Провадження № 1-кс/760/8318/20
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю

прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Київської міської прокуратури ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 , її представника - адвоката ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 , її представника - адвоката ОСОБА_7 ,
свідка ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду міста Києва клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Київської міської прокуратури ОСОБА_3

про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000410 від 11.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 212-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000410 від 11.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 212-1 КК України.

У клопотанні вказується, що в провадженні слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління Головного управління ДФС у місті Києві перебуває кримінальне провадження №0000410 від 11.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 212-1 КК України.
Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що у період 2016-2018 років службові особи ТОВ «НВФ «ТМСОФТ» (), перебуваючи у м. Києві та використовуючи пов`язаних осіб, завищили собівартість реалізованих для АТ «Укрзалізниця» () в особі філії «Центр транспортної логістики» АТ «Українська залізниця» () послуг, чим занизили належні до сплати податки за вказаний період на загальну суму 14 402 043 грн., у тому числі податок на доходи підприємств в сумі 7 073 954 грн., податок на доходи фізичних осіб в сумі 6 764 389,92 грн. та військовий збір в сумі 563 699,16 грн.

Також вказується, що службові особи ТОВ «НВФ «ТМСОФТ» занизили належний до сплати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 2016-2018 років із доходів, виплачених фізичним особам-підприємцям, відносини з якими фактично є трудовими, на суму 1 905 232,38 грн., що є значним розміром, а саме з: ФОП ОСОБА_9 (код НОМЕР_1 );ФОП ОСОБА_10 (код НОМЕР_2 ); ФОП ОСОБА_4 (код НОМЕР_3 ); ФОП ОСОБА_11 (код НОМЕР_4 );ФОП ОСОБА_12 (код НОМЕР_5 );ФОП ОСОБА_13 (код НОМЕР_6 );ФОП ОСОБА_14 (код НОМЕР_7 ); ФОП ОСОБА_15 (код НОМЕР_8 );ФОП ОСОБА_16 (код НОМЕР_9 );ФОП ОСОБА_17 (код НОМЕР_10 );ФОП ОСОБА_18 (код НОМЕР_11 );ФОП ОСОБА_19 (код НОМЕР_12 ); ФОП ОСОБА_20 (код НОМЕР_13 ); ФОП ОСОБА_21 (код НОМЕР_14 ); ФОП ОСОБА_22 (код НОМЕР_15 ); ФОП ОСОБА_23 (код НОМЕР_16 ); ФОП ОСОБА_24 (код НОМЕР_15 ); ФОП ОСОБА_25 (код НОМЕР_17 ); ФОП ОСОБА_26 (код НОМЕР_18 ); ФОП ОСОБА_27 (код НОМЕР_19 ); ФОП ОСОБА_28 (код НОМЕР_20 ); ФОП ОСОБА_29 (код НОМЕР_21 ); ФОП ОСОБА_30 (код НОМЕР_22 ); ФОП ОСОБА_31 (код НОМЕР_23 ); ФОП ОСОБА_32 (код НОМЕР_24 ); ФОП ОСОБА_33 (код НОМЕР_25 ); ФОП ОСОБА_34 (код НОМЕР_26 ); ФОП ОСОБА_35 (код НОМЕР_27 ); ФОП ОСОБА_36 (код НОМЕР_28 ).Зазначається, що вищевказані порушення податкового законодавства підтверджуються висновками акту податкової перевірки ТОВ «НВФ «ТМСОФТ» № НОМЕР_29 та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями.

У клопотанні зазначається, що ТОВ «НВФ «ТМСОФТ» на виконання умов договорів з АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Центр транспортної логістики» АТ «Українська залізниця» щодо розробки, впровадження, супроводження та постачання програмного забезпечення укладалися аналогічні договори з вищевказаними фізичними особами-підприємцями, які одночасно були працівниками ТОВ «НВФ «ТМСОФТ», та фактично виконували такі роботи згідно своїх посадових інструкцій, а в подальшому, грошові кошти за виконання вищевказаних робіт перераховувалися на рахунки відповідних ФОП-ів, після чого обготівковувались та передавалися учасникам злочинної схеми. Таким чином, службові особи ТОВ «НВФ «ТМСОФТ» збільшували собівартість вищевказаних робіт за рахунок документального відображення їх виконання через пов`язаних фізичних осіб-підприємців, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів у вигляді несплачених податків в особливо великих розмірах.
03.12.2020 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2020 (справа №760/24833/20) офісних приміщень за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, 2-А, 4-й поверх, які використовуються ТОВ «НВФ «ТМСОФТ» (), було виявлено та вилучено, крім речей та документів, дозвіл на вилучення яких було прямо надано ухвалою слідчого судді, грошові кошти, походження яких не відоме, а тому в органу досудового розслідування були підстави вважати, що вони отримані від незаконної діяльності та необліковані в бухгалтерському та податковому обліку.

