Дата документу 16.11.2020 Справа № 937/2766/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/1252/20
Єдиний унікальний № 937/2766/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
про залишення апеляційної скарги без розгляду та її повернення

16 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 від 30 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000402 від 04 березня 2020 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2020 року, після чого, скасувати зазначену ухвалу слідчого судді та постанову слідчого Третього слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 від 30 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000402 від 04 березня 2020 року і направити матеріали кримінального провадження № 0000402 від 04 березня 2020 року до ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, для подальшого скерування до Центрального апарату ДБР для незалежного розслідування.

Перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 , вважаю, що вона підлягає залишенню без розгляду, з поверненням її апелянту, з огляду на таке.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року (справа № 199/6713/14-ц, провадження № 14-92 цс 19), нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ані у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ані у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій, є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє.

Ці дії суперечать загальній засаді кримінального судочинства (п. 4 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Аналогічно Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Так, наприклад, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Тобто, звертаючись до суду з відповідними процесуальними документами, заявнику (апелянту) хоч і надане право викладати їх на власний розсуд з дотриманням загальних вимог щодо форми та змісту, проте, це не дає йому права огульно та свавільно використовувати неоднозначні вислови щодо учасників процесу, суддів, які можуть слугувати виявом неповаги до честі, гідності цих осіб.
Учасники процесу повинні не припускати використання образливої лексики під час оформлення документів для подання до суду всіх інстанцій, оскільки така лексика не підсилює ефективність і переконливість інформації в документах офіційно-ділового стилю, а свідчить про культурний вакуум та демонструє неповагу до суддів, тому з метою уникнення дискредитації суду та суддів учасники процесу повинні утримуватися від дій, які виражають неповагу до суду чи судді.

Як вбачається, ОСОБА_2 розпочав виказувати неповагу до судді ще в суді першої інстанції та наразі продовжує такі свої дії в апеляційній скарзі.

Так, зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що обґрунтування вимог апелянта зводиться до образливих висловів на адресу судді суду першої інстанції, а саме, ОСОБА_2 , використовуючи образливі вислови, характеризує суддю суду першої інстанції та її роботу, що виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, неприпустиме при оформленні, зокрема, апеляційної скарги, оскільки така мова перебуває поза нормальним стилем спілкування, в першу чергу, у діловому мовленні, що використовується в офіційному спілкуванні (між установами, окремою особою і установою, між посадовими особами, тощо), та у розумінні Європейського суду з прав людини констатується як зловживання правом на подання апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного такі дії апелянта є виявом неповаги до суду, зокрема судді, а подання такої апеляційної скарги зловживанням ОСОБА_2 його процесуальним правом, у зв`язку з чим, подану апеляційну скаргу слід залишити без розгляду та повернути її ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 399 КПК України, суддя

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2020 року залишити без розгляду та повернути її ОСОБА_2 .

Ухвала про залишення апеляційної скарги без розгляду та її повернення може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя: