Єдиний унікальний номер №943/338/20
Провадження №1-кс/943/556/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Буськ

Слідчий суддя Буського районного суду Львівської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , начальника Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , скаржниці ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Буська скаргу ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_4 на постанову слідчого Буського ВП Кам`янка Бузького ВП ГУНП України у Львівській області про відмову у визнанні потерпілим від 15.10.2020 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся із скаргою на постанову слідчого Буського ВП Кам`янка Бузького ВП ГУНП України у Львівській області про відмову у визнанні потерпілим від 15.10.2020 року. Мотивує тим, що постановою старшого слідчого СВ Буського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНІТ у Львівській обл. ОСОБА_6 від 15.10.2020 відмовлено ОСОБА_5 у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0000069 від 28.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, де посилається на висновок інженерно-транспортної експертизи №15/2/436 від 21.04.2020, на порушення правил дорожнього руху саме велосипедистом ОСОБА_7 та відсутність вини у діях у ОСОБА_8 , що останній був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду. Оскільки слідчий Конц ОСОБА_9 посилається на наявність вини в діях загиблого, а відтак вважає, що ні загиблий ОСОБА_7 , ні його мати ОСОБА_5 не є потерпілими у даному кримінальному провадженні. Однак з таким висновком слідчого не погоджується, оскільки в результаті даної ДТП ОСОБА_7 було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень, які у свою чергу, призвели до того, що 22.03.2020 він, не приходячи до тями, помер у реанімації Буської ЦРЛ. Найближчим родичем і членом сім`ї загиблого ОСОБА_7 є його мати ОСОБА_5 , і в порушення вимог ч. 6 ст. 55 КIIК України, її потерпілою не визнано та в якості потерпілої не допитано, щопозбавляє її ряду процесуальних прав. Крім того, підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_7 не повідомлено. Відтак, висновок органу досудового розслідування про можливу причетність ОСОБА_7 до кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є безпідставним. В той же час внаслідок даного кримінального правопорушення ОСОБА_5 завдано моральної шкоди, оскільки спричинено смерть її єдиного сина. Про фактичне перебування її в статусі потерпілої свідчить той факт, що слідчим все ж повідомлено останню про результати досудового розслідування. Просить скасувати означену постанову та залучити ОСОБА_5 в якості потерпілої у кримінальному провадженні №0000069 від 28.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Скаржниця вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та передчасною, слідчим не було вжито вичерпних заходів для повного та всебічного дослідження обставин справи, а також встановлення об`єктивної істини у справі.

Захисник підтримав скаргу його довірительки. Звернув увагу суду, що строки оскарження постанови не пройшли, оскільки така була отримана скаржницею 22.10.2020 року на руки, а скаргу подано 04.11.2020 року. Доводи наведені у скарзі вказують на те, що така винесена передчасно, без з`ясування всіх обставин.

Прокурор заперечив проти задоволення скарги, показав що ОСОБА_5 не може бути залучена потерпілою до даного кримінального провадження, оскільки слідством встановлено що саме велосипедист ОСОБА_7 порушив правила дорожнього руху, та з його вини сталася дорожньо транспортна пригода. Крім того досудове слідство по даному кримінальному провадженні триває. Скаржник крім скасування означеної вище постанови слідчого, просить залучити ОСОБА_5 в якості потерпілої у кримінальному провадженні, однак таке не відноситься до компетенції суду, слідчого судді.

Слідчий суддя, заслухавши доводи особи, яка подала скаргу, захисника, прокурора, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
З огляду на зазначену процесуальну норму, слідчий у випадку відмови у визнанні потерпілим, виносить вмотивовано постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Так, 27 лютого 2020 року близько 18:50 години на автодорозі Т1806 Рівне Млинів Берестечко Буськ Перемишляни, між населеними пунктами Красне Буськ, на відстані близько 50 м, перед дорожнім знаком 5,45 «Початок населеного пункту Буськ» відбулось зіткнення між автомобілем марки «RENAULT KANGOO» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 та велосипеда під керуванням ОСОБА_7 . Останній отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої політравми, ЗЧМТ, забою легень, втрата свідомості, з якими був госпіталізований у травматологічне відділення КНП «Буська ЦРЛ», 22.03.2020 року, не приходячи до свідомості, помер.
Постановою старшого слідчого СВ Буського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 від 15.10.2020 відмовлено ОСОБА_5 у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0000069 від 28.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Слідчий у такій, посилається на висновок інженерно-транспортної експертизи «Дослідження обставин і механізму дорожньо - транспортної пригоди» №15/2/436 від 21.04.2020 з технічної точки зору, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стала та обставина, шо об`єктивна видимість велосипедиста ОСОБА_7 на проїзній частині дороги, настає на такій відстані до автомобіля Рено Кенго, р.н. НОМЕР_1 , на якій водій ОСОБА_8 вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, при цьому посилається на порушення правил дорожнього руху велосипедистом ОСОБА_7 та відсутність таких у діях у ОСОБА_8 .. Слідчий посилається на наявність вини в діях загиблого, а відтак вважає, що ні загиблий ОСОБА_7 , ні його мати ОСОБА_5 не є потерпілими у даному кримінальному провадженні.
Під час винесення постанови, слідчий, виходив з того, що відповідно до ч.5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Разом з тим, ОСОБА_5 не може бути визнана у вказаному кримінальному провадженні потерпілою, оскільки саме дії її сина ОСОБА_7 не відповідали технічним вимогам п.п.6.2, 6.6.а, 6.7 та 11.14 ПДР України та перебували в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди. Отже, як наслідок, немає очевидних та достатніх підстав вважати, що кримінальним правопорушенням скаржниці завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як встановлено, в результаті даної ДТП ОСОБА_7 було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень, які у свою чергу, призвели до того, що 22.03.2020 він, не приходячи до тями, помер у реанімації Буської ЦРЛ.

Найближчим родичем і членом сім`ї загиблого ОСОБА_7 є мати ОСОБА_5 ., якій смертю єдиного сина спричинено моральних страждань, тобто завдано моральної шкоди.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі "Шевченко проти України" розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 15.10.2020 року на предмет її обґрунтованості, приходжу до висновку, що окрім посилання на положення ст.55 КПК України, слідчим зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 було завдано шкоди, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України передбачає настання відповідальності при наявності у потерпілого не нище середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження. В даному випадку тілесні ушкодження отримав лише велосипедист ОСОБА_7 чиї дії не відповідали технічним вимогам чинних ПДР України, що стало причиною настання даної пригоди.
Слід зазначити, що відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276 К1ІК України повідомлення про підозру здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Факт незалучення ОСОБА_5 до участі у справі в якості потерпілої вже був предметом розгляду слідчого судді і йому надано оцінку визнано однією з підстав для скасування рішення слідчого про закриття даного кримінального провадження.
Так, в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.
Однак органом досудового розслідування оцінки цьому факту не надано і винесено оскаржувану постанову.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при отриманні від ОСОБА_5 заяви про визнання її потерпілою, слідчим не враховано факту завдання їй внаслідок ДТП шкоди, в розумінні ст.55 КПК України, чим порушено її права та позбавлено можливості відновити їх та захистити свої права та інтереси.
Приймаючи до уваги вищевикладене, скарга ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого від 15.10.2020 року про відмову у визнані потерпілим підлягає задоволенню.
Разом з тим, заявлена вимога про залучення ОСОБА_5 в якості потерпілої у кримінальному провадженні, переліком ст. 303 КПК України не визначена.
Згідно з приписами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 1, 5 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
За змістом ч. 4 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року, по-різному вирішуються питання формулювання положень резолютивної частини ухвали слідчого судді в разі скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. В одних випадках слідчі судді постановляють рішення зобов`язати слідчого визнати скаржника потерпілим, а в інших обмежуються рішенням про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. Перший з наведених підходів не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим. Саме тому за умови скасування відповідних постанов слідчим суддям доцільно в резолютивній частині формулювати рішення лише про таке скасування.
Згідно з положень ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, серед іншого, про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію.
Таким чином, з огляду на викладені положення кримінального процесуального закону та роз`яснення, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимог скарги про зобов`язання визнання (залучення) ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_4 на постанову слідчого Буського ВП Кам`янка Бузького ВП ГУНП України у Львівській області про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000069 від 28.02.2020 року задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого СВ Буського відділення поліції Кам`янка- Буського відділу поліції ГУНП у Львівській обл. ОСОБА_6 від 15.10.2020 про відмову ОСОБА_5 у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0000069 від 28.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - скасувати.
В решті вимог скарги, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1