Справа № 192/1728/20
Провадження № 1-в/192/554/20
УХВАЛА
МЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2020 року смт Солоне
Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ СВК №21 ОСОБА_4 ,
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Солоне, Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», клопотання
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, засудженого:
- 17.09.2015 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
ВСТАНОВИВ:

До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в якому засуджений зазначає, що своєю добросовісною поведінкою та сумлінною працею довів своє виправлення.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково.
Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні вважав, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню.
Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 17.09.2015, яким він засуджений за ч.2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно характеристики, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби №1, погодженої заст. начальника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» та довідки по особовій справі, ОСОБА_5 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 23.07.2015 року. За період перебування в УВП №3 міста Кривий Ріг у Дніпропетровській області характеризувався посередньо, допустив два порушення режиму утримання, за що мав два стягнення, заохочень не мав.
В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 12.11.2015 року. Працевлаштований нічним сторожем овочесховища, до праці ставиться добре. За час відбування покарання характеризується задовільно, допустив два порушення режиму утримання, за що має два стягнення погашені за плином часу та має два заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, але під наглядом адміністрації. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в роботі самодіяльних організацій не бере. Реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», закінчив навчання в ПТУ установи. Підтримує зв`язки з рідними.
05.05.2017 комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно статей 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.
18.05.2018 комісією установи відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, згідно ст. 82 Кримінального кодексу України, як особі, що не стала на шлях виправлення.
17.05.2019 комісією установи відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від покарання, згідно ст. 81 Кримінального кодексу України, як особі, що не довела свого виправлення.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою по особовій справі ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисного злочину проти власності, за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, звільнявся умовно-достроково, йому призначалось покарання зі звільненням від його відбування відповідно до ст. 75 КК України, за судимістю за якою він відбуває покарання в СВК №21 відбув 2/3 частини строку покарання, згідно довідки про заохочення та стягнення за час відбування покарання має два заохочення, які застосовані до нього 14.07.2020 року та 19.10.2020 року, допустив два порушення режиму утримання, за що має два стягнення застосовані до нього 04.02.2017 року та 24.07.2017 року, які погашені в передбаченому законом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно ст. 9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання своїх обов`язків є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Аналізуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання до якого ОСОБА_5 засуджений за вчинення тяжкого злочину, суд враховує, що він має два заохочення, які застосовані до нього в 2020 році, має два стягнення застосовані до нього в 2017 році, враховує реалізацію програми диференційованого виховного впливу «Професія» та закінчення ПТУ установи. Разом з тим, суд вважає, що застосовані до ОСОБА_5 заохочення не мають системного характеру, оскільки застосовані за підсумками роботи за відповідний квартал року, що є недостатнім для оцінки ставлення засудженого до праці, як належне.
Судом також враховано особу засудженого ОСОБА_5 в цілому, який раніше судимий за вчинення умисного злочину проти власності, за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, також йому призначалось покарання зі звільненням від його відбування відповідно до ст. 75 КК України. В даний час ОСОБА_5 працює у СВК («21) та до праці ставиться добре, разом з тим, за весь період відбування покарання характеризується посередньо.
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, тому з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_5 злочину, його особу в цілому та поведінку протягом всього строку відбування покарання, враховуючи відсутність беззаперечних доказів виправлення ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на цьому етапі відбування покарання ОСОБА_5 є недоцільним, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.
Повний текст ухвали складено 06.11.2020.
Суддя ОСОБА_1