Номер провадження 1-кп/243/1005/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11 » грудня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого ОСОБА_4

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000702 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11 листопада 2020 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої Прокуратури Донецької області 04 грудня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця хутора Сєверний Цілинського району Ростовської області Російської Федерації, росіянина, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:

-01 серпня 2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; Звільнений 04 лютого 2014 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

-17 грудня 2016 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 190 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік і шість місяців; На підставі статтей 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строк на один рік і шість місяців;

-02 березня 2017 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 186 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

-30 листопада 2017 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.2 КК України, частини 4 статті 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. Звільнений 13 березня 2020 року у зв`язку з відбуттям строку покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

08 листопада 2020 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході судового розгляду справи встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 знаходився на зупинці громадського транспорту «Восьмиквартирна», неподалік від будинку №30 по провулку Лермонтова м. Слов`янська, де також знаходився потерпілий ОСОБА_7 , у якого ОСОБА_4 побачив мобільний телефон марки «ERGO» у б/в стані, в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 .

В той же день та час, у вказаному місці у ОСОБА_4 , який має не погашену і не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів, виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 08 листопада 2020 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході судового розгляду справи встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Восьмиквартирна», поблизу будинку №30 по провулку Лермонтова міста Слов`янська, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном для подальшого звернення на свою користь, шляхом зловживання довірою, попросив у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «ERGO» у б/в стані, в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 під приводом здійснити дзвінок, та не маючи наміру повертати його власнику.

В той же день та час потерпілий ОСОБА_7 , не усвідомлюючи злочинних намірів та протиправного характеру дій ОСОБА_4 погодився та добровільно передав останньому мобільний телефон

Марки «ERGO» у б/в стані, в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , вартість якого становить 246 грн 45 коп.

Після цього, отримавши вищезазначений мобільний телефон, ОСОБА_4 , доводячи свій протиправний умисел до кінця, скориставшись довірою потерпілого ОСОБА_7 , не бажаючи повертати мобільний телефон власнику, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, покинув місце скоєння кримінального правопорушення, тим самим вилучив чуже майно із законного володіння його власника і розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши при цьому потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 246 грн 45 коп.

Такі дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ст. 190 ч. 2 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ( шахрайство), вчинене повторно.

30 листопада 2020 року між Прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000702, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11 листопада 2020 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно наданої суду разом з Обвинувальним актом Угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду справи повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні і б) сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 частиною 2 КК України, у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку.

Згідно даної угоди Прокурор Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000702, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11 листопада 2020 року та обвинувачений ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні. Також вказаною Угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 частиною 2 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

В Угоді передбачені наслідки укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладенні Угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, та просив суд Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в Угоді про визнання винуватості покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 підтвердив, що надає згоду на укладення Угоди між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 . Прокурором надано Заяву потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якої він надає згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим. Потерпілий ОСОБА_7 не заперечував проти затвердження Угоди про визнання винуватості судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження Угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно Угоди про визнання винуватості зобов`язання.

Укладаючи відповідну Угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної Угоди, визначені ст. 473 КПК України і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки невиконання вказаної Угоди, визначені ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена Угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь якого насильства, примусу, погроз.

Просив Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити Угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження Угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити Угоду.

Перед ухваленням рішення про затвердження Угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права:

- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Сторони просять затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена Угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно частини 4 ст. 469 КПК України, Угода про визнання винуватості між прокурором, підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода, завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, що в силу вимог частини 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення Угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні. Потерпілий ОСОБА_7 надав письмову згоду на укладення Угоди про визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.п. 1.4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження Угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між Прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000702, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11 листопада 2020 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , так як дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за частиною 2 статті 190 КК України, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Із Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 січня 2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст..65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального виконання покарання і вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 30 листопада 2020 року між Прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000702, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11 листопада 2020 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_6 винуватим за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 частиною 2 КК України.

Призначити ОСОБА_8 узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до частини 1 статті 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «ERGO» у б/в стані, в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , який поміщено до сейф пакету № 7085767, який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0000702 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 листопада 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 12 листопада 2020 року, що зберігається в камері схову Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області за Квитанцією № 615 від 12 листопада 2020 року - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України передати у власність ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити, що у разі невиконання Угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з Клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі Угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України Угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя ОСОБА_1