Провадження № 11-кп/4820/544/20
Справа № 674/330/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 13.12.2012 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_7 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою загальною освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.135 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні обвинуваченого складу зазначеного кримінального правопорушення.
визнано ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.296 КК України та призначено йому покарання: - за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк вісім років; - за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.
Ухвалено початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, зараховано у строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 22 грудня 2017 року до дня набрання вироком законної сили, включно, відповідно до ч.2 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком місцевого суду, 04 серпня 2011 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які засуджені вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 29 грудня 2011 року за вчинення цих же суспільно-небезпечних діянь, з метою заподіяння тілесних ушкоджень та вчинення хуліганства на автомобілі «ГАЗ-52», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , керування яким здійснював ОСОБА_10 , приїхали до господарства АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_13 . З метою доведення до логічного завершення свого злочинного наміру, спрямованого на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, а також з метою грубого порушення громадського порядку, ігноруючи існуючі правила та норми поведінки в суспільстві та виражаючи явну неповагу до суспільства, ОСОБА_7 , в товаристві вказаних вище осіб, зайшов на подвір`я зазначеного господарства, де ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , грубо порушуючи громадський порядок, підійшли до ОСОБА_13 , який знаходився біля вхідних дверей житлового будинку, та руками безпричинно нанесли удари в область його голови та тулуба, завдавши фізичного болю, моральних страждань та внаслідок отримання яких ОСОБА_13 впав на землю. Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи загальноприйняті норми громадського порядку, зайшли в приміщення житлового будинку, де руками, ногами та із застосуванням заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень дерев`яних палиць, вдвох, почали наносити удари в область голови, тулуба, рук та ніг ОСОБА_14 , який лежав на ліжку в приміщенні житлової кімнати будинку. При цьому ОСОБА_11 застосував до ОСОБА_14 заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень та завдання фізичного болю електрошоковий пристрій, яким наносив удари електричним струмом в область шиї, надключичну область зліва, по зовнішній поверхні правого плеча та попередньо-внутрішній поверхні лівої гомілки. В цей час обвинувачений ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_12 , грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи загальноприйняті норми громадського порядку, на подвір`ї домогосподарства підійшли до ОСОБА_13 , який лежав біля вхідних дверей будинку, і руками та із застосуванням заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень дерев`яних палиць нанесли удари в область тулуба, рук та ніг ОСОБА_13 .
Внаслідок спільних, умисних хуліганських дій обвинуваченого ОСОБА_7 , з іншими співучасниками, потерпілий ОСОБА_13 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді 1 синця в проекції правої ключиці з розповсюдженням на підключичну область, 1 синця по верхній поверхні правого плечового суглобу з розповсюдженням на передню та зовнішню поверхні, 1 синця по зовнішній поверхні правого плеча в с/3, а також 7 саден по задній поверхні правого ліктьового суглоба.
Після цього обвинувачений ОСОБА_7 разом із ОСОБА_12 зайшли у приміщення житлового будинку, де також, руками, ногами та із застосуванням дерев`яних палиць, до втрати потерпілим ОСОБА_14 свідомості нанесли йому удари в область голови, тулуби, рук та ніг.
А після того, як внаслідок отриманих ударів ОСОБА_14 знепритомнів та втратив свідомість, то ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з метою доведення свого злочинного наміру, спрямованого на грубе порушення громадського порядку, до логічного завершення, виражаючи явну неповагу до суспільства, усвідомлюючи безпорадний стан ОСОБА_14 , за усною вказівкою ОСОБА_11 , взяли ОСОБА_14 за руки та ноги, винесли його із житлового будинку господарства, перенесли до автомобіля ГАЗ-52, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на проїжджій частині вул. Івана Франка біля господарства №85, погрузили на кузов вказаного автомобіля та поїхали в напрямку с. Іванківці Дунаєвецького району, де на польовій дорозі стягнули ОСОБА_14 із кузова автомобіля на землю. Після цього, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , взявши ОСОБА_14 за руки та ноги, перенесли його у лісосмугу, що розташована на західній околиці с. Велика Побійна біля польової дороги, яка веде в напрямку с.Сивороги Дунаєвецького району, де залишили у безсвідомому стані біля дерева.
Всього, за вказаних обставин, обвинувачений ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спільно заподіяли ОСОБА_14 легкі тілесні ушкодження, які не мають причинного зв`язку із настанням смерті, у вигляді крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лівій лобно-скроневій ділянці, рани на верхній губі зліва, синців та садни лобної ділянки зліва, синців лобної ділянки справа, синців обличчя у виличній ділянці справа, в ділянці повік правого ока, на верхній губі по середній лінії з розповсюдженням на слизову оболонку, на нижній губі справа з розповсюдженням на слизову оболонку, синця в ділянці передньої та задньої поверхонь лівої вушної мушлі, садни обличчя в надбрівній ділянці зліва, на верхній повіці лівого ока, на лівому скаті носу, садни - в надключичній ділянці зліва, в проекції тіла грудини, в ділянці правого соска, по середньо-ключичній лінії справа в проекції 6-8 ребер, по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, по задній поверхні правого плечового суглобу, по задній поверхні лівого плеча в нижній третині та задній поверхні лівого ліктьового суглобу, по передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в середній третині, по передній поверхні правого колінного суглобу, по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, по передній поверхні правої гомілки у верхній та середній третинах, синців - по середньо-сосковій лінії справа в проекції реберної дуги, по передньо-підпахвинній лінії зліва з розповсюдженням на підсоскову ділянку зліва, по передній поверхні правого плеча в середній третині, по передній поверхні лівої гомілки у верхній третині, по передній поверхні лівої гомілки в середній третині з розповсюдженням на внутрішню поверхню, по тильній поверхні лівої стопи, а також тяжкі тілесні ушкодження, що в своєму клінічному перебігу ускладнились загрозливими для життя явищами (правобічним пневмогемотораксом зі зменшенням об`єму легені, легенево-серцевою недостатністю та гемоперитонеумом 700 мл, перитонітом та ендогенною інтоксикацією), які мають прямий причинний зв`язок із настанням 07 серпня 2011 року смерті ОСОБА_14 , у вигляді закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 6-7 ребер справа по передьо-підпахвовій лінії та переломів 8-9 ребер справа по середньо-лопатковій лінії із крововиливами в м`які тканини навколо переломів, розриву правої легені по зовнішній поверхні із крововиливом навколо, з місцями прикладання травмуючої сили у вигляді синців по середньо-лопаточній лінії справа в проекції 7-9 ребер, по передньо-підпахвовій лінії справа в проекції реберної дуги, закритої травми живота у вигляді повного розриву підшлункової залози між головкою та тілом з крововиливом в товщу залози, розриву кореня брижі тонкої кишки, розриву брижі ободової кишки, з місцем прикладання травмуючої сили у вигляді синця по передній поверхні живота дещо вправо від пупка.
Своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння (умисне тяжке тілесне ушкодження), вчиненому групою осіб та таке, що спричинило смерть потерпілого, а також у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчиненому групою осіб та із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121 та ч. 4 ст. 296 КК України.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання змінити і призначити його більш м`яким за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років. Посилається на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даних про його особу. Вказує, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував обставин, що пом`якшують його покарання, активне сприяння розкриттю злочину, його молодий вік, наявність сім`ї та малолітньої дитини на його утриманні, часткове визнання вини та щире каяття. При ухвалені вироку, суд мав би врахувати ці обставини, як такі що пом`якшують його покарання та істотно впливають на ступінь тяжкості злочинів, проте без будь якого обґрунтування цього не зробив. Крім того, судом було безпідставно визнано обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку ОСОБА_13 , оскільки ні йому, ні іншим співучасникам не було відомо про його вік чи інші дані про нього. Суд не достатньо повно та об`єктивно з`ясував його роль у цих злочинах та дійшов помилкового висновку про те, що він найбільш активний з усіх співучасників. У вироку не наведено мотивів та причин з яких суд дійшов висновку про те, чому призначення більш м`якого покарання не буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, місцевий суд не взяв до уваги, що зібрані та дослідженні у судовому засіданні матеріали та дані, характеризують його з позитивної сторони, що дає підстави дійти висновку, що його виправлення можливе при застосуванні меншого строку призначеного покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Подія кримінальних правопорушень, доведеність винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку, в цій частині не оскаржувались.
Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання вимогам закону внаслідок суворості, то вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі за кожний злочин на певний строк та відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк вісім років, судом враховані фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, дані про його особу, а також пом`якшуючі і обтяжуючі покарання обставини.
Зокрема, враховані такі пом`якшуючі покарання обставини, як часткове добровільне відшкодування батьками обвинуваченого потерпілим завданої майнової та моральної шкоди.
Також, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку, з чим погоджується і колегія суддів.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про безпідставність визнання обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки ні йому, ні співучасникам не було відомо про вік чи інші дані ОСОБА_13 , є голослівними, оскільки на день вчинення цього кримінального правопорушення, потерпілий ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був у віці 70-ти років, що було наявним по його зовнішньому вигляді, а тому обвинувачений свідомо вчинив кримінальне правопорушення у відношення особи похилого віку. Саме тому вказана ознака обґрунтовано визнана такою, яка обтяжує покарання.
Таким чином, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч.2 ст.121, ч. 4. 296 КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 цього Кодексу.
Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в його апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Посилання апелянта на те, що він вину визнав частково, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, наявність сім`ї та малолітньої дитини на його утриманні, а також його молодий вік, не є підставою для зміни вироку та призначення йому мінімального покарання, передбаченого ч. 2 ст. 121 України у виді позбавлення волі на строк 7 років, оскільки при призначенні покарання ці обставини судом першої інстанції були враховані.

Колегія суддів уважає що підстав для пом`якшення ОСОБА_7 покарання, з підстав викладених в апеляційній скарзі немає, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та наслідків які настали, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та підвищену небезпеку для суспільства.

Відтак, призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування судового рішення, не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4