УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , власника майна - ОСОБА_3 , розглянувши клопотання останньої про скасування арешту майна,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, а саме:

1.Мобільного телефону Iphone IMEI: НОМЕР_1 з сім-карткою НОМЕР_2 в чохлі прозорого кольору;
2.Мобільного телефону Samsung на дві сім-картки з ІМЕІ: НОМЕР_3 ;
3.Мобільного телефону HUAWEI ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 з сім-карткою VODAFON без серійного номеру;
4.Мобільного телефону КСІОМІ з сім-карткою з номером НОМЕР_6 з видимими пошкодженнями дисплею;
5.Мобільного телефону Iphone ІМЕІ НОМЕР_7 із сім-карткою з номером НОМЕР_8 ;
6.Предмету, схожого на ніж розкладний;
7.Відеореєстратору HIKVISION з серійним номером НОМЕР_9 ,
який накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2020 в рамках кримінального провадження №0001009 від 25.06.2020.

У клопотанні заявник зазначає, що арешт майна накладено необґрунтовано та безпідставно, оскільки зазначене майно належить фізичній особі, яка не має жодного відношення до кримінального провадження, та слідчим не доведено, що арештоване майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, що в свою чергу порушує конституційні права власника такого майна, у зв`язку з чим, ОСОБА_3 просить скасувати такий арешт.

У судовому засіданні власник майна - ОСОБА_3 клопотання підтримала.
Слідчий в судове засідання не з`явився.

Проаналізувавши доводи клопотання, додані до нього матеріали, слід дійти такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, СУ ГУНП у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001009 від 25.06.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України.
При цьому в ході досудового розслідування, 12.07.2020, під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучене окреме майно (належить ОСОБА_3 або перебуває у її користуванні), зокрема і те, що є предметом даного клопотання, на яке в подальшому ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2020 накладено арешт.
Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.
Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
Положеннями ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Разом з тим, незважаючи на те, що слідчим суддею вживались заходи щодо витребування матеріалів кримінального провадження №0001009 від 25.06.2020, на день розгляду клопотання вказані матеріали до суду надано не було, а слідчий в судове засідання не з`явився, отже жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання та підтверджували обставини, які б вказували на необхідність у подальшому застосуванні відповідних процесуальних заходів щодо зазначеного майна, не надав.

У зв`язку із зазначеним, слідчий суддя вважає що накладення арешту на майно, яке є предметом клопотання, викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності із завданням кримінального провадження, оскільки на поточний момент не встановлено жодного переконливого доказу, який би свідчив про можливу причетність власника (володільця)зазначеного майна ( ОСОБА_3 ) до кримінального правопорушення.

Згідно вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У зв`язку із зазначеним, на переконання слідчого судді, вжиті в рамках даного кримінального провадження процесуальні заходи його забезпечення щодо наведеного майна на даний час є необґрунтованими.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2020 в рамках кримінального провадження №0001009, в частині такого майна:
1.Мобільного телефону Iphone IMEI: НОМЕР_1 з сім-карткою НОМЕР_2 в чохлі прозорого кольору;
2.Мобільного телефону Samsung на дві сім-картки з ІМЕІ: НОМЕР_3 ;
3.Мобільного телефону HUAWEI ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 з сім-карткою VODAFON без серійного номеру;
4.Мобільного телефону КСІОМІ з сім-карткою з номером НОМЕР_6 з видимими пошкодженнями дисплею;
5.Мобільного телефону Iphone ІМЕІ НОМЕР_7 із сім-карткою з номером НОМЕР_8 ;
6.Предмету, схожого на ніж розкладний;
7.Відеореєстратора HIKVISION з серійним номером НОМЕР_9 ,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1