н/п 1-кп/953/157/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" липня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, в силу ст. 89 КК України судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.343, ч.2 ст.345, ч.1 ст.376, ч.1 ст.371 КК України, -
До Київського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.343, ч.2 ст.345, ч.1 ст.376, ч.1 ст.371 КК України.
Фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими, в обвинувальному акті викладені наступним чином:
ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою втручання у діяльність прокурора, який підтримує державне обвинувачення в суді, у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України, з мотивів перешкоджання виконанню прокурором у зазначеному провадженні своїх службових обов`язків та залякування його, з метою протиправного впливу на хід судового розгляду зазначеного кримінального провадження в інтересах обвинуваченого, 15.03.2016 на власній сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» розмістив заклик про необхідність явки членів об`єднання Громадської організації «Народна ініціатива» та інших громадян в судове засідання Київського районного суду м. Харкова у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 з метою його підтримки. При цьому ОСОБА_6 запросив до участі у заході 33 особи, 9 з яких підтвердили свою участь на сторінці ОСОБА_6 в соціальній мережі «Фейсбук».
Таким чином, ОСОБА_6 для реалізації мети здійснення впливу на його процесуальну позицію щодо постановлення судових рішень у провадженні, зокрема, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , залякування прокурора та досягнення мети уникнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності чи пом`якшення покарання стосовно останнього, закликав членів громадської організації «Народна ініціатива» та інших громадян з`явитись 16.03.2016 о 15:00 год. у приміщення Київського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, вул.Валентинівська, 7-б, де було призначено судове засідання у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України для здійснення тиску на прокурора та можливого зриву судового засідання у вказаному кримінальному провадженні.
Перебуваючи у зазначений час у приміщенні суду за вказаною адресою, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими слідством особами, увійшли до зали судових засідань, де на початку судового засідання, головуючим у справі суддею ОСОБА_10 оголошено склад суду, в тому числі встановлена особа прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 , який підтримував державне обвинувачення в суді у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України.
Після висловлення в ході судового засідання прокурором ОСОБА_12 клопотання про поновлення судового слідства для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та видалення суду до нарадчої кімнати, знаходячись в залі судового засідання №1 Київського районного суду м. Харкова, близько 15:20 год. 16.03.2016 ОСОБА_9 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, дії якого узгоджено та цілеспрямовано підтримувались фізичною присутністю, агресивною поведінкою та психологічним тиском у відношенні ОСОБА_13 ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими слідством особами, підійшов до ОСОБА_13 , та висловив, якщо останній буде клопотати про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погрози знищенням автомобіля, належного ОСОБА_14 , шляхом підпалу та вбивством жінки та батьків ОСОБА_15 .
В подальшому, коли перебуваючи при виконанні своїх службових обов`язків при підтриманні державного обвинувачення, ОСОБА_11 в ході судового засідання заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та суд видалився до нарадчої кімнати для вирішення зазначеного клопотання, ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, іншими невстановленими слідством особами, діючи за попередньою змовою групою осіб, користуючись чисельною перевагою, розуміючи, що ОСОБА_11 є прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 та виконує покладені на нього службові обов`язки, а саме здійснює підтримання державного обвинувачення в суді, діючи умисно, з мотивів перешкоджання виконанню ОСОБА_12 своїх службових обов`язків та протиправного впливу на хід судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , близько 15:30 год. 16.03.2016, знаходячись у приміщенні зали судових засідань №1 Київського районного суду м. Харкова, не зважаючи на те, що особа прокурора була встановлена судом, коли прокурор ОСОБА_11 намагався покинути приміщення зали судових засідань, фізично перешкодив йому та став вимагати від ОСОБА_13 надати його службове посвідчення, нібито сумніваючись у тому, що останній дійсно є прокурором. При цьому ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими слідством особами нецензурно висловлювались на адресу прокурора, погрожувати застосуванням насильства, звільненням з роботи, незаконним позбавленням волі, а також висловлювали погрози на адресу членів сім`ї ОСОБА_15 .
Ці дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.343 КК України, тобто втручання у діяльність працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків.
Крім того, при вищезазначених обставинах в ході судового засідання у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, іншими невстановленими слідством особами, з мотивів перешкоджання виконанню прокурором у зазначеному провадженні своїх службових обов`язків та його залякування з метою протиправного впливу на хід судового розгляду зазначеного кримінального провадження в інтересах обвинуваченого, висловлювали погрози насильством, знищенням майна щодо працівника правоохоронного органу - прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 , а також вбивства його близьких родичів при наступних обставинах.
Після висловлення в ході судового засідання прокурором ОСОБА_12 клопотання про поновлення судового слідства для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та видалення суду до нарадчої кімнати, знаходячись в залі судового засідання №1 Київського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 7, близько 15:20 год. 16.03.2016 ОСОБА_9 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, дії якого узгоджено та цілеспрямовано підтримувались фізичною присутністю, агресивною поведінкою та психологічним тиском у відношенні ОСОБА_13 ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими слідством особами, підійшов до ОСОБА_13 , та висловив, якщо останній буде наполягати на продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погрози знищенням автомобіля, належного ОСОБА_14 , шляхом підпалу та вбивством жінки та батьків ОСОБА_15 .
У подальшому, після заявлення в ході судового засідання прокурором ОСОБА_12 клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вартою ОСОБА_7 та видалення суду у нарадчу кімнату для вирішення заявленого клопотання, приблизно о 15:30 год. ОСОБА_6 , діючи спільно, узгоджено та цілеспрямовано із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, іншими невстановленими слідством особами, розуміючи, що ОСОБА_11 є працівником правоохоронного органу - прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 та виконує покладені на нього службові обов`язки, а саме здійснює підтримання державного обвинувачення в суді, знаходячись у приміщенні зали судових засідань №1 Київського районного суду м. Харкова, незважаючи на те, що особа прокурора була встановлена судом, коли прокурор ОСОБА_11 намагався покинути приміщення зали судових засідань, фізично завадив йому покинути залу, штовхнув ОСОБА_13 лівою рукою, направляючи назад на місце, де ОСОБА_11 раніше перебував. У подальшому, ОСОБА_6 , дії якого узгоджено та цілеспрямовано підтримувались фізичною присутністю, агресивною поведінкою та психологічним тиском у відношенні ОСОБА_15 . ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими слідством особами, почав вимагати від ОСОБА_13 надати службове посвідчення. Своїми умисними діями ОСОБА_6 не давав ОСОБА_14 покинути залу судових засідань, повідомив, що стосовно ОСОБА_13 застосовано громадське затримання, погрожував, що ОСОБА_13 затримають та доставлять до Київського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області, тобто погрожував застосуванням насильства. Крім того, ОСОБА_6 постійно розмахував руками перед обличчям ОСОБА_13 , висловлюючи цим погрозу застосування насильства, яку ОСОБА_11 сприймав як реальну для його життя та здоров`я.
Продовжуючи спільні злочинні дії, які підтримувалися ОСОБА_6 , присутніми ОСОБА_9 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими слідством особами, ОСОБА_8 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, перешкоджав ОСОБА_14 покинути залу судового засідання. Супроводжуючи свої дії нецензурними образами на адресу прокурора, погрожував застосуванням насильства на адресу ОСОБА_13 та коли близько 16:00 год. ОСОБА_11 намагався вийти із залу судових засідань ОСОБА_8 , перебуваючи біля вхідних дверей у зазначену залу, тричі ударив останнього правим плечем у проекцію 5-6 ребер по середній ключичній лінії, в результаті чого від вказаних ударів ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на тулубі, які згідно висновку експерта №1746-ая/16 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Ці дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані ч.2 ст.345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Крім того, за наведених вище обставин, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, іншими невстановленими слідством особами, з метою втручання у діяльність судових органів та з мотивів перешкоджання виконанню судом відправлення правосуддя та винесення неправосудного рішення з метою протиправного впливу на хід судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України в інтересах обвинуваченого та запобігання подальшому його триманню під вартою, 15.03.2016 розмістив заклик про необхідність явки членів Громадської організації «Народна ініціатива» та інших громадян в судове засідання Київського районного суду м. Харкова у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_6 запросив до участі у заході 33 особи, 9 з яких підтвердили свою участь на сторінці ОСОБА_6 в соціальній мережі «Фейсбук». Таким чином, ОСОБА_6 з метою не процесуального впливу на суд, з метою зриву судового засідання, організував явку в судове засідання осіб, у тому числі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, які заважали відправленню правосуддя.
