Справа №: 400/475/17
провадження №: 1-кп/398/119/20
ВИРОК
Іменем України
"27" серпня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 12 лютого 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх чи непоновлітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця сел. Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх чи непоновлітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, покарання не відбуте,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297 КК України

В С Т А Н О В И В:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_11 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні незакінченого замаху на наругу над могилами, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297 КК України, за наступних обставин:

ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , скориставшись автомобілем марки «FORD» моделі «TRANZIT» реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору, який належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поїхали в село Новий Стародуб Петрівського району Кіровоградської області, де з могил на кладовищі домовились викрасти металеві вироби, якими оснащені могили. Після чого, близько 12:00 годин 12.02.2017 року, маючи єдиний злочинний намір на вчинення наруги над могилами з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, на автомобілі ОСОБА_13 , поїхали на кладовище, що знаходиться між АДРЕСА_3 . Доїхавши до кладовища, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 з автомобіля ОСОБА_13 взяли інструменти, а саме: один лом з дерев`яною ручкою (кувалда), одна пилка по металу, один розвідний трубний ключ 10x12, один трубний ключ, набір ключів комбінований 12в1, полотно по металу, та останні вийшли з автомобіля, та пройшли до могил кладовища, а ОСОБА_13 на автомобілі від`їхав від території кладовища. Перебуваючи там, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , маючи злочинні наміри на викрадення металевих виробів з могил, за передньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, посягаючи на громадську моральність, підійшли до металевої огорожі, де поховано ОСОБА_14 (1931-1992 рр) та ОСОБА_15 (1942-1994 рр), та вчинили наругу над вказаними могилами з корисливих мотивів, шляхом викрадення одного металевого столика синього кольору, який знаходився між вказаними могилами, які огороджено металевою огорожею.

В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , підійшли до могил, де поховані ОСОБА_16 (1926-1994 рр) та ОСОБА_17 (1913-1976 рр), які огороджено металевим парканом синього кольору, та вчинили наругу над вказаними могилами, шляхом розпилу пилкою по металу двох металевих пластин, на яких кріпилась металева хвіртка синього кольору. Металевий столик та металеву хвіртку ОСОБА_9 та ОСОБА_11 перенесли на вільну територію між двома останніми рядами кладовища. Продовжуючи свої злочинні дії, останні направились до могил, де поховано ОСОБА_18 (1925-1987 рр) та ОСОБА_19 (1932-2002 рр), які огороджено парканом чорного кольору, та над якими вчинили наругу над могилою, шляхом викрадення двох мідних наконечників та однієї гайки, в момент викручування якої за допомогою розвідного ключа. В цей час, останніх було помічено, їхні злочинні дії були викриті та припинені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , побачивши яких ОСОБА_9 та ОСОБА_11 почали тікати з території кладовища, не вчинивши усіх дій, які вважали за необхідні для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від їх волі, так як були затримані ОСОБА_6 та ОСОБА_20 до приїзду працівників поліції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину не визнав та на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати показання.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину не визнав та пояснив, що 12 лютого 2017 року він разом з ОСОБА_9 виїхали з площі Покровської в м. Олександрія на автомобілі ОСОБА_21 , який найняв їх для встановлення рекламних табличок про виготовлення пам`ятників. ОСОБА_22 забрав їх робочим автомобілем і вони поїхали в с. Новий Стародуб Петрівського району. Там ОСОБА_22 мав замовлення та йому потрібно було взяти передоплату і зробити заміри. В машині були два бетонні стовпи і таблички, що на них кріпилися. Зазначені стовпи також можуть слугувати перемичкою під пам`ятник. Вони заїхали спочатку на кладовище, розташоване при в`їзді до села. Там вони встановили один стовп з рекламним оголошенням, а іншу рекламу ОСОБА_9 заліз і прибив на дерево. Потім вони поїхали до іншого кладовища. Дорога була не розгорнута від снігу і автомобілем проїхати було неможливо. Він з ОСОБА_9 вийшли на кладовищі, щоб знайти місце для реклами, ОСОБА_22 поїхав до магазину купити цигарок і щось поїсти. Вони з ОСОБА_9 були на кладовищі близько 20 хвилин. Випили пляшку пива і ходили дивились, де краще встановити бетонний стовп, на який потім кріпиться табличка з рекламою. В нього в руках був пакет з інструментом, які саме він не пам`ятає. Точно знає, що була кувалда, ключі і лом. Земля була мерзлою, і щоб встановити бетонний стовп, вони ставили лом і били по ньому кувалдою, щоб зробити яму. З особистих речей в нього був рюкзак, який залишився в автомобілі ОСОБА_23 . Щодо пилки по металу він нічого не пам`ятає. Вони з ОСОБА_9 йшли по кладовищу, коли на дорозі зупинилася автомобіль марки «Нива», з якого вийшли жінка, чоловік і двоє дітей. Вони бігли до них лаялися та кричали. ОСОБА_9 почав тікати, а він за ним. Коли він біг, то пакет розірвався і інструменти повипадали. Кладовище було заметене снігом і бігти було дуже важко. Вони бігли до краю кладовища, бо їм вже було видно машину ОСОБА_21 біля магазину. ОСОБА_20 наздогнав і накинувся на них. Він їм погрожував, казав, що він в селі усіх тримає, а вони будуть сидіти. Жінка кричала аби він їх не бив. Особливо дісталося ОСОБА_9 . Потім з`їхалося багато людей. Їх поставили на коліна, всі лаялися, кричали і по черзі давали їм стусанів. Вони стояли на колінах близько 4-х годин. Потім поліцейський ОСОБА_24 посадив їх до різних автомобілів і їх повезли до Петрівського відділу поліції. В машині йому сказали брати на себе викрадення хвіртки і стола, за це він отримає 50 годин громадських робіт. В тому стані він був готовий на все. Він страждає на цукровий діабет і наступного дня потрапив до реанімації. Металеві вироби по кладовищу вони не переміщали. В судовому засіданні навіть потерпілий підтвердив, що викопав столик перед похороном, бо він заважав. Під час обшуку в нього вдома було вилучено металевий виріб невідомого походження, він не знає де він узявся.

