Справа № 446/2264/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янка -Бузька обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000523 від 26 грудня 2019 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Горпин, Кам`янка-Бузького району Львівської області, одруженого, з професійно-технічною освітою, працюючого водієм автонавантажувача ТОВ «Свісс Кроно», який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, суд

в с т а н о в и в :

26 грудня 2019 року близько 19.20 год. ОСОБА_4 перебуваючи на території ТОВ «СвіссКроно»,по вул. Ярослава Мудрого,62 у м. Камянка-Бузька Львівської області, та працюючи згідно наказу №17 від 01.05.2004 на посаді водія автонавантажувача ТОВ «Свісс Кроно»,26 грудня 2019 у вечірню пору доби, виконував роботи по перевезенню вантажів на автонавантажувачі марки «Linde»в складському приміщенні ТОВ «Свісс Кроно», які відповідно до п.101 НПАОП 0.00-8.24-05 «Перелік робіт з підвищеною небезпекою» затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 за №15, за безпечності їх виконання, відносяться до робіт з підвищеною небезпекою, здійснював перевезення готової продукції на автонавантажувачі марки «Linde» моделі «H80D/900-03» р.н.з. НОМЕР_1 з цеху ОСББ у складське приміщення. Під час руху заднім ходом по складському приміщенні, оскільки на вилах знаходилась готова продукція, водій автонавантажувача ОСОБА_4 з власної необережності у формі злочинної недбалості, в порушення вимог п.45 Правил охорони праці під час експлуатації навантажувачів, у частині стеження за пересуванням людей,п.11.7 Правил внутрішнього трудового розпорядку у частині дотримання безпеки дорожнього руху та виконання правил технічної експлуатації транспортних засобів, ст. 14 ЗУ «Про охорону праці»,п.1.14 Інструкції з охорони праці №5 водія навантажувача у частині дбання про безпеку і здоровя оточуючих людей в процесі виконання робіт чи під час перебування на території підприємства, не переконавшись у безпечності виконуваного маневру,вказаним автонавантажувачем здійснив наїзд заднім правим колесом автонавантажувача на праву ногу оператора на автоматичних та напівавтоматичних лініях у деревооброблені ОСОБА_5 ,який пересувався в цей час по території складу до контейнерів зі сміттям. Внаслідок вказаного наїзду, ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження у виді травматичного відчленування правої гомілки на рівні верхньої третини, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином ОСОБА_4 порушив правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, що спричинило тяжкі наслідки, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 272 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.272 КК України визнав повністю, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, та розповів про те, що з 2004 року працює на посаді водія автонавантажувача ТОВ «Свісс Кроно» та 26.12.2019 на вищевказаному автонавантажувачі здійснював перевезення готової продукції на підприємстві. Рухаючись заднім ходом, з власної необережності здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_5 , завдавши йому тілесне ушкодження. У вчиненому щиро розкаявся просив суд його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в ході розгляду справи розповів про те, що 26.12.2019 він перебував у складському приміщенні на підприємстві ТОВ «Свісс Кроно» та виконував роботи, які йому доручили. В цей час ОСОБА_4 виконував роботи по перевезенню вантажів на автонавантажувачі та рухаючи заднім ходом здійснив наїзд на його праву ногу. В результаті даного наїзду він отримав тяжке тілесне ушкодження та йому ампутували ногу. Вказав, що не має претензій до обвинуваченого, щодо призначеного покарання просив суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві,що спричинило тяжкі наслідки, доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст.272 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, вчиненим умисно, особу винного, який раніше не судимий, одружений, працевлаштований, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується позитивно, скарг від мешканців та сусідів щодо нього не поступало, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у виді обмеження волі у в межах санкції ч.2 ст. 272 КК України, що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п"яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Також згідно із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Тому з урахуванням особи винного та конкретних обставин справи, а саме висловлення жалю з приводу вчиненого кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду справи, який сприяв ходу слідства, а також думку потерпілого з приводу призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочинів та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в розмірі 14 055,84 гривень.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Підстав, передбачених ст.176, 177 КПК України для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права займатись діяльністю щодо керування спеціальною технікою строком на 1 (один) рік.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного йому покарання, якщо він протягом 1 року випробувального строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з"являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Скасувати арешт накладений ухвалою Колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 27.01.2020 на один черевик з написом Safetix (правий) зі слідами РБК,автонавантажувач марки «Linde» моделі «H80D/900-03» р.н.з. НОМЕР_1 .

Речові докази: один чоловічий черевик з написом Safetix (правий) зі слідами РБК, який знаходиться на зберіганні в камері речових доказів Кам`янка -Бузького ВП ГУ НП у Львівській області, повернути потерпілому ОСОБА_5 , автонавантажувач марки «Linde» моделі «H80D/900-03» р.н.з. НОМЕР_1 , який передано на зберігання начальникові виробництва ТОВ «Свісс Кроно» ОСОБА_6 - повернути ТОВ «Свісс Кроно».

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 14055,84 /чотирнадцять тисяч п`ятдесят п`ять гривень / грн. 84 коп. за проведення інженерно-технічної експертизи в кримінальному провадженні № 0000523.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Кам`янка -Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1