17.11.2020 Єдиний унікальний № 371/912/20
провадження №1-кп/371/134/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миронівка в залі суду кримінальне провадження № 0000302 від 06 липня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця міста Обухів, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, на утриманні дітей не має, освіта середня, раніше судимого 8 серпня 2016 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві особистої власності майна,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 8 серпня 2016 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві особистої власності майна, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову обвинувачується у вчиненні умисного злочину за наступних обставин.

6 липня 2020 року близько 13 години 40 хвилин ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 прибув до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому мешкає ОСОБА_7 , з метою залишити для ремонту автомобіль марки «Audi А4» на литовській реєстрації, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 04.06.2017, є UAB «LUCSANA» з правом керування ОСОБА_8 , Baisogalos Apylinkes Sen., ОСОБА_9 , а користувачем є ОСОБА_10 .

Цього ж дня, 6 липня 2020 року, близько 13 години 45 хвилин, ОСОБА_6 залишив ключі від автомобіля «Audi А4» на литовській реєстрації, реєстраційний номер НОМЕР_2 , користувачем якого він є, за парканом домоволодіння АДРЕСА_2 та разом з ОСОБА_4 , який бачив дії ОСОБА_6 , на іншому автомобілі попрямували до магазину «Точка», що в м. Миронівка, вул. Перемоги, 7.

6 липня 2020 року близько 14 години 00 хвилин, перебуваючи у магазині «Точка», за адресою: м. Миронівка, вул. Перемоги, 7, Київської області, у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння вказаним транспортним засобом без мети його подальшої реалізації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, повторно, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, скориставшись відсутністю користувача вказаного автомобіля та інших осіб, повернувся до вул. Франка м. Миронівка, де попередньо ОСОБА_6 залишив свій автомобіль «Audi А4» на литовській реєстрації, реєстраційний номер НОМЕР_2 , дістав за парканом ключі від автомобіля, завів його з буксиру та розпочав рух по вул. Франка м. Миронівка Київської області в напрямку до міста Обухів Київської області. Тобто, ОСОБА_4 довів свій злочинний умисел до кінця та викраденим автомобілем розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно 6 липня 2020 року близько 13 години 40 хвилин він разом із ОСОБА_6 приїхав до будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , в якому мешкає ОСОБА_7 , щоб залишити для ремонту автомобіль марки «Audi А4» на литовській реєстрації, користувачем якого є ОСОБА_10 . Цього ж дня, близько 13 години 45 хвилин, ОСОБА_6 залишив ключі від автомобіля «Audi А4» на литовській реєстрації, користувачем якого він є, за парканом будинку АДРЕСА_2 та вони разом, на іншому автомобілі, поїхали до магазину «Точка». В подальшому того ж дня приблизно о 14 години 00 хвилин, перебуваючи у магазині «Точка», між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла суперечка. ОСОБА_4 залишив приміщення магазину, вийшов на вулиць у цей час у нього виник умисел на заволодіння вказаним транспортним засобом без мети його подальшої реалізації, тому він повернувся до вул. Франка м. Миронівка, де попередньо ОСОБА_6 залишив свій автомобіль, дістав за парканом ключі від автомобіля, завів його з буксиру та поїхав по вул. Франка м. Миронівка Київської області в напрямку до міста Обухів Київської області.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Разом із тим заявив, що не заперечує проти розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, не оспорює обставини, викладені в обвинувальному акті, розуміє зміст цих обставин, його позиція є добровільною.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - повне визнання своєї вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, та активне сприяння у розкритті злочину, ту обставину, що обвинувачений одружився і дружина перебуває в стані вагітності /а.с. 77-78/ - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - злочину, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, в цілому посередню характеристику за місцем проживання.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення - злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи наявні обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування призначеного судом покарання і у відповідності до ст. 75 КК України приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього обов`язки.
Зважаючи на ту обставину, що вироком Миронівського районного суду Київської області від 8 серпня 2016 року до обвинуваченого застосовувалася додаткова міра покарання у виді конфіскації усього майна, а відбув покарання обвинувачений лише 21 квітня 2020 року, призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна суд вважає недоцільним та таким, що не створить реальних правових наслідків.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що транспортний засіб належить на праві користування потерпілому ОСОБА_6 /а.с. 82/, а відтак підлягає поверненню власнику та накладений арешт скасуванню.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Запобіжні заходи обвинуваченому не обиралися.
Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судової автотоварознавчої експертизи №13-3/525 від 15 липня 2020 року у сумі 1144,15 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, ч. 2 ст. 289 КК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази: транспортний засіб автомобіль марки «Audi А4» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути користувачу ОСОБА_6 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 10 липня 2020 року у справі ЄУН 371/644/20 провадження №1-кс/371/183/20 на транспортний засіб автомобіль марки «Audi А4» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні 15 копійок вартості проведеної судової експертизи.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та надіслати потерпілому.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_1