Справа №705/2972/20
1-кс/705/803/20
У Х В А Л А
про повернення клопотання

31 липня 2020 року місто Умань

Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , вивчивши клопотання про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000043 від 30.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Т.в.о начальника сектору дізнання Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, поданим в рамках кримінального провадження №0000043 від 30.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Клопотання погоджене з прокурором ОСОБА_3 .

У клопотанні просить: 1) накласти арешт на автомобіль марки «Nissan X-Trail» д.н.з. НОМЕР_1 , із номером шасі НОМЕР_2 , володільцем та користувачем якого є громадянин Ізраїля ОСОБА_4 , який був вилучений 29.07.2020 року під час проведення огляду місця події та на даний час зберігається на території Уманського ВП ГУНП в Черкаській області. Визначити місцем зберігання автомобіля марки «Nissan X-Trail» д.н.з. НОМЕР_1 , із номером шасі НОМЕР_2 , територію Уманського ВП ГУНП в Черкаській області за адресою: вул..Незалежності, 35, м.Умань, Черкаська область; 2) накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль «Nissan X-Trail» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (шасі) НОМЕР_4 , який був вилучений 29.07.2020 року під час проведення огляду місця події та на даний час зберігається в Уманському ВП ГУНП в Черкаській області.

Вивченням клопотання та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження встановлено, що клопотання не відповідає вимогам статей 132 та 171 КПК України.

Згідно ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні дізнаач зазначає, що в даному випадку наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа. При цьому вказує, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу має явні ознаки підробки.

Однак, дізнавач не обґрунтував, з посиланням на докази, які саме ознаки підробки має таке свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

До клопотання не додано жодного документу, який підтверджує, що володільцем та користувачем автомобіля є громадянин Ізраїля ОСОБА_4 . До клопотання додано лише копію допиту свідка, анкетні дані якого неможливо прочитати, проте такий протокол допиту не містить посилань на таку особу як ОСОБА_4 .

Також, у клопотанні не зазначено хто є власником автомобіля, а також власником чи володільцем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на який дізнавач також просить накласти арешт.

У клопотанні не зазначені підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а лише процитовано положення статей 131, 170 КПК України.

Стаття 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів . У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У клопотанні дізнавач посилається на те, що автомобіль та свідоцтво оглянуті та визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

У клопотанні дізнавач взагалі не вказує як ознаки речового доказу мають автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Крім того, не обґрунтовано, чому автомобіль визнано речовим доказом і дізнавач просить накласти на нього арешт, якщо кримінальне провадження стосується виключно використання завідомо підробленого документа, і не стосується жодним чином такого матеріального об`єкту як автомобіль.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З матеріалів клопотання вбачається що вилучення майна, на яке дізнавач просить накласти арешт, відбулось 29 липня 2020 року. Наступним робочим днем після вилучення майна є 30 липня 2020 року. Проте, клопотання надійшло до суду 31 липня 2020 року, тобто з порушенням строків, визначених у статті 171 КПК України.

У матеріалах клопотання відсутні документи, які б свідчили про те, що вилучене майно було повернуто особі, в якої таке майно було вилучене.

Згідно ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 132, 170 - 172, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання т.в.о начальника сектору дізнання Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000043 від 30.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України повернути прокурору ОСОБА_3 , встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1