Справа № 183/5887/20
№ 1-кп/183/1589/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000076 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого військовослужбовця військової служби за контрактом, номера обслуги 1 самохідно-артилерійської батареї 1 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше судимого:

- 21.11.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 407 КК України до 2 років службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 15% його грошового забезпечення щомісячно,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
10 липня 2013 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №134 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини та в подальшому призначено на посаду номера обслуги 1 самохідно-артилерійської батареї 1 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Однак, 19 грудня 2014 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 12 жовтня 2020 року, коли солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином 19 грудня 2014 року солдат ОСОБА_3 умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, тривалістю понад один місяць та незаконно перебував за її межами до 12 жовтня 2020 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину. Показав, що 19 грудня 2014 року дійсно, він самовільно залишив військову частину, в зв`язку з тим, що в нього захворіла бабуся, яка потребувала сторонньої допомоги і тільки 12.10.2020 року він самостійно з`явився до прокуратури. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, суд визнає що обвинувачений вину визнав повністю, на обліку у лікарів не перебуває (а.п.28,29) за місцем проходження служби характеризується задовільно (а.п.31).

Щире каяття ОСОБА_3 та з`явлення із зізнанням (а.п.45) визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Разом з тим, він є особою, що раніше судима і знову скоїв умисний аналогічний злочин, який відноситься до категорії не тяжких, протягом місяця після постановлення вироку відносно нього і як обставину, що обтяжує його покарання згідно ст. 67 КК України рецидив злочинів, а тому застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст. 75, ст. 69 КК України є неможливим, і, виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, суд вважає необхідним призначити йому покарання виключно у вигляді реального позбавлення волі, в межах передбачених санкцією даної статті.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.11.2014 року, та остаточно ОСОБА_3 визначити покарання у вигляді 2 (двох) років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту в нічний час продовжити до набрання вироку законної сили.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1