Провадження № 11-кп/4820/117/21
Справа № 683/3446/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
судді - доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
представника цивільного

відповідача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника цивільного відповідача ТОВ «СТЛ+М» - адвоката ОСОБА_11 та захисника - адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2020 року,-

в с т а н о в и л а :
Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2020 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області, українця, гр.України, з середньою освітою, працюючий на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ СТЛ+М" с.Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом не обирався, зареєстроване місце проживання та проживаючого в мікрорайоні «Діброва», будинок АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді виправних робіт строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми заробітку засудженого в дохід держави грошових коштів у розмірі 20 (двадцяти) відсотків без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Запобіжний захід ОСОБА_10 до вступу вироку у законну силу не застосовувався.
Початком строку відбування покарання постановлено рахувати день звернення вироку до виконання
Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_7 3245,32 грн. матеріальної шкоди та 162,27 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ТОВ «СТЛ+М» на користь ОСОБА_7 29837,73 грн. моральної шкоди.
В решті позову відмовлено.
Скасувано ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12.09.2019р. про накладення арешту на автомобіль «Volkswagen» моделі «Passаt» реєстраційним номер НОМЕР_1 .
Скасувано ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19.12.2019р. про накладення арешту на автомобіль «Volvo» моделі «FM 12» реєстраційним номер НОМЕР_2 .
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави 1256,08 грн. судових витрат.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

За вироком суду, 10 вересня 2019 року біля 9 год. 15 хв. ОСОБА_10 , керуючи технічно справним вантажним транспортним засобом марки «Volvo» моделі «FM 12», реєстраційним номер НОМЕР_2 . що належать ТОВ «СТЛ+К», по автодорозі Н-03 сполучення 'Житомир-Чернівці-Теребляче", не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, нехтуючи вимогами п.1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.п. б) п.2.3, відповідно до якого водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; п.12, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п.12.4, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., п. 13.1, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, перевищив дозволену швидкість та рухаючись в населеному пункті по вул.1 Травня м.Старокостянтинів в напрямку вул.Грушевського м.Старокостянтинів із швидкістю не менше 60 км/год. усвідомлюючи, що попереду керованого ним автомобіля із значно меншою швидкістю в попутному напрямку рухається автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passаt», реєстраційним номер НОМЕР_1 . під керуванням ОСОБА_12 , який включив світлові покажчики та мав намір здійснити маневр повороту праворуч на другорядну дорогу по АДРЕСА_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не вжив належних заходів до зменшення швидкості, внаслідок чого навпроти будівлі №139 по вказаній вулиці допустив зіткнення правою передньою частиною керованого ним автомобіля із задньою частиною автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Passаt», внаслідок чого пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_7 отримала тілесне ушкодження, у вигляді закритого перелому бічного відростку та дужки 5-го шийного хребця ліворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи №69 від 26.12.2019р. відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_10 вимог п.1.5, п.2.3, п.п. б) п. 12.3, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

В поданій апеляційній скарзі представник цивільного відповідача адвокат ОСОБА_11 просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову та стягнення з ТОВ «СТЛ+М» на користь ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 29 837, 73 грн. скасувати. Вважає вирок в цій частині незаконним, оскільки, на її думу, винесений з порушенням засад розумності та справедливості, які визначені у ст. 23 ЦК України. Вказує, що відповідно до Виписного епікризу, наданого представником потерпілої, ОСОБА_7 лікувалась у травматологічному відділенні з 10.08.2019р. по 13.09.2019р. та жодних доказів вжиття додаткових заходів щодо відновлення здоров`я та проходження реабілітаційних заходів по відновленню здоров`я, потерпілою та її представником надано не було.

В поданій апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого, просить вирок суду змінити. Призначити ОСОБА_10 покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. Частково задоволити позовну заяву ОСОБА_7 , стягнувши з відповідача 3400 грн. моральної шкоди та відмовити у задоволені позову в частині стягнення матеріальної шкоди. Вважає, вирок суду упередженим, одностороннім, прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права, таким, що підлягає зміні у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. Зазначає, що судом першої інстанції не оцінено і не враховано, що обвинувачений до кримінальної чи адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху раніше не притягувався та вчинив злочин вперше, відсутність тяжких наслідків після скоєного злочину, наявність ряду пом`якшуючих обставин. Вказує, що жодним чином судом першої інстанції не обґрунтовано належним чином, призначене покарання, адже на його думку, враховуючи вищенаведені обставини, обставини справи та позитивні характеристики можливо призначити покарання у виді штрафу.