В ході судового розгляду допитано потерпілих.

ОСОБА_6 , яка пояснила, що в лютому 2017 році, точну дату не пам`ятає, було багато снігу та після обіду разом з сім`єю чоловіком ОСОБА_20 , сином ОСОБА_25 та донькою ОСОБА_26 виїхали з дому. Проїжджали мимо центрального кладовища с. Новий Стародуб, де поховані рідні її чоловіка, по вулиці в напрямку Петрівської виправної колонії, повернули на вулицю, через яку можна потрапити на це кладовище. Їдучи по цій вулиці звернули увагу на автомобіль (бус синього кольору), який стояв на дорозі. З дороги побачили, що на кладовищі хтось рухається і щось робить, була якась метушня біля могил її родичів, однак вони не замовляли ніяких ремонтних послуг. Під`їхавши ближче вони зрозуміли, що на кладовищі відбувається крадіжка на могилі її родичів, оскільки обвинувачені збивали та відкручували бронзові наконечники на стовпчиках огорожі на могилі діда та баби її чоловіка. Вона вийшла з автомобіля зі своїм сином, а хлопці, що були на кладовищі почали тікати. Вона кричала їм у слід «Зупиніться», але вони продовжили тікати в середину кладовища. Вони з сином бігли за ними і бачили як вони щось тримали в руках, а потім повикидали. Пізніше вони знайшли пилку та інші знаряддя, але які точно не пам`ятає. В цей час її чоловік доганяв хлопців на автомобілі. Потім хлопці впали, вони з сином підійшли до них. Обвинувачені сиділи на землі, а її чоловік з ними розмовляв. Вона зателефонувала дільничному і викликали сільського голову, а дільничний викликав поліцію. У обвинувачених при собі ніяких рекламок, що вони встановлюють пам`ятники, не було.

ОСОБА_7 , який пояснив, що взимку 2017 році, в другій половині дня, зателефонували йому працівники поліції і запитали чи є в нього близькі чи родичі, які поховані на центральному кладовищі, що знаходиться біля Новостародубської загальноосвітньої школи. Він відповів, що там поховані його дядько ОСОБА_17 та тітка ОСОБА_16 . Після цього, він поїхав на кладовище. Коли приїхав на кладовище, то побачив, що біля мікроавтобуса лежала хвіртка синього кольору з огорожі, якою огороджені могили його родичів, на відстані приблизно метрів 250-300 від могил. Біля хвіртки також лежав столик. Потім він пішов до могили своїх родичів, де пересвідчився у відсутності хвіртки в огорожі.

