Справа № 438/1556/20
Провадження № 1-кс/438/299/2020
УХВАЛА
20 листопада 2020 року м.Борислав

Слідчий суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання дізнавача-інспектора СД Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з заступником начальника Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 жовтня 2020 року за № 0000079 за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, про арешт майна,

за участю учасників кримінального провадження: дізнавача ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

16 листопада 2020 року дізнавач-інспектор СД Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до слідчого судді Бориславського міського суду про накладення арешту на мобільний телефон марки 2Е Е240, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та вилучено 14 листопада 2020 в ході огляду місця події у приміщенні Бориславського ВП ДВП ГУ НП у Львівській області на вул. В. Великого, 30 у м. Борислав Львівської області, котрий належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_1 ; заборонити на термін накладення арешту відчуження, розпорядження та використання фізичним та юридичним особам вищевказаним майном.

В обґрунтування клопотання дізнавач посилається на те, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000079 встановлено, що 19.10.2020 до Бориславського ВП ДВП ГУНП у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що 14.10.2020 невідома особа з палати №1 терапевтичного відділення КНП "Центральна міська лікарня м. Борислава", шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон, чим завдала матеріальної шкоди на суму 850 гривень. Телефон марки 2Е Е240, чорного кольору належав потерпілій ОСОБА_5 , яка під час допиту повідомила, що 14.10.2020 близько 15 год залишила його в приміщенні палати №1 терапевтичного відділення Бориславської міської лікарні, що за адресою: м. Борислав, вул. Куліша 41а, де перебувала на стаціонарному лікуванні. Вийшовши з палати на 10-15 хв в інше приміщення, вона почула звук дверей палати, вийшла в коридор та побачила, як з її палати виходить візуально знайомий їй чоловік ромської національності. Повернувшись в палату, виявила відсутність свого телефону. Крім цього, дізнавач навів у клопотанні зміст пояснень гр. ОСОБА_7 , яка пояснила, що всередині жовтня 2020 року перебувала на лікуванні в терапевтичному відділенні КНП "Центральна міська лікарня м. Борислава", поруч із входом у терапевтичне відділення сіла на лавку, під котрою помітила мобільний телефон, який забрала та згодом зберігала за місцем свого проживання. Про знахідку розповіла своєму сину ОСОБА_8 . Згідно з відповіддю ПТ «Ломбард «Фінанс» від 02.11.2020 15.10.2020 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здавав у відділення даного ломбарду мобільний телефон марки 2Е Е240, ІМЕІ НОМЕР_2 . 14.11.2020 дізнавачем на підставі заяви ОСОБА_7 вилучено вказаний мобільний телефон, та цього ж числа винесено постанову про визнання його речовим доказом. Також дізнавач послався на положення ст.98, ч.1, ч.2 ст. 167, ч.2 ст.168, ч.1, ч.2, ч.3 ст.170 КПК України та зазначив, що вищевказане вилучене майно є речовим доказом, об?єктом кримінально протиправних дій, зволікання з накладенням арешту може мати наслідком втрату доказів та слідів, що перешкодить проведенню всебічного та повного досудового розслідування в кримінальному провадженні.

У судовому засіданні дізнавач ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, при цьому не заперечив проти надання власниці майна ОСОБА_5 права користуватися мобільним телефоном. Прокурор у судове засідання не прибув, був належно повідомлений про час та місце розгляду клопотання.

Особа, у власності якої перебувало майно, - ОСОБА_5 в судовому засіданні просить задоволити клопотання дізнавача частково, не заперечила проти накладення арешту на її майно, проте просить надати їй можливість користуватися телефоном.

Вислухавши учасників кримінального провадження, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання дізнавача підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Відповідно до змісту ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У провадженні підрозділу дізнання Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 20.10.2020 в ЄРДР за № 0000079 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Дізнання проводиться за фактом крадіжки невідомою особою 19.10.2020 з палати №1 терапевтичного відділення КНП "Центральна міська лікарня м. Борислава" мобільного телефону марки 2Е Е240, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чим завдано матеріальної шкоди на суму 850 гривень потерпілій ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування встановлено, що 15.10.2020 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здавав у відділення ПТ «Ломбард «Фінанс» мобільний телефон марки 2Е Е240, ІМЕІ НОМЕР_2 , що стверджується копією відповідного листа ПТ «Ломбард «Фінанс» від 02.11.2020.

14 листопада 2020 року дізнавачем-інспектором СД Бориславського ВП ДВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 на підставі заяви ОСОБА_7 вилучено вказаний мобільний телефон, та постановою дізнавача від 14.11.2020 вищезазначений вилучений предмет, на який дізнавач просить накласти арешт, було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, та передано до камери збереження речових доказів Бориславського відділення поліції.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Наведене свідчить про те, що майно, на яке дізнавач просить накласти арешт, є тимчасово вилученим майном, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказане клопотання подане дізнавачем до суду в строк, встановлений ч.5 ст.171 КПК України.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачаються достатні підстави вважати, що вилучена річ може бути речовим доказом у кримінальному провадженні №0000079, оскільки має ознаки, визначені ч.1 ст.98 КПК України (була предметом кримінально протиправних дій), вказане майно є тимчасово вилученим майном. З метою попередження негативних наслідків, зокрема, з метою забезпечення збереження речового доказу, - необхідно накласти арешт на зазначене майно. З поданих дізнавачем матеріалів вбачається наявність підстав для часткового задоволення клопотання, зокрема, про накладення на вилучене майно арешту, що полягає в тимчасовому позбавленні можливості розпоряджатися та відчужувати таке майно за ухвалою слідчого судді до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, оскільки її незастосування може призвести до втрати доказів, перешкоджанню всебічного, повного досудового розслідування в кримінальному провадженні, з`ясуванню дійсних обставин події кримінального правопорушення. Таке обмеження права власності в даному випадку буде розумним і співмірним із завданням кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя дійшов висновку, що необхідно відмовити в задоволенні клопотання дізнавача в частині тимчасового позбавлення можливості використовувати вищевказане майно, оскільки у матеріалах клопотання відсутні будь-які фактичні дані, які б підтверджували, що незастосування заборони на використання майна може призвести до наслідків, передбачених ч.11 ст. 170 КПК України, зокрема, до приховування, пошкодження, псування, втрати, знищення, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Також дізнавач у клопотанні не зазначив про необхідність проведення будь-яких експертних досліджень щодо вищевказаного майна потерпілого. Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що обмеження права власності у випадку заборони користування майном було б не розумним і не співмірним із завданням кримінального провадження. Таким чином, зазначене майно необхідно негайно повернути потерпілому на підставі ч.3 ст.173 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України,

у х в а л и в:

клопотання дізнавача-інспектора СД Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з заступником начальника Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000079 та якебуло вилучено 14 листопада 2020 в ході огляду місця події у приміщенні Бориславського ВП ДВП ГУ НП у Львівській області на вул. В. Великого, 30 у м. Борислав Львівської області, а саме: на мобільний телефон марки 2Е Е240, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; що - заборонивши ОСОБА_5 відчужувати та розпоряджатися вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки 2Е Е240, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 - негайно повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Копію ухвали надіслати дізнавачу, прокурору, а також особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Крім цього, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково; таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складено 25 листопада 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1