В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючої судді ОСОБА_1 з участю секретарки судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за 186 ч.3 КК України відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, працюючого без працевлаштування на сміттєзвалищі, не одруженого, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, виховує неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше засуджений

- 31.01.2019 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 15 ч.2, ст. 185 ч. 2 до арешту строком 6 (шість) місяців, 14.07.2019 р. звільненого по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 186 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за корисливий злочин, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, 25 вересня 2019 року в період часу з 10 годин до 10 годин 30 хвилин, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, переліз через металевий паркан та проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належть ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , після чого зайшов в кухонне приміщення цього будинку, де реалізуючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, незважаючи на заклики потерпілої ОСОБА_6 зупинитися та не чіпати її майно, під надуманим приводом відібрання її майна в рахунок компенсації боргу її сина його племіннику, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням предмету, від`єднав від труб та відкрито викрав водонагрівач проточний газовий марки ВПГ-18-1 ДСТУ 5507-55 вартістю 1100 гривень, який належав потерпілій ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_5 не оспорював фактичних обставин, пояснив, що він дійсно в присутності ОСОБА_6 заволодів водонагрівачем, протиправно проникнувши в її будинок,але зробив це, оскільки вважав, що її син винен його племіннику гроші за телефон, який останній віддав йому з метою ремонту, але, оскільки він не підлягав ремонту, син ОСОБА_6 вирішив його залишити собі на запасні частини, оскільки займався ремонтом телефонів, після чого тривалий час не віддавав гроші. Викраденим майном він розпорядився на власний розсуд, продавши його і витративши гроші на особисті потреби.

У скоєному щиро розкаюється, компенсував матеріальну шкоду потерпілим.

Крім визнання ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину, його вина підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він був співмешканцем потерпілої ОСОБА_6 , яка на час судового розгляду померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В день, коли сталася подія злочину вона зателефонувала йому та розповіла, що ОСОБА_5 зайшов в кухню і забрав колонку, яка належала їм з ОСОБА_6 , при цьому був неадекватний. Їх з ОСОБА_6 сумісний син, якому 16 років, прийшов додому і відновлював водопровід. Він знайомий з ОСОБА_5 , знає, що він проживає зі своїм братом ОСОБА_8 та його дружиною ОСОБА_9 , має племінника ОСОБА_10 . Сам він колись займався ремонтом мобільних телефонів, мав кіоск в 2007-2008 роках, але зараз вже цим не займається, має поганий зір.

Свідок хоча і підтвердив, що приблизно в вересні 2019 року племінник ОСОБА_5 . ОСОБА_10 приносив йому свій зламаний телефон на діагностику, він тоді визначив вартість послуг за ремонт, але той оплату за ремонт не приніс, за телефоном не прийшов. Коли свідок зустрів його в магазині, сказав, щоб забрав свій телефон, але він знов не прийшов, після чого свідок віддав телефон синові, щоб той повернув телефон. Зі слів сина знає, що той десь в жовтні 2019 року віддав ОСОБА_10 гроші, а телефон залишив собі, бо хотів його відремонтувати.

Неповнолітній свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , допитаний в присутності педагога ОСОБА_12 і спеціаліста служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_13 , пояснив суду що в день, коли сталася подія злочину він був відсутній вдома, зателефонував матері ОСОБА_6 , та йому повідомила, що прийшов ОСОБА_14 ( ОСОБА_5 ) зняв колонку, відштовхнув її від стінки, говорив, що за якісь борги, які були, начебто 7 років назад. Батько колись займався ремонтом мобільних телефонів, але зараз вже не займається через погіршення зору. Підтвердив, що ОСОБА_10 племінник ОСОБА_5 приносив його батькові ОСОБА_7 телефон і планшет, щоб той подивився, чому вони не працюють. Ще навушники були. Батько сказав йому причину поломки. Свідок домовився з ОСОБА_10 що залишить собі його поломані телефон і планшет, бо хотів навчитися їх ремонтувати, для досвіду, а також навушники, це було через декілька днів після його дня народження 31.08.2019 року, приблизно 4-5 вересня. Після свідок бачився з ОСОБА_10 і той скаржився, що приходив до них за грошима, звав їх, а їх не було вдома. Гроші в сумі 250 гривень свідок віддав ОСОБА_10 через деякий час при зустрічі, вважає, що це була достатня сума, вважає, що він купив ці зламані телефон і планшет у ОСОБА_10 . Будинок і майно в ньому належить його батькам.

Запрошеного для допиту в якості свідка захисту ОСОБА_15 за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні 10.03.2020 року суд не мав можливості допитати в зв`язку з його перебуванням у стані алкогольного сп`яніння, після чого захист відмовився від дослідження цього доказу сторони захисту.

Таким чином, з показань цих свідків судом встановлено, що твердження ОСОБА_5 , що він забрав водонагрівач в рахунок боргу його племіннику, не знайшли свого підтвердження, внаслідок чого суд вважає, що ОСОБА_5 використаний факт існування в минулому якихось фінансових стосунків між його племінником і сином потерпілої, як привід для відкритого незаконного заволодіння чужим майном, що належало ОСОБА_6 , і навіть не належало особі, яку ОСОБА_5 вважав боржником свого племінника.

Такий висновок суду підтверджується і дослідженими протоколами проведення слідчого експерименту від 27.09.2017 року з участю потерпілої ОСОБА_6 , в ході якого потерпіла впевнено, детально відтворила події вчинення злочину ОСОБА_5 , при цьому вона не зазначала про те, що ОСОБА_5 їй пояснював, що забирає водонагрівач за борг її сина, а також протоколом проведення слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_5 від 27.09.2019 року, в ході якого ОСОБА_5 також не зазначав, що він пояснював ОСОБА_6 під час заволодіння її майном причину своїх дій.

Факт смерті потерпілої ОСОБА_6 встановлений судом на підставі наданої суду ОСОБА_7 копії свідоцтва про її смерть, що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Досліджені докази суд визнає належними, допустимими, достатніми, такими, що узгоджуються між собою, не суперечать один одному і у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_5 вчинено дії за тих фактичних обставин, що встановлені судом, і вина ОСОБА_5 у їх вчиненні є доведеною.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує, за ст. 186 ч. 3, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, з проникненням у житло.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За змістом роз`яснення п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_5 злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, та враховує відомості про особу обвинуваченого, стан його здоров`я, ставлення до вчиненого ним діяння, відсутність обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання.

ОСОБА_5 є особою, яка хоча раніше і судима і офіційно не працевлаштована, але він працює неофіційно з незалежних від нього причин, має сім`ю, неповнолітню дитину, що підтверджує наявність усталених соціальних зв`язків, що свідчить про достатній рівень його соціалізації. Крім того, будучи в минулому в 2012 році засудженим і звільненим від відбування покарання з іспитовим строком, витримав його, що свідчить про його здатність виконувати покладені на нього обов`язки і не вчиняти нові злочини в умовах нагляду за ним. Тривалий час не вчинював правопорушень ОСОБА_5 і після закінчення іспитового строку.

ОСОБА_5 на обліку і на лікуванні у наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, але перебуває під спостереженням нарколога, страждає неврологічним захворюванням, внаслідок якого має вади мови.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, суд відносить щире каяття, що мало прояв в щиросердному каятті під час досудового розслідування, що мало прояв в сприянні встановленню фактичних обставин, внаслідок чого органом досудового розслідування злочин було розкрито, а також в добровільному порядку відшкодував причинену злочином шкоду, передавши потерпілій гроші, матеріальних претензій до ОСОБА_5 під час досудового розслідування і судового розгляду справи заявлено не було.

Зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , з урахуванням обставин вчинення злочину, даних про його особу і всіх обставин, що підлягають врахуванню судом при призначенні покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Також на думку суду виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду, що необхідний для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, отже необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк в межах, передбачених санкцією ст. 186 ч.3 Кримінального кодексу України, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат не заявлено.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів, які згідно з частиною 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід не обирався, підстав для його застосування судом не вбачається.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього судом обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України

Зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази складові частини до водонагрівача проточного газового марки ВПГ-18-1 ДСТУ 5507-55, 1976 року випуску і технічний паспорт до нього, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити фактичному володільцю ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1