Справа № 216/4424/20
Провадження 1-кс/216/2004/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
скаржника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_3 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви про злочин на підставі ст. 214 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою щодо невнесення заяви про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування скарги зазначив, що 24 липня 2020 року він звернувся до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про злочин, яка відповідно до талону № 180 повідомлення від 24 липня 2020 року була зареєстрована під № 16629, але до теперішнього часу жодних процесуальних дій не проводилось, відповіді про внесення відомостей до ЄРДР всупереч вимогам ст. 214 КПК України не надійшло, його як потерпілого ніхто не викликав і не опитував.
Посилаючись на викладене, скаржник просив визнати бездіяльність слідчого відділу Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання його заяви про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, незаконною, визнати його потерпілим з відповідними правами та зобов`язати посадових осіб Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань дані за його заявою про вчинення злочину за статтями, які вказані в його заяві про злочин.
У судовому засіданні скаржник свою скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав викладених в скарзі.
Представник слідчого відділу Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового розгляду скарги повідомлявся належним чином. 07.08.2020 року від т.в.о. начальника сектору дізнання Криворізького ВП ГУНП ОСОБА_4 надійшли письмові заперечення на скаргу з додатками, в яких вона просила розгляд скарги проводити за її відсутності. 24.07.2020 року до Криворізького ВП ГУНП надійшла письмова аналогічна заява від ОСОБА_3 , адресована 24.07.2020 року до начальника Криворізького ВП ГУНП ОСОБА_5 щодо можливих неправомірних дій інспектора сектору дізнання Криворізького ВП ГУНП ОСОБА_6 , які на дуку заявника, виразилась у не визнанні його потерпілим у рамках кримінального провадження № 0000004 від 02.07.2020 року. Розглядом заяви ОСОБА_3 встановлено відсутність обов`язкових ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 383 та 384 КК України у діях інспектора СД Криворізького ВП ГУНП ОСОБА_7 , оскільки з об`єктивної сторони дані кримінальні правопорушення полягають у діях службової особи, яка явно виходить за межі наданих їй прав і повноважень

або у застосуванні недозволених методів; настанні наслідків у вигляді істотної шкоди державним або громадським інтересам чи охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян або інтересам юридичних осіб; причинному звязку між діями та наслідками. Твердження ОСОБА_3 носить сумбурний характер та нічим окрім власних його міркувань і думок не підтверджено.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 не приведено жодного факту, який би достовірно свідчив про вчинення протиправних дій певною особою, просить відмовити у задоволенні скарги.
Дослідивши матеріали скарги та заслухавши думку скаржника, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Слідчим суддею встановлено, що 24 липня 2020 року скаржник ОСОБА_3 подав до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області заяву про злочин, яку зареєстровано 24.07.2020 року до журналу Єдиного обліку заяв та повідомлень за № 16629, що підтверджується письмовими запереченнями на скаргу від 07.08.2020 року долученими до матеріалів скарги.
З матеріалів скарги вбачається, що 02.07.2020 року до чергової частини Криворізького ВП ГУНП поштою надійшла ухвала слідчого судді Центрально- міського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 від 02.07.2020 року про зобов`язання уповноважених посадових осіб Криворізького ВП ГУНП внести відомості до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_3 по вчинення кримінального правопорушення від 22.06.2020 року за фактом того, що 22.06.2020 року в магазині АТБ, розташованому по пр. Поштовому, 39 в Центрально Міському районі м. Кривого Рогу примішують людей вдягати захисні маски, тобто в діях посадових осіб адміністрації магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », вбачаються ознаки кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України.
З тексту копії заяви про злочин ОСОБА_3 вбачається, що скаржник просить притягнути до кримінальної відповідальності інспектора сектору дізнання Криворізького ВП ГУНП ОСОБА_8 за ст. ст. 364, 365, 383, 384 КК України, який відмовив у визнані його потерпілим у рамках кримінального провадження № 0000004 від 02.07.2020 року та не виконує рішення слідчого судді Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 .
Згідно з інформацією, викладеною в листі т.в.о. начальника сектору дізнання Криворізького ВП ГУНП ОСОБА_4 від 07.08.2020 року, встановлено, що в ході проведення перевірки факти щодо можливих неправомірних дій інспектора СД Криворізького ВП ГУНП ОСОБА_7 , які на думку ОСОБА_3 , виявилися у перевищенні службових повноважень, зловживанні владою або службовим становищем та службовій недбалості, відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364 365, 383 та 384 КК України, не знайшли свого підтвердження, оскільки заявником не приведено жодного факту, який би достовірно свідчив про вчинення протиправних дій певною особою, що також вбачається з довідки за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 від 29.07.2020 року.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч.5 ст.214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленні потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139). Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4,5 ч.5 ст.214 КПК України.
Відповідно до п. 3 розділу 3 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 р. № 100, заяви і повідомлення про інші події, що надійшли до чергової служби центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень) поліції, у яких немає відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, уповноважена службова особа після реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 р. № 930, керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.
Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді. Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.
З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 було проінформовано листом від 04.08.2020 року № 48/10-253 про те, що в його зверненні від 24.07.2020 року відсутні достатні докази, що вказують на вчинення саме суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочинів, передбачених ст. ст. 364, 365, 383 та 384 КК України, а отже підстав для внесення відомостей за доводами, викладеними у ньому до ЄРДР не вбачається та роз`яснено відповідно до ст. ст. 303-307 КПК України порядок звернення до суду.
У заяві про вчинення кримінального правопорушення від 24.07.2020 року, скаржником ОСОБА_3 зазначено, що він клопоче перед Криворізьким ВП ГУНП в Дніпропетровській області про відкриття кримінального провадження за вказаною заявою та просить внести відомості до ЄРДР про скоєння кримінального правопорушення передбаченого ст. ст. 364, 365, 383, 384 КК України інспектором сектору дізнання Криворізького ВП ГУНП ОСОБА_8 , який відмовив у визнані його потерпілим у рамках кримінального провадження № 0000004 від 02.07.2020 року та просить розпочати досудове розслідування.
Згідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.
Системний аналіз вищезазначених положень закону, дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне порушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.
Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Згідно письмових заперечень наданих представником Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, що встановлено відсутність обов`язкових ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 383 та 384 КК України у діях інспектора СД Криворізького ВП ГУНП ОСОБА_7 , оскільки зі змісту письмової заяви ОСОБА_3 відсутні достатні дані, що вказують на вчинення саме суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочинів, передбачених ст. ст. 364, 365, 383, 384 КК України. Оскільки, у своїй заяві про вчинення злочину від 24.07.2020 року ОСОБА_3 не зазначено обставин, які б вказували на протиправний характер дій інспектора дізнавача СД Криворізького ВП ГУНП ОСОБА_8 , а твердження ОСОБА_3 є його суб"єктивна думка та є нічим іншим як категорична незгода із процесуальним рішенням дізнавача ОСОБА_8 .
Використання у відповідних нормах словосполучення «можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» дозволяють не вносити до реєстру лише ті звернення, в яких очевидно відсутні такі відомості. Як на підставу до внесення відомостей у ЄРДР заявник вказує, що йому було відмовлено у задоволені клопотання від 23.07.2020 року, внаслідок чого вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ст. 364 (зловживання владою або службовим становищем), ст. 365 (перевищення влади або службових повноважень), ст. 383 (завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину) та ст. 384 (завідомо неправдиве показання) КК України.
Слідчий суддя вважає, що зі змісту заяви і обставин, які передували поданню такої заяви не вбачається будь-яких відомостей, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення дізнавачем ОСОБА_8 за вказаними статтями, а обставини, які викладені в заяві ОСОБА_3 фактично містять завуальовану незгоду з його процесуальним рішенням, постановою дізнавача - інспектора сектору дізнання Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 23.07.2020 року про відмову у визнанні потерпілого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню за № 0000004 від 02.07.2020 року, яку ухвалою слідчого судді Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 від 07.08.2020 року вже було скасовано.
Так, відповідно до пункту 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Павлюлінець проти України» від 6 вересня 2005 року суд повторює, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява № 37437/97). Таким чином, твердження скарги є несумісною ratione materiae з положеннями Конвенції і підлягає відхиленню відповідно до пунктів 3 та 4 статті 35 Конвенції.
Отже скаржнику не належить право на порушення кримінальної справи проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення злочину певною особою, а також у нього відсутнє право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.
Нормами кримінально-процесуального законодавства України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать про ознаки певного злочину, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочин і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до ЄРДР за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч.1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч.4 ст. 214 КПК України.
У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 від 17 червня 2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що "встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту".
Зважаючи на викладене, заява ОСОБА_3 від 24 липня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом та суттю, на думку слідчого судді, не є повідомленням про злочин, і не містить конкретних та достатніх даних про можливість вчинення кримінальних правопорушень, передбачених Кримінальним Кодексом України, інспектором сектору дізнання Криворізького ВП ГУНП ОСОБА_8 , а тому відомості щодо даної особи не підлягають внесенню до ЄРДР, в зв`язку з чим слідчий суддя в задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви про злочин на підставі ст. 214 КПК України, вважає за необхідне відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви про злочин на підставі ст. 214 КПК України, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Повний текст ухвали складений та оголошений 11 серпня 2020 року о 15.00 годині.

Слідчий ддя ОСОБА_1