Справа № 569/9183/20
УХВАЛА

13 листопада 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000047, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у якому просить накласти арешт на майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотан6ня зазначає, що ОСОБА_7 будучи залучений Рачинською сільською радою, згідно договору № 58 від 18 липня 2017 року, інженером з технічного нагляду за виконанням робіт по капітальному ремонту виробничо-побутового комплексу по АДРЕСА_1 , в період часу з 18.07.2017 по 21.12.2017 року безпосередньо здійснював діяльність з технічного нагляду за будівництвом, прийманням робіт, виконаних підрядними організаціями з підписанням форми КБ 2-В на об`єктах.

Також встановлено, що Рачинською сільською радою, згідно договору № 8 від 17 лютого 2017 року, до виконання робіт по капітальному ремонту виробничо-побутового комплексу по АДРЕСА_1 , в період часу з 17.02.2017 по 31.12.2017 року було залучено ФОП ОСОБА_8 , як підрядника.

ФОП ОСОБА_8 будучи залучений Рачинською сільською радою, згідно договору № 8 від 17 лютого 2017 року, до виконання робіт по капітальному ремонту виробничо-побутового комплексу по АДРЕСА_1 , в період часу з 17.02.2017 по 31.12.2017 року, як підрядник, мав забезпечити в межах кошторисної документації, яка мала позитивний експертний звіт від 23.12.2016 року № 18-01557-16 та умов Договору виконання будівельних робіт з капітального ремонту виробничо побутового комплексу по АДРЕСА_1 . Згідно п. 2.1 договору № 8 від 17 лютого 2017 року ФОП ОСОБА_8 , як підрядник, мав виконати будівельні роботи, якість яких повинна відповідати державним стандартам України та іншим діючим нормативним документам. Та відповідно до п. 3.1 договору № 8 від 17 лютого 2017 року ціна договору є твердою та відповідно до Протоколу узгодження договірної ціни будівельних робіт, Зведеного кошторису витрат з будівельних робіт, Договірної ціни на виконання будівельних робіт складає 1092260 грн., (один мільйон дев`яносто дві тисячі двісті шістдесят гривень).

В ході досудового слідства встановлено, що ФОП ОСОБА_8 маючи об`єктивну можливість діяти, як того вимагають інтереси служби, діючи умисно, будучи службовою особою та зловживаючи своїм службовим становищем, що проявилось у внесенні завідомо неправдивих відомостей в акти приймання виконаних підрядних робіт форми КБ-2В та довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3, їх складанні та видачі замовнику, за результатами проведення капітального ремонту виробничо-побутового комплексу по АДРЕСА_1 , діючи умисно, в порушення вимог п.6.4.3 "Правил визначення вартості будівництва" ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, затверджених наказом Держбуду України 05.07.2013 року № 293, ДБН А.3.1-5:2016 "Організація будівельного виробництва" затверджених наказом Держбуду України 05.05.2016 року № 115, та діючи за попередньою змовою із невстановленими слідством службовими особами Рачинської сільської ради і ФОП ОСОБА_7 , який обіймаючи посаду, інженера з технічного нагляду, за виконанням робіт по капітальному ремонту виробничо-побутового комплексу по вул. Б. Хмельницького 1а, с. Рачин, Дубенського району, Рівненської області, та будучи залученим замовником - Рачинською сільською радою, згідно договору № 58 від 18 мав діяти згідно ст. 5 «Порядку здійснення авторського нагляду під час будівництва об`єкта архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 903 входить: перевірка відповідності виконаних будівельно-монтажних робіт, конструкцій, виробів, матеріалів та обладнання проектним рішенням, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов та інших нормативних документів; перевірка відповідності обсягів та якості виконаних будівельно-монтажних робіт проектно-кошторисній документації, діючи в порушення вимог п.6.4.3 "Правил визначення вартості будівництва" ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, затверджених наказом Держбуду України 05.07.2013 року № 293, ДБН А.3.1-5:2016 "Організація будівельного виробництва" затверджених наказом Держбуду України 05.05.2016 року № 115 та п. 2.2 вимог договору № 58 від 18 липня 2017 року, з технічного нагляду за виконанням робіт по капітальному ремонту виробничо-побутового комплексу по вул. Б. Хмельницького 1а, с. Рачин, Дубенського району, Рівненської області, протягом травня листопада 2017 року, незаконно заволоділи коштами місцевого бюджету Рачинської сільської ради, які були перераховані на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_8 № НОМЕР_1 АБ «Укргазбанк», що завдало шкоди інтересам Рачинської сільської ради в особливо великих розмірах, а саме на загальну суму 569 609 грн.

В результаті протиправних дій, ОСОБА_8 , та ФОП ОСОБА_7 , що діяв за договором №58 від 18.07.2017, упродовж травня листопада 2017 року та невстановлених слідством службових осіб Рачинської сільської ради місцевому бюджету Рачинської сільської ради було завдало шкоди інтересам Тараканівської сільської ради, оскільки Рачинська сільська рада реорганізована шляхом приєднання до Тараканівської сільської ради на підставі рішення Тараканівської сільської ради № 1 від 17.11.2017 року «Про початок повноважень депутатів Тараканівської сільської ради», в особливо великих розмірах, а саме на загальну суму 569 609 грн., які незаконно були перераховані розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 АБ «Укргазбанк» ОСОБА_8 ..

30 квітня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто, а саме: розтраті майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, яке вчинене в особливо великих розмірах. Крім того 13.05.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, а саме: службовому підробленні, яке проявилось у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки.

Покликаючись на викладене, слідчий вказуєж на необхідність накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, які згідно із відомостями із Державного реєстру іпотек та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належать на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_7 , а саме: квартиру за адресою АДРЕСА_2 , метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні повністю підтримали клопотання, просили його задоволити з підстав викладених у ньому.
Адвокат ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання за безпідставністю.
Заслухавши думску учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно із ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходом забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.
Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0000335 від 09.04.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч. 2 ст.366 КК України.

30 квітня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та 13.05.2020 повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, а тому з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, є необхідним накладення арешту на вищевказану квартиру, що належать підозрюваному ОСОБА_7 , із забороною вчинення дій по відчуженню вказаного майна.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вищевказана квартира, належать на праві приватної власності ОСОБА_7 .
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням пор арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення зокрема: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи вищевикладені обставини, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на майно, так, як не застосування арешту може призвести до зникнення, відчуження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , зареєстрованому та фактично проживаючому в АДРЕСА_4 шляхом позбавлення права на відчуження вказаної квартири.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1