового розслідування встановлені факти незаконного вибуття з власності, зокрема, об`єктів нерухомості за адресами: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення №23; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

Так, житлова квартира за адресою: АДРЕСА_2 .належала ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 15.10.2008.

Після смерті ОСОБА_4 03.12.2015, дана квартира повинна б була перейти у спадок його матері ОСОБА_5 , проте на підставі підробленого договору, посвідченого 25.06.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №1469 право власності на вказану квартиру було зареєстроване за ОСОБА_7 .

Разом з цим відповідно до інформації з Київського державного нотаріального архіву за реєстровим №1469 від 25.06.2009 року засвідчено копії акту прийому-передачі приміщення.

В подальшому було організовано проведення ряду фіктивних реєстраційних дій, в результаті чого право власності на дану квартиру перейшло до ОСОБА_8 .

На даний час у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкрито два розділи щодо одного об`єкту нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Житлова квартира за адресою: АДРЕСА_3 належала на праві власності громадянці ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.08.1993.

У подальшому державним реєстратором КП «Пріоритет» ОСОБА_10 дану квартиру було зареєстровано на підставну особу - ОСОБА_11 та в подальшому 08.06.2018 на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2018 нотаріусом ОСОБА_12 перереєстровано на цивільну дружину ОСОБА_13 - ОСОБА_14 .

Зазначена громадянка не мала реальної змоги придбати вказаний об`єкт нерухомості по її ринковій вартості, у зв`язку з відсутністю необхідної суми грошових коштів.

Відповідно до наданих показань ОСОБА_9 свою квартиру остання нікому не продавала та наразі існує судова справа на розгляді у Солом`янському районному суді міста Києва.

Нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_6 . належало ОСОБА_15 на підставі договору купівлі продажу від 06.06.2000, який помер 17.11.2013.

Відповідно до закону дане приміщення згідно закону повинно б було бути успадкованим братом померлого ОСОБА_16 , однак за сприяння на даний час невстановлених осіб, факт наявності даного приміщення було приховане від ОСОБА_16 .

В подальшому ОСОБА_13 організовано виготовлення підроблених документів та проведення незаконних первинних реєстраційних дій, що в подальшому дало змогу приватному нотаріусу ОСОБА_12 зареєструвати його на підконтрольну ОСОБА_13 особу, а саме ОСОБА_17 .

На даний час, дане приміщення фактично контролюється ОСОБА_13 , та здається ним в оренду за 30 тис. грн. на місяць особам турецької національності.

Нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2004 також належало ОСОБА_15 та після його смерті за аналогічною схемою незаконно захоплене ОСОБА_13 . Спочатку на підставі підробленого договору дарування 28.04.2016 було зареєстровано на ОСОБА_18 , який на даний час знаходиться у розшуку у зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування за вчинення злочинів передбачених ч. 4 ст. 190 КК України за підозрою у заволодінні іншим майном ОСОБА_15 .

В подальшому 30.05.2016 за допомогою нотаріуса ОСОБА_12 дане приміщення було оформлено на цивільну дружину рідного брата ОСОБА_13 ОСОБА_19 , однак продовжувало контролюватися ОСОБА_13 та здаватися ним в оренду під салон з продажу матраців. У зв`язку із тим, що у ОСОБА_13 виникли фінансові проблеми, останній продав дане приміщення законному вигодо набувачеві ОСОБА_20 , попередньо провівши проміжну реєстрацію на підконтрольного ОСОБА_21 , з метою відведення юридичних наслідків від цивільної дружини брата.

Житлова квартира за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.02.2010 та житлова квартира за адресою: АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 27.10.1998 належали ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно наявної інформації, ОСОБА_13 без відома та згоди ОСОБА_22 , шляхом підробки документів, без її присутності та за сприяння підконтрольного приватного нотаріуса ОСОБА_12 організував перереєстрацію даних квартир на підконтрольну йому особу ОСОБА_17 .

Так квартира по АДРЕСА_5 , була перереєстрована 18.02.2019, а квартира по АДРЕСА_4 було перереєстрована 14.02.2019.

Дані реєстрації відбулися на підставі договорів довічного утримання ОСОБА_17 . ОСОБА_22 .. Фактично згідно отриманої інформації ОСОБА_17 , являється особою із низьким матеріальним забезпеченням та фактично виконувати взяті на себе зобов`язання не в змозі, проживає у іншому місті, та погодився на використання його документів для даних цілей за невелику грошову винагороду.

Документи на вказані квартири зберігаються у ОСОБА_13 . Підготовкою необхідних документів необхідних для реєстраційних дій вказаних об`єктів нерухомості за вказівкою ОСОБА_13 займалася ОСОБА_23 .

Таким чином, реєстрація права власності на квартири, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 відбулася за підробленими документами, без законних на те підстав.

Разом з цим, в ході досудового розслідування прокурором надано доручення співробітникам КМУ ДВБ НП України на проведення слідчих (розшукових) дій з метою встановлення осіб, що причетні до протиправної діяльності.

В ході виконання вказаного доручення встановлено, що до протиправної діяльності, що виявилось у заволодінні об`єктами нерухомості причетний ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкають за адресою: АДРЕСА_7 (згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником є ОСОБА_26 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Встановлено, що ОСОБА_25 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_24 , відповідає за збереження правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомості, що є предметами злочинних посягань, представляє інтереси фіктивних власників об`єктів нерухомості при їх реалізації у нотаріусів, здійснює на себе реєстрації прав власності таких об`єктів, веде пошук громадян, які за грошову винагороду здійснюють на себе реєстрацію прав власності на об`єкти нерухомості, тощо.

24.12.2019 на підставі ухвали Подільського районного суду від 03.12.2019 проведено обшук у квартирі АДРЕСА_8 , за місцем проживання ОСОБА_25 та ОСОБА_24 вилучено документи, а саме:

1. Заперечення до Дніпровського районного суду міста Києва цивільна справа 755/226715ц Головуючому судді ОСОБА_27 , про визнання недійсним договорів купівлі-продажу часток у статутних капіталах ТзОВ «Сканер» та ТзОВ «Компанія Селена» укладених 26.11.2013 між ОСОБА_15 з однієї сторони та ОСОБА_28 та ОСОБА_18 з іншої сторони.

2. Чорнові записи, щодо пояснень ОСОБА_29 стосовно об`єктів нерухомого майна до яких має відношення ОСОБА_30 .

3. Копія запит до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, подана приватним нотаріусом ОСОБА_31 від 18.07.2017 зареєстрована за вих. № 260/01-16.

4. Копія статуту ТОВ «Сканер».

5. Копія договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Компанія Селена» від 26.11.2013, у якому зазначено підписи сторін, а саме: продавець ОСОБА_15 та покупець ОСОБА_28 2 шт.

6. Договір купівлі-продажу 8043/2018/1112361 транспортного засобу виготовлений 20.09.2018, продавцем якого являється ОСОБА_12 , а покупець ОСОБА_25 , договір оформлений та підписаний сторонами в сервісному центрі 8043 РСЦ МВС в Києві, 2 шт

7. Копія паспорта та ідентифікаційний код гр. ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на 3 арк.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Крім цього, вилучені документи у ОСОБА_25 та ОСОБА_24 підлягають додатковому дослідженню, огляду, зокрема проведенню почеркознавчих експертиз та технічних експертиз документів, що без накладення арешту реалізувати не можливо.

Вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, вилучені речі відповідають критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України.

24.12.2019 вилучене майно слідчим Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_33 визнано речовими доказами.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення такого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Враховуючи вищевикладене, а також те що вказані речі можуть бути доказами під час судового розгляду, є знаряддям кримінального правопорушення, а також зберегли на собі його сліди, з метою збереження речових доказів, керуючись вимогами ст.ст. 40, 167, 170, 171 КПК України, слідчий просить накласти арешт у кримінальнмоу провадженні №0000103, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 2 ст.15, ч. 4 ст.190, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 358,ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 365-2, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365-2, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 263 КК України на майно, яке перебувало у фактичному володінні ОСОБА_25 та ОСОБА_24 та вилучено 24.12.2019 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_7 а саме на:

1. Заперечення до Дніпровського районного суду міста Києва цивільна справа 755/226715ц Головуючому судді ОСОБА_27 , про визнання недійсним договорів купівлі-продажу часток у статутних капіталах ТзОВ «Сканер» та ТзОВ «Компанія Селена» укладених 26.11.2013 між ОСОБА_15 з однієї сторони та ОСОБА_28 та ОСОБА_18 з іншої сторони.

2. Чорнові записи, щодо пояснень ОСОБА_29 стосовно об`єктів нерухомого майна до яких має відношення ОСОБА_30 .

3. Копія запит до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, подана приватним нотаріусом ОСОБА_31 від 18.07.2017 зареєстрована за вих. № 260/01-16.

4. Копія статуту ТОВ «Сканер».

5. Копія договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Компанія Селена» від 26.11.2013, у якому зазначено підписи сторін, а саме: продавець ОСОБА_15 та покупець ОСОБА_28 2 шт.

6. Договір купівлі-продажу 8043/2018/1112361 транспортного засобу виготовлений 20.09.2018, продавцем якого являється ОСОБА_12 , а покупець ОСОБА_25 , договір оформлений та підписаний сторонами в сервісному центрі 8043 РСЦ МВС в Києві, 2 шт

7. Копія паспорта та ідентифікаційний код гр. ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на 3 арк., які є знаряддями злочину.»

У судове засідання прокурор, слідчий, власник майна не з`явилися, про місце і час розгляду клопотання повідомлені

Неприбуття у судове засідання вказаних соіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається наявність достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Як передбачено ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст.190, ч. 2 ст.15, ч. 4 ст.190, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 358 ,ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 365-2, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365-2, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 263 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 06.01.2016.

Враховуючи викладене, з метою належного збереження речового доказу слідчий просить накласти арешт на вказане майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання щодо накладення арешту на майно відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, тому слідчий суддя вбачає наявність правових підстав для задоволення клопотання, та накладення арешту на майно, з метою забезпечення речового доказу у кримінальному провадженні № 0000103 від 06.01.2016, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 2 ст.15, ч. 4 ст.190, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 358 ,ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 365-2, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 365-2, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 131, 168, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 К.Чаплигіним, про арешт майна.

Накласти арешт на на майно, яке перебувало у фактичному володінні ОСОБА_25 та ОСОБА_24 та вилучено 24.12.2019 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_7 , зокрема, на:

1. Заперечення до Дніпровського районного суду міста Києва цивільна справа 755/226715ц Головуючому судді ОСОБА_27 , про визнання недійсним договорів купівлі-продажу часток у статутних капіталах ТзОВ «Сканер» та ТзОВ «Компанія Селена» укладених 26.11.2013 між ОСОБА_15 з однієї сторони та ОСОБА_28 та ОСОБА_18 з іншої сторони;

2. Чорнові записи, щодо пояснень ОСОБА_29 стосовно об`єктів нерухомого майна до яких має відношення ОСОБА_30 ;

3. Копію запиту до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, подана приватним нотаріусом ОСОБА_31 від 18.07.2017 зареєстрована за вих. № 260/01-16;

4. Копію статуту ТОВ «Сканер»;

5. Копію договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Компанія Селена» від 26.11.2013, у якому зазначено підписи сторін, а саме: продавець ОСОБА_15 та покупець ОСОБА_28 2 од;

6. Договір купівлі-продажу 8043/2018/1112361 транспортного засобу виготовлений 20.09.2018, продавцем якого являється ОСОБА_12 , а покупець ОСОБА_25 , договір оформлений та підписаний сторонами в сервісному центрі 8043 РСЦ МВС в Києві, 2 од;

7. Копію паспорта та ідентифікаційний коду гр. ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на 3 арк.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим або прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1