У клопотанні зазначається, що на робочому місці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено грошові кошти в національній та іноземній валюті, посортовані у різні конверти та по різних сумах, на деяких упаковках яких були аркуші паперу з рукописними цифрами, які відповідають сумі коштів в упаковці, а саме: грошові купюри в національній валюті, в загальній сумі 61 тис. грн.; грошові купюри в іноземній валюті долари США, в загальній сумі 61967 $; грошові купюри в іноземній валюті Євро, в загальній сумі 3340 євро.

Також в ході проведення обшуку на робочому місці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено та вилучено грошові кошти в іноземній валюті, які знаходилися в окремому конверті, а саме грошові купюри в іноземній валюті долари США, в загальній сумі 7500 $.

У клопотанні вказується, що зазначені особи можуть мати відношення до незаконної діяльності ТОВ «НВФ «ТМСОФТ», зокрема, ОСОБА_4 , будучи співробітником даного підприємства, одночасно зареєстрована як ФОП та виконувала роботи на підставі відповідних договорів з ТОВ «НВФ «ТМСОФТ». В свою чергу, ОСОБА_6 на момент проведення обшуку працює в ТОВ «КПД-УЗ Плюс», яке пов`язане з ТОВ «НВФ «ТМСОФТ», оскільки його засновником, як і засновником ТОВ «НВФ «ТМСОФТ», є ОСОБА_9 .

У клопотанні вказується, що постановою старшого слідчого з ОВС слідчого управління ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_37 від 04.12.2020 вищевказані грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000410.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів відповідно до вимог п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України та запобігання ризикам його знищення чи відчуження.
Враховуючи вищенаведене та керуючись стст. 36 , 117, 131, 132, 170, 171 КПК України, прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене 03.12.2020 в ході проведення обшуку нежитлових (офісних) приміщень 4-го поверху за адресою:

АДРЕСА_1 , які використовуються у господарській діяльності ТОВ «НВФ «ТМСОФТ» (), а саме:

- грошові кошти, вилучені з робочого місця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в національній та іноземній валюті в наступній кількості:

- грошові купюри в національній валюті в загальній сумі 61 тис. грн.;

- грошові купюри в іноземній валюті долари США, в загальній сумі 61967 $;

- грошові купюри в іноземній валюті Євро, в загальній сумі 3340 Євро.;
- грошові кошти, вилучені з робочого місця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в іноземній валюті в наступній кількості: грошові купюри в іноземній валюті долари США, в загальній сумі 7500 $, з метою забезпечення збереження речових доказів.
У судовому засіданні прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Київської міської прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 , її представник - адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання в повному обсязі. Адвокатом ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , були подані письмові заперечення на клопотання про арешт майна, адвокат також, зокрема, зазначив, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б підтверджували те, що грошові кошти, які вилучені на робочому місці, яким користувалася ОСОБА_4 , та є її особистими грошовими коштами, були отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. На спростування версії слідчого, викладеній у постанові від 04.12.2020 про визнання речових доказів, адвокат просив долучити до матеріалів клопотання копію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та вказав, що частина вилучених під час проведення обшуку коштів (долари США) були зняті ОСОБА_4 з депозиту АБ «Діамантбанк», про що свідчать копії договору банківського вкладу, заявки на видачу готівки та квитанції про здійснення валютно-обмінної операції.

Адвокат також зазначив, що ОСОБА_4 зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 30.01.2002 року, а з моменту реєстрації ФОП ОСОБА_4 виконувала роботи як для ТОВ «НВФ «ТМСОФТ», так і для інших суб`єктів господарювання. На підставі викладеного адвокат ОСОБА_5 вказав, що клопотання прокурора про арешт майна в частині арешту грошових коштів у національній та іноземній валюті, що належать ОСОБА_4 , не містить належних, допустимих, достатніх та достовірних відомостей, які б вказували, що вилучені грошові кошти відповідають ознакам речового доказу у кримінальному провадженні або ж такий арешт є необхідним для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

У судовому засіданні власник майна ОСОБА_6 , її представник - адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання в повному обсязі, надавши письмові пояснення на клопотання про арешт майна та, зокрема, зазначивши, що вилучені грошові кошти не відповідають критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки ці грошові кошти є особистою власністю ОСОБА_6 та її чоловіка ОСОБА_8 та були призначені, в т.ч., для оплати вартості юридичного супроводу адвоката ОСОБА_7 за абонентське обслуговування, що підтверджується додатком №1 до договору №02-12/20 про надання адвокатом правової допомоги.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , серед іншого, зазначив, що вилучені у ОСОБА_6 грошові кошти є їх власністю та не мають жодного відношення до даного кримінального провадження.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії документів, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов наступного висновку виходячи з такого.
Відповідно до чч. 1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Як передбачено ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно з ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Виходячи з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з чч. 1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за №0000410 від 11.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 212-1 КК України.
03.12.2020 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2020 (справа №760/24833/20) офісних приміщень за адресою: АДРЕСА_3 , які використовуються ТОВ «НВФ «ТМСОФТ» (), було виявлено та тимчасово вилучено:

- грошові кошти з робочого місця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в національній та іноземній валюті в наступній кількості:

- грошові купюри в національній валюті в загальній сумі 61 тис. грн.;

- грошові купюри в іноземній валюті долари США, в загальній сумі 61967 $;

- грошові купюри в іноземній валюті Євро, в загальній сумі 3340 Євро.;
- грошові кошти з робочого місця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в іноземній валюті в наступній кількості: грошові купюри в іноземній валюті долари США, в загальній сумі 7500 $, дозвіл на вилучення яких ухвалою слідчого судді від 16.11.2020 надано не було.
Слідчим суддею встановлено, що постановою від 04.12.2020 старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління Головного управління ДФС у Київській області ОСОБА_37 вищевказані тимчасово вилучені грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000410 від 11.08.2020.
Також встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна подано з метою забезпечення збереження речових доказів з додержанням встановлених КПК України строків.
Таким чином, виходячи з вимог ч.3 ст.170 КПК України арешт з цією метою накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як передбачено ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідні дані мають міститися і в клопотанні прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а, отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Разом з тим, слідчий суддя доходить висновку, що на підставі вищенаведених норм законодавства України, встановлених фактичних обставин, наданих суду матеріалів, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у даному кримінальному провадженні, майно, вилучене 03.12.2020 під час обшуку нежитлових (офісних) приміщень 4-го поверху за адресою: АДРЕСА_1 , які використовуються у господарській діяльності ТОВ «НВФ «ТМСОФТ» (), а саме: грошові кошти, вилучені з робочого місця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в національній та іноземній валюті в наступній кількості: грошові купюри в національній валюті в загальній сумі 61 тис. грн.; грошові купюри в іноземній валюті долари США, в загальній сумі 61967 $; грошові купюри в іноземній валюті Євро, в загальній сумі 3340 Євро.; грошові кошти, вилучені з робочого місця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в іноземній валюті в наступній кількості: грошові купюри в іноземній валюті долари США, в загальній сумі 7500 $., ознакам речового доказу у кримінальному провадженні №0000410 від 11.08.2020 не відповідають, оскільки у постанові про визнання речовими доказами слідчим не встановлено, а прокурором у судовому засіданні не доведено, що ці гроші є об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, грошима, набутими кримінально протиправним шляхом або отриманими юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Також прокурором у судовому засіданні не доведено таку мету арешту вищевказаних тимчасово вилучених грошових коштів як забезпечення збереження речових доказів, не спростовано й доводів власників майна та їх представників щодо приналежності цих грошових коштів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , відповідної інформації матеріали клопотання не містять та прокурором під час судового розгляду також не надано.
Слідчий суддя вважає також необхідним зазначити, що постанова від 04.12.2020 старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління Головного управління ДФС у Київській області ОСОБА_37 про визнання вищезазначених грошових коштів речовим доказом містить лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення, має формальний характер, містить припущення, є необґрунтованою, зокрема, слідчим не вказано підстав, виходячи з яких він дійшов висновку, що тимчасово вилучені готівкові грошові кошти відповідають ознакам речового доказу у даному кримінальному провадженні щодо ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які сплачуються виключно у безготівковій формі.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором не надано достатніх доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні, не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.
Вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя також зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя оцінює можливе накладення арешту на вказане в клопотанні прокурора майно як таке, що здатне призвести до нерозумного та неспіврозмірного обмеження права власності в даному кримінальному провадженні, непропорційному переслідуваному суспільному інтересу та таке, що порушує принцип справедливої рівноваги. Слідчий суддя також вважає, що накладення арешту на вищевказане майно матиме надмірно обтяжливі наслідки для власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .
На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст.170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання - відмовити.

Повернути власникам грошові кошти, вилучені 03.12.2020 під час обшуку нежитлових (офісних) приміщень 4-го поверху за адресою: АДРЕСА_1 , які використовуються у господарській діяльності ТОВ «НВФ «ТМСОФТ» (), а саме:

- грошові кошти, вилучені з робочого місця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в національній та іноземній валюті в наступній кількості:

- грошові купюри в національній валюті в загальній сумі 61 тис. грн.;

- грошові купюри в іноземній валюті долари США, в загальній сумі 61967 $;

- грошові купюри в іноземній валюті Євро, в загальній сумі 3340 Євро.;
- грошові кошти, вилучені з робочого місця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в іноземній валюті в наступній кількості: грошові купюри в іноземній валюті долари США, в загальній сумі 7500 $.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1