Пр. № 1-кп/521/1232/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 грудня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Воронеж, РФ, громадянина РФ, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, особи без реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2016 року по ст.15 ч. 2 ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, вирок виконаний,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ст. 185 ч. 3, ч. 2 ст. 15 ст. 357 ч. 1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
2 серпня 2020 року, о 6 годині, ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, прибув за адресою: АДРЕСА_2 , за якою розташований приватний будинок, що належить гр. ОСОБА_6 .. Після чого, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_4 , самостійно відкрив вікно другого поверху та проник до вищевказаного будинку, де визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «Ксіомі» в корпусі білого кольору в чохлі темного кольору, без сім- карти, вартістю 2 000 гривень, планшет в корпусі чорного кольору в чохлі чорного кольору, вартістю 1 000 гривень, які зберігались на столі кімнати будинку.
Переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 намагався викрасти зазначене майно та тим самим спричинити ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 3000 гривень, однак злочин не закінчив з причин які не залежали від його волі, оскільки його застав на місці вчинення злочину потерпілий ОСОБА_6 .
Крім цього, що ОСОБА_4 , 02.08.2020 року, о 6 годині, перебуваючи в домоволодінні розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , в тумбочці столу в кімнаті будинку побачив банківську картку "Монобанк" з реквізитами НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 .
В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення офіційного документу з корисливих мотивів, тобто останній розумів, що таємно заволодіває чужим документом та усвідомлював, що дана банківська картка належить іншій особі та бажав отримати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе та інших осіб.
Переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 намагався викрасти зазначений офіційний документ, а саме банківську картку "Монобанк" з реквізитами НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , однак злочин не закінчив з причин які не залежали від його волі, оскільки його застав на місці вчинення злочину потерпілий ОСОБА_6 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у висунутому обвинуваченні за кожним епізодом визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та повністю підтвердив обставини за яких він 02.08.2020 року незаконно проник до будинку АДРЕСА_2 , належного потерпілому ОСОБА_6 , звідки намагався таємно викрасти майно та кредитну картку потерпілого за викладених в обвинувальному акті обставин.
Окрім повного визнання своєї вини, винна обвинуваченого ОСОБА_4 , в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників кримінального провадження судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. Також предметом дослідження судом були визначені матеріали, які підтверджують наявність судових витрат та речових доказів по справі.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та учасниками обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєних кримінальних правопорушеннях повністю доказана та кваліфікує його дії:

-за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 357 КК України, за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення офіційного документу, вчинений з корисливих мотивів;
-за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно;
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше неодноразово судимий, його соціальне та матеріальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, незадовільний стан здоров`я, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає повне визнання вини у скоєному злочину та щире каяття.

Обставин справи, що обтяжують покарання, в ході судового розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає доцільним обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у нижніх межах санкцій осудних статей, за сукупністю злочинів, у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що його перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства, а обраний вид та розмір покарання буде достатніми для попередження скоєння ОСОБА_4 нових правопорушень.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 вираховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 02.08.2020 року.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси на речові докази по справі скасувати.
Речові докази: планшет чорного кольору, мобільний телефон «Ксіомі» білого кольору у чохлі темного кольору, банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_2 вважати повернутим потерпілому у встановленому законом порядку. Кепку чорного кольору (сейфпакет № 0205509) знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведені по справі експертні дослідження у сумі 2451 гривні 75 коп..
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1