Прибувши 16.03.2016 о 14:30 год. до приміщення зали судових засідань №1 Київського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 7, ОСОБА_6 , діючи разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими слідством особами, будучи обізнаним, що відносно ОСОБА_7 цього дня в судовому засіданні суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 розглядатимуться питання про подальше тримання обвинуваченого під вартою, реалізуючи зазначений злочинний умисел, у ході судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 в період часу з 15:20 год. до 16:00 год. в порушення вимог ч.2 ст.126 Конституції України, з метою здійснення впливу на суд, голосно вигукували образи на адресу суду, ОСОБА_6 особисто вигукував «Ганьба», без дозволу суду переміщалися по приміщенню зали судового засідання, коли головуючий у справі вимагав не заходити у приміщення зали судових засідань ОСОБА_6 проігнорував таку вимогу головуючого, намагаючись таким чином зірвати судове засідання та здійснити вплив з метою постановлення судових рішень в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .
Ці дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані ч.1 ст.376 КК України, тобто втручання у діяльність судових органів з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків та добитися винесення неправосудного рішення.
Крім того, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими слідством особами, знаходячись у приміщенні зали судових засідань №1 Київського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 7, приблизно о 15:30 год. 16.03.2016, після видалення суду до нарадчої кімнати для вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому за ч.1 ст.122 КК України ОСОБА_16 , незважаючи на те, що на початку судового засідання судом була встановлена особа прокурора, який підтримує державне обвинувачення у провадженні - прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_13 , з мотивів перешкоджання виконанню прокурором у зазначеному провадженні своїх службових обов`язків та його залякування з метою протиправного впливу на хід судового розгляду зазначеного кримінального провадження в інтересах обвинуваченого, розуміючи, що ОСОБА_11 є прокурором у кримінальному провадженні та виконує покладені на нього службові обов`язки, а саме здійснює підтримання державного обвинувачення в суді, діючи умисно, коли прокурор ОСОБА_11 намагався покинути приміщення зали судових засідань, фізично завадив йому покинути залу, штовхнув ОСОБА_13 лівою рукою, направляючи назад на місце, де ОСОБА_11 раніше перебував. У подальшому, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими слідством особами почав вимагати від ОСОБА_13 надати службове посвідчення, не давав протягом часу з 15:30 год. до 16:00 год. покинути залу судових засідань та повідомив, що стосовно ОСОБА_13 застосовано «громадське» затримання. Таким чином, ОСОБА_11 був у порушення вимог ст. 207 КПК України незаконно затриманий ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими у ході слідства особами, без законних на те підстав з позбавленням можливості вільно пересуватись.
Ці дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.371 КК України, тобто завідомо незаконне затримання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважали можливим призначити справу до судового розгляду.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 просили обвинувальний акт повернути прокурору, посилаючись на не відповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291КПК України, оскільки в обвинувальному акті не повною мірою розкрита об`єктивна сторона вчинених правопорушень, а саме: не вказано в яку область тіла ОСОБА_6 штовхнув потерпілого ОСОБА_17 . Також не вірно зазначене місце скоєння правопорушення: м. Харків, вул. Валентинівська, 7, оскільки Київський районний суд м. Харкова знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 7-Б. Крім того, в обвинувальному акті вказується, що кримінальні правопорушення ОСОБА_6 вчиняв разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в той час як обвинувальний акт не містить анкетних відомостей вказаних обвинувачених. Також посилаються на те, що те, що текс обвинувального акту не зрозумілий, оскільки викладені фактичні обставини за ч.2 ст.345 КК України не відповідають диспозиції цієї статті КК України, а при викладені обставин за епізодами впливу на роботу суду і впливу на прокурора зазначений один і той же час 16:00 год., що автоматично спростовує участь по одному з цих епізодів та створює алібі.
Суд ознайомившись з обвинувальним актом та доданими до нього матеріалами, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору з наступних підстав.
Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, в тому числі, має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.343, ч.2 ст.345, ч.1 ст.376, ч.1 ст.371 КК України в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України відсутнє формулювання обвинувачення.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Таким чином, обвинувальний акт відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України повинен містити не тільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але й формулювання обвинувачення.
В порушення цих вимог закону обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не містить формулювання обвинувачення, а в ньому викладено лише фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація його дій.
Статтею 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інш.
Формулювання в обвинувальному акті обвинувачення, яке за визначенням у п.13 ч.1 ст.3 КПК України, є твердженням про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування, та які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 91 цього ж Кодексу, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб вона мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.
Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.
В порушення вищезазначених вимог закону в обвинувальному акті взагалі відсутнє формулювання обвинувачення з врахуванням всіх виявлених під час досудового слідства обставин в повному обсязі з дотриманням вимог КПК України, що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення, порушує право обвинуваченого на захист і в подальшому позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України, та розглянути кримінальне провадження в його межах.
Про невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України також зазначається в клопотанні захисника, в якому зазначається, що при складанні обвинувального акту не повною мірою розкрита об`єктивна сторона вчинених правопорушень та маються протиріччя при викладені фактичних обставин кримінальних правопорушень.
Частиною першою статті 348 КПК України встановлено, що після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого і повинен роз`яснити йому суть обвинувачення, встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання. Відповідно до закону суд не зможе перейти до розгляду справи, якщо прокурор при оголошенні обвинувального акту не зазначить конкретне формулювання обвинувачення.
Згідно вимог ст.374 КПК України, якщо суд ухвалює обвинувальний вирок, в ньому також зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що встановлено ст.22 КПК України.
Згідно ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Підозрюваний, обвинувачений має право на захист, яке полягає у надані йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, що передбачено ст.20 КПК України.
Про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною.
З даного приводу Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії» зазначив, що «…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту».
При цьому, Європейський суд з прав людини також вказав «…межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження» (рішення від 09.03.2011 у справі «Жупнік проти України» та від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).
З огляду на вищенаведене та враховуючи специфіку судового розгляду, який відповідно ч.1 ст.337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, на основі засад змагальності сторін, у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженнями перевірити повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, які вимагаються ст.291 КПК України, з правової точки зору, але не вдаючись до їх оцінки, а звідси дійти висновку про можливість чи неможливість здійснення судового розгляду на підставі такого обвинувального акта.
Наданий до суду обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 п.5 ст.291 КПК України, оскільки фактично не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, тому у даному випадку обвинувачений позбавлений можливості належним чином підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції, адже його не було належним чином поінформовано про характер і причини обвинувачення через фактичну відсутність формулювання обвинувачення, як окремо визначеного елементу обвинувального акту, передбаченого п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Вказані недоліки обвинувального акту не можуть бути усунені шляхом зміни обвинувачення в суді згідно ст.338 КПК України, оскільки зазначені обставини не є новими фактичним обставинами кримінального правопорушення, враховуючи, що вони зазначені в обвинувальному акті.
В разі зміни обвинувачення в суді, ОСОБА_6 буде позбавлений наданого йому ч.3 ст.42 КПК України права надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, позбавлений права збирати і подавати докази під час досудового розслідування, в тому числі, заявити клопотання про проведення додаткового огляду місця події, проведення слідчого експерименту, допиту свідків, клопотання про проведення експертизи та інших слідчих дій.
Крім того, в обвинувальному акті, зазначаючи місце вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.1 ст.376, ч.1 ст.371 КК України, вказується, що вони вчиненні за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 7, хоча Київський районний суд м. Харкова, де за версією слідства вчинялись правопорушення, розташований за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 7-Б.
Таким чином, дослідивши всі представлені до суду дані та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим нормами ст.291 КПК України, а тому у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Реалізуючи це право, суд наголошує, що на стадії підготовчого провадження не розглядали та не вирішувались питання щодо доведеності вини обвинуваченого та достатності зібраних для цього доказів, а також не вирішувалось та не з`ясовувалось наперед питання про кваліфікацію дій обвинуваченого. Суд лише констатував, що для вирішення цих питань в обвинувальному акті відсутні необхідні відомості, наявність яких вимагає КПК України, встановлені порушення права на захист обвинуваченого, а тому відповідно до ч.3 ст.314 КПК України повертає обвинувальний акт прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 91, 214, 217, 291, 314-317, 369 КПК України, суд, -
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1