КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/396/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обовязки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- не залишати межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- не спілкуватись зі свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до органів міграційної служби паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначено строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування до 12.01.2021 р.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.11.2020 про відмову в задоволенні клопотання у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, через невідповідність висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчий суддя не прийняв до уваги посилання на наявність ризику ухилення підозрюваного від слідства та суду та не врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 , навіть перебуваючи під цілодобовим арештом, не обмежений у спілкуванні та зустрічах з особами, які також працюють у різних правоохоронних органах та органах державної влади, а тому для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої зв`язки для незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та інших учасників кримінального провадження. Підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду шляхом виїзду з міста Черкаси, в тому числі і до тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях з метою уникнення покарання, так як він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років.
Крім того апелянт зазначає, що слідчий суддя не врахував всіх обставин провадження в сукупності та прийняв рішення з порушенням вимог ст. 374 КПК України, належно його не мотивувавши та не врахувавши вимоги закону України про кримінальну відповідальність. Не надав оцінки діям підозрюваного, направлених на незаконний збут психотропних речовин у великій кількості.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 у не встановлений досудовим розслідуванням час, спосіб та місці, з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту психотропних речовин, у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбав порошкоподібну речовину рожево-червоного кольору, що є психотропною речовиною, обіг якої обмежено-амфітамін.
Продовжуючи свої умисні протиправні дії, направлені на збут придбаних психотропних речовин, з корисливих мотивів, 12.11.2020 близько 14 год. 30 хв, перебуваючи на території пустища, що знаходиться навпроти будинку № 7/1 за адресою: вул.Віталія Вергая в м.Черкаси, зберігав для подальшої реалізації невстановленим досудовим розслідуванням особам, серед своїх особистих речей 100 прозорих поліетиленових пакетів із застібками, в середині яких знаходилась порошкоподібна речовина рожево-червоного кольору.
Цього ж дня, 12.11.2020 р. близько 14 год. 30 хв ОСОБА_7 , перебуваючи на території пустища, що навпроти будинку АДРЕСА_2 , був викритий працівниками правоохоронних органів із порошкоподібною речовиною рожево-червоного кольору, яка містилась у 100 прозорих поліетиленових пакетах із застібками, у двох з яких, згідно висновку експерта № 2-002280 від 13.11.2020 р. містилась психотропна речовина, обіг якої обмежено-амфітамін, загальною масою 0,452 грама.
12.11.2020 р. ОСОБА_8 було затримано та 13.11.2020 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.
Посилаючись на наявність обґрунтованої підозри, а також ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурор просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
14.11.2020 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання прокурора та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, із покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, які визначені в даній ухвалі, в межах строку досудового розслідування до 12.01.2021 р.
Приймаючи дане рішення слідчий суддя встановив, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що підтверджується наступними доказами: протоколом допиту підозрюваного, протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , висновком експерта № 2-002280. Прийняв до уваги обставини, що характеризують особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, місце роботи, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином. Також врахував, що в ході розгляду клопотання не знайшло свого підтвердження посилання прокурора на існування ризику щодо можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, таких доказів органом досудового розслідування надано не було. Органом досудового розслідування не надано слідчому судді доказів, які б підтверджували суспільну небезпечність ОСОБА_7 , як особи, запобігти якій можливо лише ізолювавши підозрюваного в умови слідчого ізолятора. Тому слідчий суддя, враховуючи ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може впливати на свідків, перешкоджати у інший спосіб кримінальному провадженню, обставини, визначені ст.178 КПК України, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, відсутність доказів, які б свідчили про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного, прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України надасть можливість запобігти наявним ризикам, забезпечить дієвість кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а крім того не призведе до порушення особистих прав підозрюваного та захистить суспільний інтерес.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора, захисника та підозрюваного, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Котій проти України п. 42).
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим злочином підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що прокурором достатньо не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, обставини вчинення злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.
При здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням презумпція залишається за звільненням (Bykov v. Russia п. 61).
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд відмовив у задоволенні клопотання прокурора в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що прокурор в клопотанні та в суді першої інстанції в повному обсязі не довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Посилання прокурора на тяжкість злочину та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки сама по собі тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу, при цьому слідчим суддею було враховано наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного в межах їх доведеності з урахуванням даних про особу підозрюваного.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга з доповненнями - задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4