Справа № 353/585/19
Провадження № 1-кп/353/15/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого цивільного позивача - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тлумач кримінальне провадження N 0000093, занесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, непрацюючого, згідно ст. 89 КК України не судимого, особи з інвалідністю 2 групи, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах:

У вечірній час 24.04.2019 року ОСОБА_6 перебував у гостях у ОСОБА_4 , який проживає в АДРЕСА_1 , де допомагав останньому прибирати у квартирі. В цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник короткочасний словесний конфлікт, який припинився самостійно, і вони пішли спати по різних кімнатах.

25.04.2019 року, приблизно о 01 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у середині квартири, зайшов у кімнату, де спав ОСОБА_6 , та побачив у останнього на безіменному пальці лівої руки золотий перстень. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на крадіжку зазначеного виробу із золота. Тоді ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, користуючись тим, що ОСОБА_6 спить і що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до ліжка та зняв з руки ОСОБА_6 золотий перстень, бувший у використанні, 585 проби, вагою 5,84 грама, вартістю 3646,84 гривень.

В подальшому 25.04.2019 року ОСОБА_4 попросив свого знайомого ОСОБА_7 , який не був обізнаний про те, що перстень викрадений, здати його у ломбард, пояснивши це відсутністю у нього документів, які посвідчують особу, на що останній погодився та заклав даний перстень до ломбардного відділення № 7 Повного Товариства «Ломбард «Довіра» Сапіжак Я.Я. і компанія» із подальшим отриманням грошових коштів. Тобто, своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3646,84 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений - цивільний відповідач ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України визнав, однак заперечив деякі з обставин, зазначених в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що в кінці квітня 2019 року ОСОБА_6 прийшов до нього додому за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи в стані сп`яніння, ОСОБА_6 вчинив з ним конфлікт та пішов геть. Наступного дня, приблизно о 07 год. 00 хв., в своїх капцях, які стояли в коридорі, він знайшов золоту печатку, яка належала ОСОБА_6 . Оскільки він був злий на нього, то він вирішив не повертати перстень ОСОБА_6 , а продати його. Для цього він попросив свого знайомого ОСОБА_7 здати перстень у ломбард в м. Івано-Франківську, не повідомивши останнього про те, що перстень належить ОСОБА_6 . Потім вони разом з ОСОБА_7 поїхали в м. Івано-Франківськ і останній здав перстень в ломбард, пред`явивши свій паспорт, за що тримав приблизно 3200-3300 грн. Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти за перстень, він їх витратив на свої потреби. Цивільний позов визнав частково, а саме на суму, визначену в обвинувальному акті - 3646,84 грн. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати та призначити йому покарання у виді штрафу, яке він може сплатити, оскільки має пенсію по інвалідності та заощадження.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Керуючись законом, безпосередньо дослідивши докази, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, в повному обсязі доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, які отримані в порядку, встановленому КПК України, зокрема, показаннями свідка та потерпілого, а також документами, що містяться матеріалах справи, а саме:

- допитаний в судовому засіданні потерпілий цивільний відповідач ОСОБА_6 повідомив, що знаходиться в неприязних відносинах з обвинуваченим. Показав, що в квітні 2019 року він прийшов до ОСОБА_4 додому за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки за вказівкою його батька ОСОБА_8 , якому належить 1/2 цієї квартири, він здійснював нагляд за його майном та сином ОСОБА_4 . Він залишився спати в кімнаті батька обвинуваченого. Приблизно в 04 год. ранку він прокинувся, але золотої печатки з тризубом, яку він носив на лівій руці уже не було. Вважає, що коли він спав, її зняв з його руки обвинувачений ОСОБА_4 . Тоді він пішов в поліцію та написав заяву про викрадення персня. Зазначив, що викрадений перстень він придбав приблизно 3 роки тому за 8400,0 грн., однак підтвердити документально вартість його придбання не може. Просив цивільний позов задовольнити в повному обсязі. Просив призначити покарання обвинуваченому у виді арешту;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що ОСОБА_4 попросив його поїхати в м. Івано-Франківськ, щоб здати його золотий перстень в ломбард, оскільки в нього не має паспорта, на що він погодився. Коли саме це відбувалось, не пам`ятає. Потім вони разом з ОСОБА_4 поїхали в м. Івано-Франківськ. Перебуваючи в ломбарді, розташованому на «стометрівці» в м. Івано-Франківську, він пред`явив свій паспорт та здав перстень в ломбард, за що тримав трохи більше 3000 грн. Отримані за перстень грошові кошти він віддав ОСОБА_4 . Ствердив, що вважав, що перстень належить ОСОБА_4 ;

- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 30.04.2019 року в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження N 0000093 за ч. 1 ст. 185 КК України (т.1 а.с. 212);

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 30.04.2019 року, складеного за заявою ОСОБА_6 , про те, що в період з 22 год. 00 хв. 24.04.2019 року по 02 год. 00 хв. 25.04.2019 року, під час сну у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , невідома особа шляхом вільного доступу до квартири, стягнула з пальця руки ОСОБА_6 золотий перстень вагою 5,84 грама з зображенням тризуба (т. 1 а.с. 213);

- копією договору про надання послуг від 03.01.2017 року, укладеного між ОСОБА_8 (батько обвинуваченого та власник 1/2 квартири) та ОСОБА_6 на строк до 03.01.2020 року, якою підтверджується правомірність перебування ОСОБА_6 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у період 24.04.2019 -25.04.2019 року (т. 1 а.с. 214, т. 2 а.с. 4);

- даними відповіді Повного товариства «Ломбард «Довіра» Сапіжак Я.Я. і компанія» від 07.05.2019 року, в якій зазначено, що 25.04.2019 року ОСОБА_7 звертався до ломбардного відділення № 7 ПТ «Ломбард «Довіра» Сапіжак Я.Я. і компанія» в м. Івано-Франківську з приводу застави золотого персня 585 проби, вагою 5,83 грами (т.1 а.с. 215);

- інформацією Національного банку України від 20.05.2019 року, відповідно до якої станом на 25.04.2019 року 1 грам золота 585 проби в брухті становила 624,46 грн. (т. 1 а.с. 216).

Оскільки в судовому засіданні обвинуваченим частково заперечувались обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а потерпілим - розмір заподіяної обвинуваченим шкоди, судом було проведено повне дослідження доказів по справі.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 частини обставин, за яких було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, та які були викладені в обвинувальному акті, суд оцінює критично, зважаючи на соціальну-психологічну характеристику обвинуваченого, його стиль життя та стан здоров`я. Разом з тим, суд, на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, враховує показання потерпілого ОСОБА_6 , оскільки вони узгоджуються між собою та з іншими наведеними вище та дослідженими доказами по справі, при цьому такі показання є логічними, послідовними, відтворюють реальну картину обстановки вчинення кримінального правопорушення, а тому суд визнає їх достовірними та бере їх за основу обвинувачення. Оцінюючи зібрані по справі докази, покази учасників, суд вважає наведені обставини вчинення кримінального правопорушення встановленими, надає перевагу показам потерпілого ОСОБА_6 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, ствердив факт зникнення з пальця його руки золотого персня під час сну у квартирі, в якій на той час перебував лише обвинувачений ОСОБА_4 , а покази обвинуваченого в цій частин є сумнівними.

Щодо заперечення потерпілим ОСОБА_6 обставин в частині вартості викраденого персня, слід зазначити наступне.

На підтвердження вартості викраденого персня стороною обвинувачення надано інформацію Національного банку України від 20.05.2019 року, відповідно до якої станом на 25.04.2019 року 1 грам золота 585 проби в брухті становила 624,46 грн., з врахуванням якої і була встановлена вартість викраденого персня 3646,84 грн.

На обґрунтування заподіяної матеріальної шкоди потерпілий надав суду бирку, яка містить наступну інформацію: вироблено в Україні, ПП ОСОБА_9 , перстень, золото 585 проби, маса 5,84 г, ціна виробу 8400.

Суд не визнає належним, допустимим та достовірним доказом надану потерпілим ОСОБА_6 бирку для підтвердження вартості викраденого у нього золотого персня, оскільки вона не містить інформації щодо дати придбання персня; особи, яка його придбала; оплати вартості цього золотого виробу покупцем. Крім того, вартість золотого виробу на вищезазначеній бирці записана кульковою ручкою, а вся інша інформація зазначена гелевою ручкою.

Також суд визнає неналежним, недопустимим та недостовірним доказом товарний чек від 30.07.2020 року, який долучений потерпілим ОСОБА_6 до матеріалів справи. Досліджуючи його суд встановив, що зазначений товарний чек не підтверджує ні придбання, ні вартість викраденого персня, оскільки крадіжка відбулась у період з 24.04.2019 року по 25.04.2019 року, чек виписаний 30.07.2020 року, а згідно показів потерпілого ОСОБА_6 він придбав його приблизно за 3 роки до крадіжки. Крім того, товарний чек не містить найменування продавця, складений та підписаний невідомою особою.

Потерпілим цивільним позивачем ОСОБА_6 під час судового розгляду не надано суду будь-якого належного фінансового документу (фіскальний чек, прибутковий касовий ордер, тощо), який би засвідчував сплату ним вартості персня продавцю саме у сумі 8400,0 грн. Крім того, під час судового розгляду ОСОБА_6 особисто зазначав, що придбав перстень приблизно 3 роки назад, тобто на момент викрадення вартість такого виробу могла істотно змінитись. Під час досудового розслідування ОСОБА_6 вартість викраденого персня, визначену органами слідства, не оспорював, до слідчого судді з відповідними клопотаннями не звертався.

Таким чином, оцінюючи в сукупності дослідженні в судовому засіданні всі докази по справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Тому при призначенні покарання обвинуваченому суд також враховує, що кримінальне правопорушення, на момент вчинення обвинуваченим, відносилось до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, відповідно до ст. 89 КК України обвинувачений вважається не судимим, характеризується по місцю проживання посередньо, перебуває на обліку в психіатричному кабінеті та в наркологічному кабінеті, не працює, є особою з інвалідністю 2 групи, в зв`язку з чим отримує державну соціальну допомогу, а також його стан здоров`я ( т.1 а.с. 137-139, 222-228, 240-245). Крім того, згідно висновків судово-психіатричних експертиз № 119/2019 та № 136/2020, ОСОБА_4 як на момент вчинення кримінального правопорушення, так і на момент розгляду справи в суді, перебував та перебуває в осудному стані, примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної Тлумацьким районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 17.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає в м. Тлумач Івано-Франківської області, не одружений, не працевлаштований. Згідно довідок Тлумацької ЦРЛ перебуває на обліку в наркологічному кабінеті та психіатричному кабінеті з діагнозом: розлади особистості та поведінки органічного ґенезу у вигляді вираженого психоорганічного синдрому з генералізованими серійними судомними нападами, за місцем проживання характеризується посередньо. Беручи до уваги середній ризик вчинення обвинуваченим повторного правопорушення та низький рівень небезпеки, що становить обвинувачений для суспільства, інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, відношення до скоєного злочину, Тлумацький районний сектор філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області вважає, що його виправлення без позбавлення волі на певний строк можливе за умови здійснення інтенсивного нагляду, проведення індивідуально-профілактичної роботи спільно з правоохоронними органами та покладення відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (т. 1 а.с. 44-47).

За викладених обставин, з врахуванням: позиції прокурора, що просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначити йому покарання у виді штрафу, який передбачений санкцією ч. 1 ст.185 КК України, в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позиції потерпілого, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді арешту, та позиції захисника обвинуваченого, який просив призначити обвинуваченому покарання в виді штрафу у мінімальному розмірі, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначено в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, яка діяла в момент вчинення кримінального правопорушення, у виді штрафу в максимальномурозмірі. Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи на обґрунтування цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 , приходить до переконання, що цивільний позов останнього слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61, 128, 129 КПК України - фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 92, 93 КПК України передбачено, що вид та розмір шкоди, завданої злочином, підлягає доказуванню слідчим, прокурором та, у встановлених КПК України випадках, потерпілим.

Після передачі кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України до суду, потерпілим ОСОБА_6 через канцелярію суду було подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди від злочину. В позові ОСОБА_6 просив стягнути з ОСОБА_4 8400,0 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

З врахування того, що під час судового розгляду не було здобуто доказів на підтвердження вартості викраденого майна на суму 8400,0 грн., цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди від злочину, слід задовольнити частково в сумі 3646,84 грн. з підстав, викладених вище по тексту мотивувальної частини вироку.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання штраф в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700, 0 грн. (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер картки платника податків - НОМЕР_2 , 3646,84 грн. (три тисячі шістсот сорок шість грн. 84 коп.) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

В іншій частині цивільного позову ОСОБА_6 відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

ГоловуючийОСОБА_1