Справа № 713/1498/20
Провадження №1-кп/713/159/20
УХВАЛА
іменем України

09.09.2020 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Вижниця кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000170 від 02.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, вдівець, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, із середньою освітою, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, за участю потерпілої ОСОБА_4 , з участю сторін кримінального провадження: обвинувачення прокурора Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 , захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

01 травня 2020 року близько 19-50 год. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107» номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по вул.Центральній в с.Мигове, Вижницького району Чернівецької області, від центру села по напрямку руху до виїзду із населеного пункту, де наближаючись до перехрестя із другорядною дорогою вул.Головна діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п.12.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» та п.12.4 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.», рухаючись зі швидкістю 60-65 км/год. здійснив виїзд на заокруглену ділянку дороги із гравійним покриття другорядної дороги, де не врахував специфіку керованості задньопривідного автомобіля в момент заносу, втратив керованість вищевказаного транспортного засобу, в салоні якого перебували пасажири ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , автомобіль почав виходити із траєкторії руху в межах своєї смуги руху, після чого водій з метою уникнення заносу автомобіля, не застосовуючи правил прийому гальмування різко вивернув рульове колесо вправо тобто, в бік заносу, однак вказаними діями водій ОСОБА_3 , допустив бічний занос автомобіля із подальшим виїздом за межі дороги та зіткненням із нерухомим об`єктом, а саме електроопорою №136 Б.

Внаслідок цього пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2107» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: Синці: у вилицевій ділянці справа; по ліктьовій поверхні правого передпліччя від верхньої третини до тильної поверхні правої кисті; рубці (як наслідок загоєння забійних ран): в лобно-скроневій ділянці з переходом на вилицеву ділянку справа: в тім`яній ділянці справа; повний вивих ліктьового суглоба із зміщенням, що згідно висновку судово-медичної експертизи за №378-екс від 04.06.2020 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли довготривалий розлад здоров`я.

Згідно висновку експерта №328-А від 24.07.2020 року дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_3 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, які перебувають в причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Дії, ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В підготовчому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України визнав, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з тим, що завдану шкоду потерпілій ОСОБА_4 відшкодовано, примирились, ОСОБА_4 претензій матеріального та морального характеру не має.

Прокурор підтримав клопотання подане ОСОБА_3 , не заперечував щодо задоволення.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала заявлене клопотання, просила звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрити, оскільки шкода відшкодована, претензій не має.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, розглянувши характеризуючи матеріали, приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ст.46 КК України, в редакції на час вчинення кримінального правопорушення, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно ст. 46 КК України (в редакції від 01.07.2020 року) особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.286 ч.1 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Згідно змісту ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК України.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Як визначено частиною 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, Умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим ст.46 КК України є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим відповідно до ч. 2 ст.49 КПК. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ст.286 ч.1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 ч.1 КК України, відповідно до ст.12 КК України, в редакції на час вчинення кримінального правопорушення відноситься до категорії злочинів необережний невеликої тяжкості (на даний час необережний нетяжкий злочин).

Враховуючи, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, активно сприяв розкриттю злочину, потерпіла претензій матеріального та морального характеру не має, шкода відшкодована, раніше не судимий, звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст.46 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 на підставі ст.46 КК України, необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ст.46 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що під час підготовчого засідання встановлено наявність законних підстав для закриття провадження у зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.286 ч.1 КК України на підставі ст.46 КК України.

Питання про речові докази і документи вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 46 КК України, ст.ст.100, 284-286, 288 ч.3, 314 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 ч.1 КК України, на підставі ст.46 КК України, - у зв`язку із примиренням винного з потерпілою.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000170 від 02.05.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, - закрити.

Речовий доказ, автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно постанови про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 02 травня 2020 знаходиться на зберіганні у ОСОБА_3 залишити за належністю ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: ОСОБА_1