печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК Лайн» про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/19526/18-к від 24.04.2018 року у кримінальному провадженні № 0003959 від 19.12.2016,-

ВСТАНОВИВ:

20.07.2020 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «ВІК Лайн» про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/19526/18-к від 24.04.2018 року у кримінальному провадженні № 0003959 від 19.12.2016.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.04.18 р. за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні № 0003959 накладено арешт у вигляді заборони заявнику користуватися та розпоряджатися належним йому на праві приватної власності нерухомим майном, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , а саме: приміщення №№1-3, поверх 1, літера «Б» та приміщення №4, поверхи 1 і 2, літера «Б», площею 235,3 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 389); приміщення №№1-11, поверх 1, літера «В», площею 342,9 м2, та вбиральні, поверх 1, літера «В-1», площею 1,4 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 389); приміщення №№1-3, поверх 1, літера «А» та приміщення №4, поверх 2, літера «А», площею 81,2 м2; приміщень №№1, 2, поверх 1, літера «А-1», площею 129,5 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 389).

Накладення арешту прокурором і слідчим суддею було мотивовано тим, що Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003959 від 19.12.16 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, п. 3 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 3652, ч. 2 ст. 364 КК України (справа багатоепізодна, спірного майна кваліфікація за ст. 115 та 122 КК України не стосується). Зокрема, вказує на розгляд в рамках вказаного кримінального провадження подій про те, що на землі, належній до комунальної власності територіальної громади м. Києва, без належного оформлення земельних відносин приватними особами були свого часу зведені будівлі та споруди, речові права на які згодом були зареєстровані з порушенням вимог чинного законодавства, чому сприяли дії окремих суб`єктів державної реєстрації прав (приватних нотаріусів Київського міського та Бориспільського районного нотаріальних округів). Оскільки дії по державній реєстрації стосувалися нерухомого майна, яке зрештою було придбано заявником, на думку прокурора таке майно є речовим доказом по справі і на нього слід накласти арешт з метою недопущення його втрати шляхом відчуження або при користуванні ним заявником чи іншими особами.

Сторона захисту не погодився з ухвалою слідчого судді і оскаржив її в апеляційному порядку. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.06.18 р. ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва була скасована і прийнята нова ухвала, якою була введена заборона лише на відчуження майна заявником (підстав для обмеження заявника у можливості користуватися власним майном апеляційний суд не знайшов). Після вказаних судових розглядів заявник, з метою оптимальнішого використання майна та уточнення його технічних характеристик провів його поділ (без відчуження жодного квадратного метру і без проведення будівельних робіт, тобто без жодного перетворення об`єкта чи порушення інших заборон, введених судом) і з дотриманням вимог законодавства щодо перенесення у нові розділи Державного реєстру речових прав, відкриті у зв`язку з поділом об`єкта нерухомого майна, всіх обтяжень, що існували на момент прийняття рішення суб`єктом державної реєстрації прав (зокрема, арешту, накладеного судом у даному кримінальному провадженні). Наразі нерухоме майно по вул. Кайсарова, буд. 11-а у м. Києві за даними ДРРП складається з : нежитлових будівель : літера «А» за технічним паспортом, площею 81,2 м2, літера «Д» за технічним паспортом (вбиральня), площею 1,4 м2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; нежитлової будівлі : літера «Г» за технічним паспортом, площею 707,7 м2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

На підтвердження вказаних реєстраційних дій та наявності у заявника речових прав і їх обтяження арештом на зазначене нерухоме майно додається Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.09.18 р. за індексним номером інформаційної довідки 136684049.

Особа, що подали скаргу в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду скарги повідомлялися належним чином. Адвокат ОСОБА_4 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, заявлені вимог підтримує в повному обсязі.

Представник Офісу Генерального прокурора у судове засідання не з`явився, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, №0003959 від 19.12.2016, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 14, п. 3 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвалою слідчого судді (справа № 757/319526/18-к) Печерського районного суду м. Києва від 24.04.2018 було накладено арешт на нерухому майно за адресою : м. Київ, вул. Кайсарова, 11-а.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Протягом досудового розслідування не встановлено, що будинок на які накладено арешт є предметом злочину чи отримана незаконним шляхом.

Отже, відсутні обґрунтовані підстави накладення арешту на нерухому майно ТОВ «ВІК Лайн».

Проте за встановлених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що майно, яке належить ТОВ «ВІК Лайн» відношення до вказаного кримінального провадження не має.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про скасування арешту майна на нерухоме мрйно, що належать ТОВ «ВІК Лайн».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК Лайн» про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/19526/18-к від 24.04.2018 року у кримінальному провадженні № 0003959 від 19.12.2016 задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року у справі № 757/19526/18-к на нерухому майно за адресою: м. Київ, вул. Кайсарова, 11-а, а саме: нежитлових будівель: літера «А» за технічним паспортом, площею 81,2 м2, літера «Д» за технічним паспортом (вбиральня), площею 1,4 м2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; нежитлової будівлі: літера «Г» за технічним паспортом, площею 707,7 м2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1