УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю адвоката ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на рішення слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 , яке полягає у повідомленні про підозру ОСОБА_7 від 23.04.2019, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001765, -
ВСТАНОВИВ:

11.11.2020 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на рішення слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 , яке полягає у повідомленні про підозру ОСОБА_7 від 23.04.2019, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001765. У скарзі адвокат просить скасувати повідомлення слідчого Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 23.04.2019 року про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадження № 0001765 від 03.05.2018, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та зобов`язати прокурора Вінницької місцевої прокуратури вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні № 0001765 від 03.05.2018, про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_7 , за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Скарга мотивована тим, що ВВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001765 внесеного до ЄРДР 03.05.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження слідчими ВВП ГУНП у Вінницькій області виготовлено документ, в якому міститься текст повідомлення про підозру від 23.04.2019 ОСОБА_7 без зазначення дати та часу вручення. Пам`ятка про процесуальні права та обов`язки взагалі відсутня та не залишалась. Повідомлення про підозру складене та підписане слідчим ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 , що згідно наявних витягів не входить до групи слідчих, котрі здійснюють досудове розслідування по даному кримінальному провадженню. Слідчим під час складення повідомлення про підозру грубо порушені норми процесуального закону, котрі стосуються вирішення питань пов`язаних з повідомленням особі про підозру (ст.ст, 2, 9, 40, 277 КПК України). У повідомленні про підозру зазначено, що воно вручене слідчим ОСОБА_9 , проте не зазначено кому саме. Листом від 23.04.2019 старшого слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 вказане повідомлення про підозру вручено секретарю Шиманівської сільської ради для подальшої передачі ОСОБА_7 або членам його сім`ї. У повідомленні про підозру відсутні такі обов`язкові данні як дата і час вручення повідомлення про підозру. Органом досудового розслідування не вручено під розписку повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 , його члену сім`ї чи іншій особі, яка з ним проживає. Повідомлення про підозру громадянину ОСОБА_7 вручено секретарю Шиманівської сільської ради ОСОБА_11 листом від 23.04.2019 об 19:00 (копія додається), не зважаючи на те, що Шиманівською сільською радою Теплицького району Вінницької області листом №116 від 23.04.2019 надано довідки, згідно з якими слідчого повідомлено, що ОСОБА_12 16.12.1987 року вибув із села та фактично на території сільської ради не зареєстрований та не проживає, а також про те, що склад його сім`ї невідомий. Таким чином, фактично повідомлення про підозру вручено без дотримання приписів ст. 278 КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 скаргу підтримав повністю, посилаючись на викладені в ній факти та обставини, просив її задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився.
Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення скарги.
Вислухавши позицію сторін, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0001765 від 03.05.2018 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Під час розгляду скарги слідчим судом встановлено, що слідчим Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 виготовлено документ, в якому міститься текст повідомлення про підозру від 23.04.2019 ОСОБА_7 .

Відповідно до витягу з ЄРДР, кримінальне провадження № 0001765 від 03.05.2018 року, стосовно того, що ОСОБА_7 02.08.2016, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у невстановленому місці в місті Вінниці, отримав від свого знайомого ОСОБА_13 у користування автомобіль марки Audi A8, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу та ключі від нього. В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_13 в лютому 2018 року у невстановленому місці усно домовились між собою про здійснення ОСОБА_7 пошуку особи, яка б виявила бажання придбати вищевказаний автомобіль у ОСОБА_13 . При цьому для фактичного здійснення такого продажу ОСОБА_13 , повідомивши про це ОСОБА_7 , уповноважив свого друга ОСОБА_14 , для чого видав на ім`я останнього довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_15 під № HHA406661 та зареєстровану в реєстрі довіреностей під № 258, оформлену 16.02.2018. Однак, в подальшому у ОСОБА_7 виник умисел незаконно заволодіти належним ОСОБА_13 автомобілем. Реалізовуючи цей умисел, діючи з корисливою метою та всупереч волі власника автомобіля ОСОБА_13 і особи, уповноваженої розпоряджатися цим автомобілем ОСОБА_14 , та таємно від останніх, ОСОБА_7 у невстановлений час в невстановленому місці за допомогою раніше наданих йому ключів сів за кермо автомобіля марки Audi A8, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , та поїхав на ньому з міста Вінниці до міста Одеси, таким чином незаконно заволодівши цим транспортним засобом. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці на території міста Одеси, за невстановлених обставин, використовуючи послуги товариства з обмеженою відповідальністю «С.П.К.М.» (65029, Одеська область, місто Одеса, вулиця Князівська, будинок 32, код ЄДРПОУ 38983294), продав належний ОСОБА_13 автомобіль марки Audi A8, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 1 052 000 грн., яким попередньо незаконно заволодів, ОСОБА_16 . Внаслідок таких дій ОСОБА_7 власнику вищевказаного автомобіля ОСОБА_13 заподіяно матеріальної шкоди на суму 1 052 000 грн. (один мільйон п`ятдесят дві тисячі гривень), що в понад 1194 рази перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до п. 3 примітки до ст. 289 КК України становить велику матеріальну шкоду. 23 квітня 2019 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, яку вручено рідній сестрі ОСОБА_7 .

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. «Офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, див. в Рішенні Конституційного Суду № 12-рп/2011 від 20.10.2011р.» У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.
Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 4 ст. 278 КПК України) - це стосується і зміни повідомлення про підозри (ч. 1 ст. 279 КПК України).
Згідно ст. 110 КПК України, зазначено, що процесуальним рішенням є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, які приймаються в формі постанови з наявністю чіткого переліку вимог. Окремо також в згаданій статті зазначено, що обвинувальний акт також є процесуальним рішенням. Порівнявши ст. ст. 110, 277 КПК України, які ставляться законодавцем до процесуального рішення у формі постанови та до повідомлення про підозру у зв`язку із чим повідомлення про підозру є процесуальною дією, а не процесуальним рішенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виходячи із зазначеного вище, слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру належним чином в порядку ст. 278 КПК України.
Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.
Положення ч. 2 ст. 8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стала частиною національного законодавства.
Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.
Ст. 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.
Відповідно до статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Так, відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення має містити: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Статтею 278 КПК України визначено порядок здійснення повідомлення про підозру та обов`язок роз`яснення прав підозрюваного, а саме: письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень; письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.
Слідчим суддею при аналізі повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 23.04.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України встановлено, що 23.04.2019 старшим слідчим Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 вказане повідомлення про підозру вручено секретарю Шиманівської сільської ради для подальшої передачі ОСОБА_7 .

Порядок повідомлення про підозру регулюється нормами Глави 22 КПК України.

Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Згідно ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію, яке повинно мати певну форму і зміст, згідно вимог ст. 112 КПК України, та здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, тобто за правилами здійснення виклику.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ч. 2 ст.135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Таким чином, вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 секретарю Шиманівської сільської ради є порушенням зазначених вимог закону.

Органом досудового розслідування не вручено під розписку повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 , його члену сім`ї чи іншій особі, яка з ним проживає.

Згідно довідки Шиманівської сільської ради Теплицького району Вінницької області №88 від 23.04.2019 ОСОБА_7 , з 16.12.1987 вибув з села. Фактично на території села не зареєстрований та не проживає.

Як вбачається з повідомлення про підозру зазначено адресу проживання ОСОБА_7 , за якою він не зареєстрований та не проживає, а саме: АДРЕСА_1 . При цьому, зазначаючи дану адресу проживання, слідчим не було залишено повідомлення про підозру житлово-експлуатаційній організації за даною адресою, як того вимагає ч. 2 ст.135 КПК України. Обґрунтованих пояснень з даного приводу ні слідчий, ні прокурор в судовому засіданні не надали.

Згідно копії паспорту ОСОБА_7 він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищевказана адреса реєстрації ОСОБА_7 також підтверджується довіреністю від 02.07.2019 виданою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_17 , яка зареєстрована в реєстрі за №1915.

Слідчий суддя звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, що здійснювався виклик ОСОБА_7 на 23.04.2019 року для вручення йому підозри та переконаний, що на час складення повідомлення про підозру слідчим та прокурором, не було вжито всіх можливих в даному випадку заходів для вручення повідомлення про підозру останньому у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.
Слідчим порушено вимоги ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.
Повідомлення про підозру від 23.04.2019 року не містить зазначення часу, місця вчинення, а також суттєвих обставин, відомих на момент вручення підозри, за ч. 3 ст. 289 КК України та зазначено наступні суттєві неточності: «...що ОСОБА_7 02.08.2016, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у невстановленому місці...», «...в лютому 2018 року у невстановленому місці усно домовились між собою...», «...таємно від останніх, ОСОБА_7 у невстановлений час в невстановленому місці....», «...Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці на території міста Одеси, за невстановлених обставин».

Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині. Правоохоронні органи зобов`язані компенсувати моральну шкоду людині, що була завдана безпідставним притягненням її до відповідальності.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A). Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі "Чеботарі проти Молдови", № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)".
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п.14 ч.1 ст.3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.5 ст.9 КПК України).
Так згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980р., скарга №6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982р, скарга №8130/78) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10.12.1982р.) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Комісія та Суд визнали, що такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.
З огляду на вищезазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.
Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 23.04.2019, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001765 слід скасувати.
Відповідно до Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від
06.04.2016 № 139, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016 р. за № 680/28810, даний Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України з метою забезпечення, у тому числі, реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження.
Згідно з п.3.1 Положення, унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про дату складання повідомлення про підозру, дату і час вручення повідомлення про підозру, зміну раніше повідомленої підозри невідкладно.
Таким чином, відомості по кримінальному провадженню № 0001765 від 03.05.2018, про підозру ОСОБА_7 , за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України підлягають невідкладному виключенню з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.277-278, 303, 309, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити.
Скасувати повідомлення слідчого Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 23.04.2019 року про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадження № 0001765 від 03.05.2018, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Зобов`язати прокурора Вінницької місцевої прокуратури вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні № 0001765 від 03.05.2018, про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_7 , за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя