ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/5963/20 (1-кс/629/1112/20) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/120/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001008 від 18.09.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст. 189 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001008 від 18.09.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст. 189 КК України.
Згідно ухвали застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 19.02.2021 та визначено заставу у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 68 100 (шістдесят вісім тисяч сто) гривень при внесенні якої, ОСОБА_8 з-під варти звільнити та покласти на нього наступні обов`язки:
1. Прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;
2. Не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_11 відмовлено.
На зазначену слідчого судді захисники підозрюваного ОСОБА_8 , - адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просять її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його місця проживання: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 зазначає, що з висновком слідчого судді та оскаржуваною ухвалою не згоден та вважає обраний ОСОБА_8 запобіжний захід занадто суворими та до нього можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вважає, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Зазначає, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, бажає скорішого встановлення істини по справі. Не має підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність. Також підозрюваний стверджує, що не намагатиметься переховуватись, не буде покидати своє місце проживання в м. Лозова. Крім того зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «Легка розумова відсталість», що відобразилось на його діях та поведінці.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 посилається на те, що ухвала слідчого судді була постановлена безпідставно, без врахування всіх обставин справи. Вважає, що слідчим не доведено наявність ризиків, вказаних в клопотанні та передбачених ст. 177 КПК України, не надано доказів того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_8 вчинить нове кримінальне правопорушення. Зазначає, що судом не взято до уваги, що підозрюваний повідомив, що не має наміру переховуватися від слідства і суду, на першу вимогу готовий з`явитися до слідчого, оскільки сам заінтересований у з`ясуванні всіх обставин кримінального правопорушення, а також повідомив про незадовільний стан свого здоров`я. Крім того не взято до уваги і те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , має доходи від тимчасових заробітків, оскільки займається ремонтом автомобілів. Вважає, що застосування та його запобіжного заходу, як цілодобовий арешт буде доцільним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню можливих ризиків і співрозмірним кримінальному правопорушенню, в якому його підозрюють., а застосування тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, вважає необґрунтованим, неспіврозмірним і недоцільним.
В судове засідання апеляційного суду прокурор та підозрюваний, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явилися.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора та підозрюваного, але за участю захисників, які є апелянтами, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисників підозрюваного ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Лозівським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню за №0001008 від 18.09.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України.
22.12.2020 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні за кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненої повторно, а також у відкритому викраденні чужого майна грабіжу, вчиненому повторно.
22.12.2020 слідчий СВ Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_10 звернулась до слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим з прокурором Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та на наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Зазначив, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст. 189 КК України, за які законом передбачені покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років та від 3 до 7 років. Враховуючи відомості про особу підозрюваного, а саме те, що він одружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього офіційного стабільного джерела доходу, раніше неодноразово судимий, а саме: вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.06.2010 за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки; вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.09.2011 за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років і 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 27.05.2013 умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 5 місяців 10 днів; вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.11.2015 за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.05.2018 по відбуттю строку покарання; вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.10.2019 за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт; 28.07.2020 до Лозівського міськрайонного суду Харківської області направлено обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_8 за ч.2 ст. 389 КК України. Рішення по справі не ще прийняте. Крім того, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує йому у разі визнання винуватим, є ймовірність того, що ОСОБА_8 може знищити або сховати речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих чи свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, доданими слідчим до клопотання, а саме: протоколами допиту потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; протоколами впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколами впізнання за фотознімками зі свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
Враховуючи тяжкість покарання за злочини, згідно пред`явленої підозри, а також відомості про особу підозрюваного і разом з цим те, що інкриміноване кримінальне правопорушення має зухвалий та цинічний характер, внаслідок чого існує суспільний інтерес, що свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року вказане клопотання слідчого задоволено.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України.
Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_8 , сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурором, слідчим та судом першої інстанції об`єктивно враховано відомості про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, 28.07.2020 до Лозівського міськрайонного суду направлений обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_8 за ч.2 ст. 389 КК України, рішення по якому ще не прийняте, одружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність офіційного, стабільного джерела доходу. Слідчий суддя, враховуючи на наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, того, що ОСОБА_8 може знищити або сховати речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих чи свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення, дійшов висновку про необхідність обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Докази, що надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність того, що ОСОБА_8 може знищити або сховати речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих чи свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст. 189 КК України.
Мотиви постановленого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, погоджується і апеляційний суд.
Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, відомості про особу підозрюваного та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного знищити або сховати речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються підозрюваному, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень прокурора, захисника, а також підозрюваного, який не визнав свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях, вивчення матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст. 189 КК України.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».
Доводи сторони захисту стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , має доходи від тимчасових заробітків, оскільки займається ремонтом автомобілів колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Доводи сторони захисту в їх апеляційних скаргах стосовно незадовільного стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої підозрюваний має процесуальне право заявляти клопотання слідчому.

Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє суд апеляційної інстанції процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження певними висновками експертів, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг захисників.
Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді