Справа № 466/5415/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2021року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

справа №466/5415/20, 1-кп/466/240/21

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000004, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.07.2020 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з незакінченою середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

встановив:

обвинувачений ОСОБА_6 , 30 червня 2020 року близько 18.00години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , у якій він проживає разом із матір`ю ОСОБА_5 ,1949року народження, на ґрунті особистих неприязних відносин, у результаті словесного конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесного ушкодження своїй матері ОСОБА_5 , яка є особою похилого віку, умисно наніс останній один удар головою в обличчя, схопив потерпілу правою рукою за горло, та за ліву руку, чим спричинив потерпілій, згідно висновку судово-медичного експерта №894 від 03.07.2020, синці на обличчі, в підщелеповій ділянці справа, на лівій руці, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, не заперечив, що будучи в стані алкогольного сп"яніння, 30 червня 2020 року близько 18 години, за місцем свого проживання, в результаті словесного конфлікту, наніс тілесні ушкодження своїй матері. Розкаявся у скоєному, просить його суворо не карати.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 просила суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки сподівається на його виправлення.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.

Оцінюючи показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід вірно кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, оскільки своїми умисними діями він наніс легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 ..

Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання, у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше несудимий, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання є вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано злочини у виді громадських робіт.

Цивільного позову не подано.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт стром на 60 годин.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1