Посилається на те, що ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову, суд задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у нього. Проте, встановивши часткове добровільне відшкодування завданого збитку, про що судом вказано у пом`якшуючих обставинах, при вирішені цивільного позову про це не зазначено та задоволено матеріальну шкоду у повному обсязі. Вказує, що фіскальні чеки, на які посилається суд як на доказ, не всі читабельні та деякі з них підтверджують придбання ліків для лікування захворювань, що ніяким чином не стосується наслідків ДТП. Також стверджує, що при визначенні розміру завданої потерпілій моральної шкоди, суд належним чином не врахував тяжкість тілесних ушкоджень, відсутність належного обґрунтування фізичних і моральних страждань та ніяким чином не встановлено з чого виходив позивач при визначенні суми моральних збитків.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника на підтримку поданої захисником апеляційної скарги, пояснення представника цивільного відповідача на підтримання поданої нею апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілої та її представника про законність та обґрунтованість вироку суду та заперечення проти поданих апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та відповідно його кримінально - правова оцінка не оскаржується, тому не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції та колегією суддів не перевіряються.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні зазначеного злочинного діяння відповідає фактичним обставинам і підтверджується наявними доказами по справі, яким суд дав вірну кримінально - правову оцінку.

ОСОБА_10 , визнаючи себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, як в апеляційній скарзі так і в суді апеляційної інстанції просив призначити йому покарання у виді штрафу, без позбавлення пава керувати транспортними засобами. Суд обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 286 КК України і призначив покарання у виді виправних робіт строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми заробітку засудженого в дохід держави грошових коштів у розмірі 20 (двадцяти) відсотків без позбавленням права керувати транспортними засобами.

При цьому судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також думку потерпілої, яка просила про призначення покарання, не пов`язаного з реальним відбуванням покарання у виді позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, має постійне місце роботи працює водієм ТОВ «СТЛ+М».
Також, обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, частково добровільно відшкодував завдані збитки, що визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд призначаючи покарання дотримався загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України. Призначене покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку засудженого і дохід держави грошових коштів у розмірі 20 відсотків, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для призначення покарання у виді у виді штрафу, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було оцінено і не враховано, що обвинувачений до кримінальної чи адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху раніше не притягувався та вчинив злочин вперше, відсутність тяжких наслідків після скоєного злочину, наявність ряду пом`якшуючих обставин, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки обставини, які ним наведенні, не узгоджуються із матеріалами кримінального провадження. Всі докази судом, досліджені у повному обсязі, їм надано вірну кримінально правову оцінку та при призначенні покарання судом першої інстанції враховані всі наведені стороною захисту обставини та належним чинили вмотивовано призначене покарання.

Оцінюючи доводи апеляційних скарг захисника та представника цивільного відповідача щодо неправильності вирішення судом цивільного позову в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Конвенція із захисту прав людини й основних свобод закріплює положення про те, що визнання достоїнства, властивого всі членам суспільства, є основою волі,, справедливості й загального миру. Ці ідеї відображені в Конституції й законах України, а право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадянина й законних інтересів юридичних осіб.

Вирішуючи питання про цивільний позов, суд першої інстанції позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволив повністю, стягнувши з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь потерпілої ОСОБА_7 3245, 32 грн. матеріальної шкоди; позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволив частково, стягнувши з страховика ТДА СК «Альфа-Гарпант» на користь потерпілої моральну шкоду, що становить 162, 27 грн. та з ТОВ «СТЛ+М» моральну шкоду в розмірі 29837, 73 грн.

Обґрунтовуючи розмір завданої матеріальної шкоди, потерпіла ОСОБА_7 як в суді першої так і апеляційної інстанції, вказувала, що під час ДТП, що сталось з вини ОСОБА_10 , їй було завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження, через що вона тривалий час лікувалась у медзакладах та понесла матеріальні витрати на купівлю ліків в сумі 3245,32 грн.
На підтвердження даних витрат потерпілою ОСОБА_7 в суді першої інстанції було надано фіскальні чеки на загальну суму 3245,32 грн. (т.1 а.п.22-23).
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпіла отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, перенесла фізичний біль, змушена була вжити додаткових заходів щодо відновлення стану свого здоров`я та реабілітації та вимушена була змінити звичний спосіб життя, докласти додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності.
Ці фактичні обставини справи на думку колегії суддів давали суду підстави для задоволення цивільного позову в частині матеріального відшкодування в повному обсязі та часткового задоволення позовних вимог з частині морального відшкодування, з викладеною у вироку мотивацією, з чим повністю погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Підстав для задоволення апеляційних скарг та зміни вироку, колегія суддів, не знаходить.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги представника цивільного відповідача ТОВ «СТЛ+М» - адвоката ОСОБА_11 та захисника - адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді