Справа № 590/1240/18
Провадження № 1-кп/589/78/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шатрище Ямпільського району Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.10.2019 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року в вечірній час доби ОСОБА_4 , перебуваючи на законних підставах на території ферми (колишнього корівника), яка належить ОСОБА_5 , розташованої неподалік АДРЕСА_1 (юридична адреса відсутня), знаходячись в одному з господарських приміщень (сховищі), де ОСОБА_5 зберігав зерно вівса для годування тварин, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю на території ферми власника та інших осіб, вирішив викрасти частину зерна вівса, яке зберігалось у вказаному приміщенні фасоване у мішках. При цьому вирішив періодично викрадати по два мішки для того, щоб його злочинні дії не були поміченими власником ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_5 , ОСОБА_4 виніс поодинці два мішки з вівсом за територію ферми, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, через декілька днів, у вечірній час ОСОБА_4 , перебуваючи на законних підставах на території вказаної ферми, діючи з єдиним умислом, направленим на таємне викрадення майна ОСОБА_5 , а саме: зерна вівса, скориставшись відсутністю на території ферми власника та інших осіб, виніс поодинці ще два мішки з зерном вівса за територію ферми, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 діючи з єдиним умислом таємно викрав 4 поліетиленові мішки з зерновою культурою «овес» загальною вагою 130 кг, вартістю 511 грн 90 к., яка належить ОСОБА_5 , тим самим спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, показав, що в 2018 році він працював на фермі, що належить ОСОБА_5 , доглядав за поросятами, мав вільний доступ до всіх приміщень, в т. ч. де зберігалось зерно. В червні 2018 він вирішив викрасти кілька мішків з вівсом. З цією метою він виніс два мішки з вівсом, які приховав у лісі поблизу ферми, а через кілька днів - ще два мішки. Потім він це зерно продав, а кошти витратив на власні потреби. У вчиненому дуже розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який на час вчинення кримінального правопорушення не мав судимості, відсутність негативних характеристик за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Суд, згідно із ст. 66 КК України, визнає обставинами, які пом`якшують покарання: повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вказане, особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючі покарання обставини, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, визначивши остаточне покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, (оскільки кримінальний проступок вчинено до ухвалення вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.10.2019) у виді позбавлення волі.

Суд, з урахуванням особи обвинуваченого, відсутності даних про причетність обвинуваченого до вчинення інших кримінальних правопорушень за останні два роки або іншої неналежної поведінки, вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Вказане відповідає правовому висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленого в постанові від 23.09.2019 в справі № 199/1496/17, провадження № 51-2631 кмо19, що кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК,суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.

Клопотання про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого не надходило.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі покласти на обвинуваченого.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.10.2019, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 2 роки, поклавши на нього обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- 4 мішки з зерном вівса, передані на зберігання ОСОБА_5 , - залишити останньому як законному власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 429 грн в рахунок відшкодування вартості проведення товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1