Справа № 380/194/16-к
Провадження № 1-в/364/35/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020 року, Володарський районний суд Київської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Володарського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області про звільнення від призначеного судом покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого Тетіївським районним судом Київської області за ч.4 ст. 190 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 3 роки , покладеним на нього обов`язком за ст. 76 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Володарського районного суду Київської області 28.10.2020 року надійшло вказане подання, в якому ставиться питання про звільнення від призначеного судом покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого Тетіївським районним судом Київської області за ч.4 ст. 190 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 3 роки , покладеним на нього обов`язком за ст. 76 КК України у зв`язку із закінченням призначеного засудженому іспитового строку.
У судове засідання представник Володарського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в м. Києві та Київській області , відповідний прокурор не прибули, про день, час та місце розгляду подання були повідомлені належним чином.
Прокурор своїм клопотанням просить суд розгляд подання провести за його відсутності, вказуючи , що у задоволенні подання слід відмовити .
17.11.2020 року на адресу суду надійшла заява від представника Володарського РС філії ДУ "Центр пробації" в м. Києві та Київській області, в якій вона вказує, що підтримує подання у повному обсязі та просить суд розгляд справи провести за її відсутності.
Засуджений у судове засідання не прибув. Про день, час та місце розгляду подання не повідомлений, оскільки починаючи з 23.05.2017 року перебуває у державному розшуку.
При таких обставинах, суд вважає можливим розглянути вказане клопотання без участі сторін, так як відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Згідно ч.1 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду подання за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Суд, ознайомившись з поданням, матеріалами особової справи № 18/16 , вважає подання не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , 08.06.2016 року вироком Тетіївського районного суду Київської області визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. В силу ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням, призначено йому іспитовий строк 3 (три) роки. За ст. 76 КК України зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. Строк відбуття покарання обчислюється з моменту проголошення вироку. Цивільний позов з урахуванням уточнених позовних вимог, - задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_3 - 1526 000 (один мільйон п`ятсот тисяч двадцять шість) гривень та судові витрати на користь держави - у розмірі 2337,61768 гривень .
Зазначений вирок суду набрав законної сили 12.07.2016 року.
Зі змісту подання про звільнення від відбування покарання з випробуванням судом встановлено, що 19.07.2016 року на виконання до Володарського районного сектору філії ДУ « Центр пробації» у Києві та Київській області надійшов вирок Тетіївського районного суду Київської області від 08.06.2016 року відносно ОСОБА_3 .
19.07.2016 року за місцем проживання засудженого, інспектором направлено виклик на 25.07.2016 року для ознайомлення засудженого з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням. ОСОБА_3 не з`явився на виклик , в подальшому інспектор викликала останнього: 26.07.2016, 05.08.2016 року, однак засудженим виклики проігноровано.
10.08.2016 року Володарському ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області направлено подання про привід ОСОБА_3 , однак привід не було виконано, а 29.09.2016 року інспекцію було повідомлено, про неможливість такого виконання , оскільки засуджений за місцем проживання відсутній та місце його перебування не відоме.
Під час з`ясування місця перебування засудженого інспекцією направлено відповідні запити: ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Володарському комісаріату інформації щодо засудженої особи не було надано.
11.11.2016 року інспекція направила подання до Володарського ВП про проведення розшукових заходів. 26.05.2017 року сектор було повідомлено про заведення розшукової справи та оголошення в державний розшук ОСОБА_3 , починаючи з 23.05.2017 року.
Станом на 28.10.2020 року встановити місце перебування, проживання засудженого не вдалося.
Згідно з ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Отже, на підставі викладеного, вбачається, що ОСОБА_3 під час іспитового строку, встановленого тривалістю в 3 (три) роки, перебуваючи з 23.05.2017 року у розшуку, свідомо систематично порушував та порушує порядок та умови відбування покарання за вироком від 08.06.2016 року Тетіївського районного суду Київської області, а отже, обов`язки, покладені на нього вироком суду не виконує починаючи з дня звернення вироку до виконання.
Відповідальність осіб, звільнених від відбуття покарання з випробуванням регламентована у ст. 166 КВК України, Закону України "Про пробацію", де зокрема передбачено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. При цьому, як зазначено у ч. 3 ст. 166 КВК України, невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
Ця норма конкретизована у пп. 5.3 п.5 розділу ІV «Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», затвердженої спільним наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства внутрішніх справ України за № 270/1560 від 19.12.2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.01.2004 року за № 16/8615, де визначено, що якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин, то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання. Як зазначено у пп.5.4 цього ж пункту, невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Відповідно до ч.2 ст.78 КК України, нього обов`язків, визначених якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішити питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Вивчивши матеріали даного подання та особову справу засудженого, судом достовірно встановлено, що з 23.05.2017 року і по даний час ОСОБА_3 перебуває у розшуку про, що було відомо Володарському відділу з питань пробації, але із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання до суду не зверталися.
Основною метою іспитового строку є виправлення засудженої особи, про що може свідчити процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженої особи та створюють готовність до самокерованої правової слухняної поведінки.
За таких обставин, суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється від виконання обов`язків, покладених на нього вироком Тетіївського районного суду Київської області від 08.06.2016 року. Розгляд подання про звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку у відношенні ОСОБА_3 є передчасним та неприпустимим, а відтак подання про звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.78 КК України, ст. ст. 537-539 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні подання Володарського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області про звільнення від призначеного судом покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого Тетіївським районним судом Київської області за ч.4 ст. 190 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 3 роки , покладеним на нього обов`язком за ст. 76 КК України у зв`язку із закінченням іспитового строку - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Володарський районний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1