ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1859/20 Справа № 192/454/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2020 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи Солонянська виправна колонія (№21) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 .
Мотивуючи прийняте рішення суд послався на те, що засуджений, хоч і відбув 2/3 частини строку призначеного покарання, однак на цей час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення. При цьому, суд вказав, що хоч засуджений і має позитивну характеристику та 5 заохочень, проте ці заохочення не носять систематичного характеру, та відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, хоча свою вину і визнав, проте згідно досліджених матеріалів особової справи був не згоден з призначеним покаранням, на підставі чого, суд дійшов висновку, що таке ставлення засудженого до вчиненного виключає висновок про визнання ним вини у скоєному злочині. Також, суд взяв до уваги, що постановою начальника СВК № 21 від 12 вересня 2019 року, на підставі ст. 101 КВК України, ОСОБА_5 був переведений до дільниці соціальної реабілітації, тому дійшов висновку, що такий захід заохочення для засудженого буде достатнім для його виправлення й підстав для задоволення подання начальника державної установи відсутні.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги засуджений вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки не було надано належної оцінки тому, що він працевлаштований за власним бажанням та до праці ставиться сумлінно, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, має 5 заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, характеризується позитивно, стягнень не має, свою вину у скоєному злочину визнав повністю, а тому подання установи виконання покарань підлягає задоволенню.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який не заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.12.2015 за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 5 років.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.02.2016 в строк призначеного судом покарання йому було зараховано строк його попереднього ув`язнення, за період з 08.12.2015 по 25.02.2016, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Станом на 22.01.2019 засуджений відбув 2/3 частини строку призначеного покарання; початок строку відбування покарання - 08.12.2015, кінець - 22.09.2020.
Згідно наявних в матеріалах провадження характеристик, ОСОБА_5 має 5 заохочень, стягнень не має, за весь період відбування покарання характеризується позитивно, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, свою вину у вчиненому злочині визнав, працевлаштований, до праці ставиться сумлінно, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, бере особисту участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, бере участь у реалізації програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», у роботі самодіяльних організацій, заборгованості за виконавчими листами не має, постановою начальника СВК № 21 від 12 вересня 2019 року, на підставі ст. 101 КВК України ОСОБА_5 був переведений до дільниці соціальної реабілітації.
Отже, з матеріалів провадження об`єктивно убачається, що засуджений прагне до виправлення своєї поведінки, про що свідчить наявність в нього 5 заохочень та позитивної характеристики.
На переконання суду апеляційної інстанції, зазначеним обставинам у їх сукупності суд першої інстанції належної оцінки не дав, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно -дострокового звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання.
В контексті вимог ст. 6 КВК України сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженої особи, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, що вбачається у поведінці засудженого.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_5 під час відбування покарання довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України. При цьому, враховуючи строк покарання, який він вже відбув, суд апеляційної інстанції вважає, що на цей час досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення, апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв"язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленям нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2020 року, про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Державної установи Солонянська виправна колонія №21 Міністерства юстиції України та спостережної комісії Солонянської районного державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_5 , від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий термін покарання.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4