ОСОБА_8 , який пояснив, що на початку лютого 2017 року йому зателефонували, щоб він приїхав на Центральне кладовище, яке знаходиться в селі Новий Стародуб Петрівського району. Коли він приїхав на кладовище, то побачив, що там стояв мікроавтобус синього кольору. На цьому кладовищі поховані його родичі дід, баба, мати та батько, чотири могили розташовані в ряд. Могили діда та баби були огороджені, а його батьків ні. В січні 2017 року у нього помер батько, а тому коли копали могилу, то витягли із землі раніше встановлений металевий столик синього кольору. Цей столик поклали біля могили батька. Коли він з працівником поліції підійшов до могил своїх родичів, то столика там не було, хоча на кладовищі він був за три дні до цього і столик лежав на місці біля могили батька. Зазначений столик лежав біля мікроавтобуса на відстані близько 250 метрів від могили.

В ході судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення допитано свідків.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що була зима, рік не пам`ятає. Він з батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_20 і меншою сестрою поїхали на кладовище поставити свічки на могили родичів. Коли під`їжджати до кладовища, то побачили як обвинувачені щось відбивали молотком на огорожі могил його родичів. Потім обвинувачені почали тікати. Коли вони тікали то повикидали інструменти молоток та якісь ключі, наздогнали їх на другій стороні кладовища. Потім ходили до могил родичів та фотографували, що позбивали, що було відкручено. На могилках його родичів не встигли їх повністю розібрати, а інші порозбирали. Хвіртку та столик з чужих могил він не бачив.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що займається виготовленням та встановленням пам`ятників. Отримав замовлення на встановлення пам`ятників та огорожі. 12 лютого 2017 року, взявши з собою на допомогу ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , поїхав на кладовище, яке знаходиться в селі Новий Стародуб Петрівського району. Коли приїхали на кладовище, обвинувачені попросили купити їм продуктів і цигарок. Він сказав їм спуститися до кладовища і підшукати місце для встановлення реклами щодо надання послуг про виготовленням та встановленням пам`ятників, а сам поїхав до магазину. Його не було 10-15 хвилин. Повернувшись на кладовище, побачив обвинувачених, які стояли на колінах в снігу. Йому пояснили, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 обвинувачують у пошкодженні могил та викрадені металевих виробів. Коли він пройшовся по кладовищу, то побачив стіл, який хтось витягнув, потім далі бачив хвіртка валяється. Столик хлопці не могли викопати, оскільки не було слідів землі. Він не пам`ятає чи були сліди переміщення столика з одного місця на інший. Хвіртка стояла біля огорожі, метра за два від столика, сліди були і свіжі, і давні біля огорожі. Він не бачив свіжих слідів, щоб щось розбивали кувалдою чи розпилювали пилкою. Вони лише хотіли на початку кладовища встановити рекламу, яка являє собою трафарет з написом «Виготовлення пам`ятників, недорого» і номер телефону. У нього завжди с собою в автомобілі є інструменти лопати, молотки, лом, ключі, які він віддав обвинуваченим, перед тим як поїхати до магазину.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив, що подія відбувалися в лютому 2017 році. Він працює головою Новостародубської сільської ради та йому зателефонував ОСОБА_20 і повідомив, що вони приїхали на кладовище, де виявили, що знімають огорожі двоє чи троє людей, яких затримали, попросили під`їхати і викликати поліцію. Приїхавши на кладовище, він побачив обвинувачених та сім`ю ОСОБА_28 . Потім він оглядав кладовище, на якому були свіжі сліди. Побачив, що на одній огорожі були відкручені гайки, інша огорожа була без хвіртки, стіл завалений. На могилі ОСОБА_28 були збиті підстаканники, на могилі Лебидинських була зірвана хвіртка. Пошкодження були свіжі, оскільки на снігу лежали сліди від фарби. По кладовищу були розкидані інструменти: розвідний ключ, ключі, ножівка по металу. Потім приїхала поліції і він поїхав з кладовища.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що в лютому 2017 року разом з дружиною ОСОБА_6 та двома дітьми на автомобілі проїжджали мимо кладовища та побачили людей, які щось робили на кладовищі. Під`їхавши до кладовища, він помітив двох невідомих осіб, які вибігли з огорожі де захороненні його дід та баба ОСОБА_29 та ОСОБА_18 . Він вийшов з автомобіля та запропонував цим особам зупинитися, але вони почали тікати. Коли вони вибігали в руках у них була сумка, яку потім вони викинули. Родина залишилася на місці, а він сів в автомобіль та почав переслідувати цих осіб. Вони тікали по кладовищу в сторону школи, а він об`їхав на автомобілі кладовище з іншого боку, після чого обвинувачені зупинилися. Потім він викликав поліцію. Коли оглядали кладовище, то виявили свіжі сліди, оскільки кладовище було заметене снігом, також знайшли інструменти. На могилі його родичів конструкція була розбірна, були демонтовані бронзові наконечники на трубах, була зігнута хвіртка, на могилі були ковані квіти, які теж частково були пошкодженні. Він був понятим при огляді місця події та підтверджує обставини, які зазначені в протоколі огляду місця події, протокол огляду він читав та підписував особисто, в протоколі все записано вірно. Він не писав заяву про залучення його як потерпілого, оскільки потерпілим у цьому кримінальному провадженні бути не бажає, заяву про злочин та визнання потерпілою писала його дружина.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснив, що в 2017 році працював дільничним інспектором Петрівського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Точної дати не пам`ятає, йому зателефонувала ОСОБА_31 і повідомила, що вони з родиною прогулювались і побачили на місцевому кладовищі в сел. Новий Стародуб, що двоє невідомих щось робили біля могил їх померлих діда і баби. Він виїхав на місце, де вперше побачив обвинувачених. Біля кладовища стояв автомобіль «Нива» червоного кольору, а біля нього ОСОБА_31 , її чоловік та дитина. Разом з ними були двоє невідомих. Він встановив їх особи: ОСОБА_32 і ОСОБА_33 , мешканці м. Олександрія. ОСОБА_31 повідомила, що обвинувачені щось робили біля їх могил. Вони зупинили авто і попрямували до них, а обвинувачені почали тікати. Коли обвинувачених наздогнали, то повернулися до могил родичів, де помітили пошкоджену огорожу: відкручений болт і пошкоджений декоративний шар, поряд розкидані інструменти. Потім ОСОБА_28 вивели обвинувачених до центральних воріт, де чекали на його приїзд. ОСОБА_9 і ОСОБА_11 повідомили, що їх привіз ОСОБА_34 на автомобілі марки «Форд». Вони дочекалися слідчо-оперативну групу біля центрального входу. ОСОБА_31 показала сліди на снігу біля їх могил, де було відпиляний кусок паркану, поряд лежала пилка по металу, далі валявся поліетиленовий пакет, ключі, розвідний ключ і кувалда. Всі речі були розкидані в хаотичному порядку за декілька метрів одна від однієї. Також на центральному проході було виявлено демонтований металевий стіл і металева хвіртка. Разом з слідчою групою по слідам було встановлено з чиїх могил зазначені речі. Потім зателефонували ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які приїхали і підтвердили, що ці речі дійсно з могил їх родичів. Після роботи слідчо-оперативної групи всі пошкоджені речі були переміщені.

На доведення винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення стороною обвинувачення надано наступні докази, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін:

- протокол огляду місця події від 12 лютого 2017 року з фототаблицею, відповідно до якого оглянуто територію кладовища, яке знаходиться за Новостародубською загальноосвітньою школою, між вулицями Польова та Степняка Кравчинського в с. Новий Стародуб Петрівського району Кіровоградської області. В ході огляду було виявлено та вилучено пилку по металу, кувалда, трубний ключ, набір ключів, полотно по металу, розвідний трубний ключ, автомобіль марки «Форд» моделі «Транзит» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «FORD» моделі «TRANZIT» д.н.з. НОМЕР_1 від 23.09.2014 року, одна пуста пляшка з-під пива «Десант», один столик та одна хвіртка (т. 2 а. с. 109 132);

- протокол огляду речей і документів від 13 лютого 2017 року з фототаблицею, відповідно до якого оглянуто один металевий стіл, який частково пофарбовано фарбою синього кольору, та одну металеву хвіртку, синього кольору (т. 2 а. с. 133 140);

- висновок експерта №17-369 судового-товарознавчої експертизи від 14 березня 2017 року, згідно з яким ринкова вартість, станом на 12 лютого 2017 року, не представленого на експертизу, одного металевого столу, який складається з трьох зварених між собою частин складала 250,00 грн. Ринкова вартість станом на 12 лютого 2017 року, не представленої на експертизу, однієї металевої хвіртки синього кольору, складала 85,00 грн. Ринкова вартість, станом на 12 лютого 2017 року, не представленого на експертизу, одного кілограму лому бронзи, складала 68,00 грн. Ринкова вартість, станом на 12 лютого 2017 року, не представленої на експертизу, нової, не бувшої у використанні, однієї шестигранної гайки, складала 2,00 грн. (т. 2 а. с. 147 149);

- висновок експерта №63 від 21 березня 2017 року, згідно з яким на торцевих поверхнях двох провушин на металевій хвіртці, вилученої 12 лютого 2017 року під час огляду місця події кладовища, яке розташовано в селі Новий Стродуб Петрівського району Кіровоградської області є сліди характерні для розпилу. Також на трьох металевих прутах хвіртки є сліди деформації, у вигляді вигинів. Сліди розпилу на торцевій поверхні двох провушин металевої хвіртки, утворені предметом (інструментом), робоча поверхня якого має виступаючі ріжучі елементи та товщина якого не більше 1 мм (наприклад, таким предметом може бути полотно для різання металу або інший схожий за будовою інструмент). Провушини хвіртки могли бути перепиляні як полотном ножівки по металу, вилученої 12 лютого 2017 року під час огляду місця події, так і іншим предметом (інструментом) такого ж типу (т. 2 а. с. 155 159);

- протокол огляду місця події від 14 квітня 2017 року з фототаблицею та схемою місця вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якого оглянуто неогороджену територію кладовища з боку АДРЕСА_3 (т. 2 а. с. 162 169);

- протокол обшуку від 04.04.2017 року, відповідно до якого було проведено обшук у домоволодінні, яке розташоване по АДРЕСА_4 , де фактично проживав ОСОБА_9 та ході якого виявлено та вилучено одну пару чоловічого взуття (т. 2 а. с. 174 176);

- протокол обшуку від 04.04.2017 року, відповідно до якого було проведено обшук у домоволодінні, яке розташоване по АДРЕСА_1 , де фактично проживав ОСОБА_11 та в ході якого виявлено та вилучено один металевий предмет хрестик, який знаходився в зігнутому стані (т. 2 а. с. 177 179);

- висновок експерта №88 від 13.04.2017 року, відповідно до якого слід низу підошви взуття, найбільшим розміром 302х107 мм, зафіксований на електрографічному зображенні під назвою «Об`єкт № 1 DSC_0193.JPG», міг бути залишений як черевиком на ліву ногу, вилученого 04.04.2017 року в ході проведення обшуку домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , так і підошвою іншого однотипного взуття з розмірами та малюнком підошви вказаними у дослідницькій частині(т. 2 а. с. 185 193);

- висновок експерта №17-462 судово-товарознавчої експертизи від 03.04.2017 року, згідно з яким ринкова вартість, станом ціна на 12 лютого 2017 року, не представленого на експертизу 1 кілограму брухту металу міді, складала 79,75 грн. (т. 2 а. с. 198 199).

Крім того, судом досліджено витяг з ЄРДР (т. 2 а. с. 106), протоколи прийняття заяв потерпілих про вчинене кримінальне правопорушення (т. 2 а. с. 107, 108), відомості, що мають значення для вирішення долі речових доказів (т. 2 а. с. 141 143, 160, 161, 180, 181, 194, 195), а також докази наявності та розмір процесуальних витрат (т. 2 а. с. 150, 153, 183, 200).

Оцінюючи досліджені докази і аналізуючи їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 22 КПК України встановлено, що одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, саме на прокурора та слідчого, відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу (обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні), належності та допустимості доказів покладено на слідчого, прокурора.

За змістом ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 237 КПК України участь понятих під час огляду місця події та огляду речей і документів не вимагається.

В той же час, системний аналіз зазначених вище норм права дає підстави зробити висновок, що якщо слідчий вважатиме за доцільне, то поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях. При цьому, до таких понятих застосуються вимоги, передбачені абз. 3 ч. 7 ст. 223 КПК України.

З протоколу огляду місця події від 12 лютого 2017 року та протоколу огляду речей і документів від 13 лютого 2017 року вбачається, що слідчим було прийнято рішення про залучення до у часті в зазначених слідчих діях понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_35 . При цьому, понятий ОСОБА_20 є чоловіком потерпілої ОСОБА_6 .

За таких обставин, на підставі ст. ст. 86, 87, 89 КПК України суд визнає протокол огляду місця події від 12 лютого 2017 року та протокол огляду речей і документів від 13 лютого 2017 року недопустимими доказами.

В подальшому, під час досудового розслідування проведено товарознавчу експертизу металевого столу, металевої хвіртки та шестигранної гайки, за результатами якої складено висновок експерта №17-369 судового-товарознавчої експертизи від 14 березня 2017 року, (т. 2 а. с. 147 149), проведено судово-трасологічну експертизу, за результатами якої складено висновок експерта №63 від 21 березня 2017 року (т. 2 а. с. 155 159).

Ці докази були отримані внаслідок неправомірного вилучення об`єктів дослідження під час огляду місця події 12 лютого 2017 року, а тому на підставі ст. ст. 86, 87, 89 КПК України суд визнає зазначені докази недопустимими.

Крім того, наданий стороною обвинувачення як доказ протокол обшуку від 04.04.2017 року, відповідно до якого було проведено обшук у домоволодінні, яке розташоване по АДРЕСА_1 , де фактично проживав ОСОБА_11 та в ході якого виявлено та вилучено один металевий предмет хрестик, який знаходився в зігнутому стані (т. 2 а. с. 177 179), суд визнає неналежним доказом, оскільки вищезазначений протокол обшуку від 04.04.2017 року, згідно з положеннями ст. 85 КПК України, не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Обвинуваченим інкриміновано вчинення незакінченого замаху на наругу над могилами, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297 КК України

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу»:

- місце поховання кладовище, крематорій, колумбарій або інша будівля чи споруда, призначена для організації поховання померлих;

- могила місце на кладовищі, у крематорії, колумбарії або в іншій будівлі чи споруді, призначеній для організації поховання померлих, де похована труна з тілом померлого чи урна з прахом;

- намогильні споруди пам`ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам`ять про померлих;

- наруга над могилою, іншим місцем поховання самовільне пошкодження, розкопування, руйнування або в інший спосіб знищення кладовищенських споруд, що використовуються для церемонії поховання та поминання померлих, намогильних споруд, огорож, склепів, урн з прахом, могил чи інших місць поховання; вчинення інших дій, що мали на меті зневажити родинну чи суспільну пам`ять про померлого, продемонструвати зневажливе ставлення до місця поховання та суспільних, релігійних принципів і традицій в цій сфері;

- предмети ритуальної належності вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші).

В той же час, показання потерпілих та свідків, надані в судовому засіданні є суперечливими щодо характеру пошкоджень могил, місця знаходження та виявлення викрадених речей столика і хвіртки.

Так потерпіла ОСОБА_31 та свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснили, що бачили як обвинувачені збивали та відкручували бронзові наконечники на стовпчиках огорожі.

Однак, згідно з обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_11 з могили родичів потерпілої ОСОБА_36 викрав два мідних наконечника та гайку, а обвинувачений ОСОБА_9 одну гайку. При цьому, в ході досудового розслідування не було знайдено ні бронзових, ні мідних наконечників, а походження гайки, виявленої в ході неправомірного огляду місця події 12 лютого 2017 року, взагалі не встановлено.

Зазначені обставини викликають обґрунтовані сумніви в достовірності показань потерпілої ОСОБА_36 та свідка ОСОБА_25 щодо пошкодження обвинуваченими могил їх родичів.

Згідно з обвинувальним актом обвинувачені підійшли до металевої огорожі, де поховано ОСОБА_14 (1931-1992 рр) та ОСОБА_15 (1942-1994 рр), та вчинили наругу над вказаними могилами з корисливих мотивів, шляхом викрадення одного металевого столика синього кольору, який знаходився між вказаними могилами, які огороджено металевою огорожею.

В той же час, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що на кладовищі поховані його родичі дід, баба, мати та батько, чотири могили розташовані в ряд. Могили діда та баби були огороджені, а його батьків ні. В січні 2017 року у нього помер батько, а тому коли копали могилу, то витягли із землі раніше встановлений металевий столик синього кольору. Цей столик поклали біля могили батька. Тобто зазначений металевий столик знаходився не біля могил діда та баби, які огороджені металевою огорожею, а біля могили його батька, яка не має огорожі. При цьому, зазначений столик лежав біля мікроавтобуса на відстані близько 250 метрів від могили, а не між рядами могил.

Аналогічні покази щодо місцезнаходження біля мікроавтобусу хвіртки синього кольору з огорожі, якою огороджені могили його родичів, а не між рядами могил, надав суду потерпілий ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_25 вказав, що ні хвіртки, ні столику він взагалі не бачив, так само як і свідок ОСОБА_27 не зміг вказати місцезнаходження зазначених предметів.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснив, що на центральному проході було виявлено демонтований металевий стіл і металева хвіртка, в той же час як потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вказували на інше місцезнаходження зазначених предметів.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_37 , суд враховує, зазначені суперечності між його показаннями і показаннями потерпілих та інших свідків, а також той факт, що ОСОБА_30 на той час працював дільничним інспектором Петрівського ВП ГУНП в Кіровоградській області, що викликає обґрунтовані сумніви в його об`єктивності та незацікавленості в результатах розгляду цього кримінального провадження.

Тобто, стороною обвинувачення взагалі суду не надано доказів переміщення саме обвинуваченими металевого столику та металевої хвіртки.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В ході судового розгляду суд відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» сприяв кожній із сторін мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом: були допитані потерпілі, обвинувачений, свідки, досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення. Проти закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами сторони кримінального провадження не заперечували.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б беззаперечно свідчили про вчинення обвинуваченими незакінченого замаху на наругу над могилами, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, шляхом викрадення металевого столику синього кольору, який лежав серед могил родичів потерпілого ОСОБА_8 , металевої хвіртки синього кольору на огорожі могил родичів потерпілого ОСОБА_7 та намагалися заволодіти деталями огорожі померлих родичів потерпілої ОСОБА_38 .

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях й ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи в учиненні кримінального правопорушення. Підставою для обвинувального вироку суду є така сукупність достовірних доказів, що отримані з додержанням законодавства, розглянуті в судовому засіданні та є достатніми для безспірного висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, наявні ознаки складу кримінального правопорушення, вчинив це діяння обвинувачений і його вина у вчиненні цього кримінального правопорушення доведена судом. Забезпечення доведеності вини є одним з основних конституційних принципів основ судочинства (п. 3 ч. 3 ст. 129 Конституції України, п. 10 ч. 1 ст. 7, ст. 17 КПК України).

Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08 лютого 1996 року. При здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

Не оспорюючи факту події злочину пошкодження предметів ритуальної належності (огорожі могил родичів потерпілих ОСОБА_36 та ОСОБА_7 ), суд зазначає, що стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які поза розумним сумнівом доводять винуватість обвинувачених у вчинені інкримінованого їм злочину.

Отже суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості, доступу до правосуддя та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків в розумні строки, аналізуючи та оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені у судовому засіданні, приходить до висновку, що стороною обвинувачення не здобуто достатньо доказів, які могли б довести участь обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297 КК України і вони підлягають виправданню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Потерпілою ОСОБА_39 було подано позов до обвинувачених про стягнення солідарно з обвинувачених матеріальної та моральної шкоди.

За результатами підготовчого провадження зазначений позов залишено без розгляду на підставі відповідної заяви потерпілої ОСОБА_38 .

Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи слід віднести на рахунок держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297 КК України та виправдати їх за цим обвинуваченням з підстав недоведеності вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_9 даного кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні №0000057 від 12 лютого 2017 року за проведення експертиз в розмірі 1 446 (одна тисяча чотириста сорок шість) грн. 18 коп. віднести на рахунок держави.

Речові докази:

- одну кувалду з дерев`яною ручкою, одну пилку по металу, один розвідний трубний ключ 10x12, один трубний ключ, набір ключів комбінований «12 в 1», полотно по металу, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Петрівського ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області повернути ОСОБА_13 ;

- одну металеву хвіртку синього кольору, яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів Петрівського ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

- одну пусту скляну пляшка з-під пива «Десант», яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів Петрівського ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити;

- один металевий хрест синього кольору, який переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Петрівського ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області повернути ОСОБА_11 ;

- одну пару чоловічого взуття, передану на зберігання ОСОБА_9 залишити останньому;

- один металевий стіл синього кольору, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити останньому;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_2 , передане на зберігання ОСОБА_13 залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1