Справа № 346/4569/20
Провадження № 1-кс/346/928/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия клопотання слідчого СВ Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Коломийської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні № 0000756 від 24.10.2020р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307КК України.
Клопотання надійшло до суду 26 жовтня 2020 р.
Суд перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження в рамках якого подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, підозрюваного, захисника -
в с т а н о в и в :
Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_7 доставлений після фактичного затримання 23.10.2020 року в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307КК України про що складено відповідний протокол.
24 жовтня 2020 року о 15:45 год. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується розпискою захисника ОСОБА_5 із-за відмови підозрюваного отримати згадане повідомлення.
Підозрюваний ОСОБА_7 відмовився від отримання клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Документами, які підтверджують надання захиснику ОСОБА_5 копії даного клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є розписка від 26.10.2020 р.
Документами, які підтверджують необхідність застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту є: витяг з ЄРДР № 0000756 від 24.10.2020 року (а.с.3), рапортом помічника чергового Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 24.10.2020 року (а.с.4), протоколами огляду місця події від 23.10.2020 , 24.10.2020 року (а.с.5-6, 8-9); постановами про доручення предметів до кримінального провадження як речових доказів від 24.10.2020 ( а.с. 7, 10), протоколами допиту свідка від 24.10.2020 року (а.с.12-23), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 24.10.2020 року (а.с.29-31), протоколом допиту підозрюваного від 24.10.2020 року (а.с.32), повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 24.10.2020 року, висновок експерта №СЕ-19/109/11/2- 1077НЗ/20 від 26.10.2020 р.
Обставинами, що підтверджують підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України є те, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановленому у ході проведення досудового розслідування місці та у невстановлений у ході проведення досудового розслідування час ОСОБА_6 діючи умисно, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс та 11 (одинадцять) таблеток «SUBUTEX», які в подальшому усупереч ст.ст. 7, 17, 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, достовірно знаючи, що рослинна речовина (канабіс) є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг яких заборонено, а таблетки «SUBUТEX» є наркотичною речовиною обіг яких обмежено, незаконно зберігав з метою збуту в місця позбавлення волі. В подальшому 23.10.2020 ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу на збут наркотичних засобів в місця позбавлення волі, перевіз їх в с. Товмачик Коломийського району.

Прибувши в с. Товмачик, Коломийського району, а саме до ДУ «Коломийської виправної колонії №41» та маючи біля себе наркотичні засоби в поліетиленовому пакеті, ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті збут наркотичних засобів в місця позбавлення волі 23.10.2020 року близько 21.40 год. перебуваючи неподалік дільниці №3 ДУ «Коломийської виправної колонії № 41», перекинув через огорожу на територію ДУ «Коломийська виправна колонія №41» поліетиленовий згорток з наркотичними засобами, а саме одинадцять таблеток «SUBUТEX» та особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, згідно ст. 89 КК України не судимий, депутатом не обирався, неодружений, на утриманні нікого не має, а вина ОСОБА_6 підтверджується вагомістю зібраними в кримінальному провадженні доказами: показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами огляду місця події від 23.10.2020, 24.10.2020 року вищезгаданим висновком експерта.

У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (кримінальне правопорушення), за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

23.10.2020 о 23.30 год. ОСОБА_6 фактично затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Згідно статті 5 §1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Суть терміну «обгрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обґрунтованою залежить від обставин справи.

З огляду на вищевказане, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, таким чином усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та невідворотність покарання, передбаченого за його вчинення, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; а також є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки в основу підозри покладаються покази свідків, які відповідно до принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 Кримінального процесуального кодексу України) мають бути досліджені судом безпосередньо; а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи, що запобігти вказаним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів не можливо, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є неможливим, враховуючи відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного; застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки або особистого зобов`язання є неможливим через невідповідність характеру вчиненого кримінального правопорушення та особі підозрюваного даним запобіжним заходам, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 199 КПК України, враховуючи вимоги п.п. 3,4,5 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, відповідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою просять обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та вважають за необхідне клопотати перед судом про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , оскільки останній підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, відповідальність за що передбачена у виді позбавлення волі в тому числі шести до десяти років з конфіскацією майна та наявні вказані ризики визначені КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_7 заперечив щодо задоволення клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає за можливе застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання заперечив, вважає його необгрунтованим, недоведеним, що підозрюваний не судимий, має постійне місце проживання, тому вважає за можливе обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.
Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.
23.10.2020 року ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Згідно зі ст. 5 (п.1 пп. (с)) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Тримання під вартою відповідно до вказаних конвенційних положень має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, пункти 55-56).
«Обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин ( Ilgar Mammadov проти Азербайджану, п.88; Erdagoz проти Туреччини, п. 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, п 32).
Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Як встановлено ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї, статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обгрунтування/, клопотання.
Відповідно до вимог п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Враховуючи наявність у підозрюваного постійного місця проживання, погашеної судимості , відсутності даних щодо перебування останнього на обліках в лікаря нарколога та психіатра, недостатню обгрунтованість та недоведеність стороною обвинувачення вищевказаних ризиків як підстави для застосування саме тримання під вартою, а також, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам вважаю, що у відповідності до ч.1 ст.181 та ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, який, на переконання слідчого судді, зможе в повному обсязі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання зазначеним у клопотанні ризикам та буде відповідати цілям кримінального провадження.
Згідно ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176-179, 181, 184, 193, 194, 196, 198 КПК України,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 за погодженням прокурора Коломийської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні № 0000756 від 24.10.2020р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307КК України, відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, на строк 2 місяці - по 26.12.2020 року та заборонити цілодобово залишати будинок за адресою АДРЕСА_1 .
Покласти на ОСОБА_6 такі процесуальні обов`язки :
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;
2) не відлучатись з постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.
Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 зпід варти в залі судових засідань, негайно.
Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1