Дата документу 24.11.2020 Справа № 337/3609/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/3609/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1799/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, не працює, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, є особою без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

09 листопада 2011 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

15 травня 2012 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.ч.1,2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

14 червня 2012 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.ч.2,3 ст.185, ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. 04 травня 2016 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 7 місяців 1 день;

19 березня 2020 року до Хортицького районного суду м.Запоріжжя направлено обвинувальний акт за ч.1 ст.309 КК України;

обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року, якою клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_9 про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб задоволене, обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з триманням в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб, починаючи з 19 жовтня 2020 року до 18 грудня 2020 року включно.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також тим, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції змінити, відмовити в задоволенні клопотання прокурора, обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням певних обов`язків.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що сама по собі тяжкість злочину та тяжкість майбутнього покарання не можуть бути підставою для обрання обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існує можливість у суду обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний зі триманням під вартою, з покладенням певних обов`язків.

Згідно з ухвалою суду, 02 вересня 2020 року з Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області надійшов обвинувальний акт, відповідно до якого ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
В ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 серпня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 19 жовтня 2020 року включно.
Прокурором заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, яке обґрунтоване тим, що на цей час ризики, що були підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зникли та не перестали існувати, а до закінчення строку тримання під вартою до 19 жовтня 2020 року, у кримінальному провадженні проводиться лише підготовче судове засідання.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на порушення його громадянських прав.
Захисник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника і наполягав на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Звертаючись до суду з клопотанням про застосування вказаного запобіжного заходу, прокурор має навести обґрунтування необхідності запобіжного заходу з посиланням на ризики, зазначенні у статті 177 КПК України, неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тощо (ст.184 КПК України).
Як свідчать матеріали провадження, клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені у клопотанні прокурора підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , доводи його захисника, думка прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.
З наданих матеріалів контрольного провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке є тяжким злочином.
Докази сторін будуть перевірятися та оцінюватися судом першої інстанції у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства.
Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, існують на даний час, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, докази ще не досліджувалися.
Обвинувачений раніше судимий, судимості не зняті та не погашені; в провадженні Хортицького районного суду м.Запоріжжя перебувало інше кримінальне провадження відносно нього за ч.1 ст.309 КК України, в межах якого, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, ОСОБА_6 був оголошений у розшук через неодноразове неприбуття в судові засіданні без поважних причин; на цей час знову обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину; згідно з наданими суду матеріалами провадження, обвинувачений ніде не працює, міцних соціальних зв`язків не має, є особою без місця реєстрації, проживає в орендованій квартирі, під час досудового розслідування називав різні адреси свого проживання.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про існування вищевказаних ризиків і про те, що інші більш м`які запобіжні заходи, з огляду на фактичні обставини правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , суворість можливого покарання та особу обвинуваченого, будуть недостатніми для запобігання цих ризиків.
Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Дані про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні, та при апеляційному розгляді суду апеляційної інстанції таких відомостей не надано.
Разом з тим, щодо визначення судом першої інстанції строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів звертає увагу на таке.
Згідно з вимогами ч.2 ст.314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.
Відповідно до положень ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Викладене кореспондується з положеннями ст.331 КПК України, відповідно до яких, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до вимог ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно з наданими суду матеріалами, на час надходження обвинувального акту до суду ОСОБА_6 утримувався під вартою.
Оскаржуваною ухвалою у підготовчому судовому засіданні відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обраний запобіжний захід - тримання під вартою на строк 60 днів, який постановлено обчислювати з дня закінчення строку дії попередньої ухвали щодо застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, а саме: з 19 жовтня 2020 року.
Отже, фактично судом першої інстанції 15 жовтня 2020 року обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, який перевищує 60 днів, а саме: до 18 грудня 2020 року.
У такий спосіб фактично нівелюються положення ч.3 ст.331 КПК України, якою законодавець, ураховуючи один із принципів судочинства - забезпечення права на свободу та особисту недоторканість (ст.29 Конституції України, п.5 ч.1 ст.7, ст.12 КПК України), а також положення ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, поставив перед судом завдання: через певні проміжки часу, визначені законом, контролювати обґрунтованість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та з`ясовувати доцільність збереження такого запобіжного заходу.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржувану ухвалу суду на підставі ст.ст.407-408 КПК України і визначити, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжений до 13 грудня 2020 року.
В подальшому питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого має вирішуватися в порядку, передбаченому ст.331 КПК України.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року, якою клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_9 про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб задоволене, обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з триманням в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб, починаючи з 19 жовтня 2020 року до 18 грудня 2020 року включно, змінити, вказавши, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 застосовується до 13 грудня 2020 року включно.
У решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4