Справа № 635/5753/20
Провадження № 1-в/635/817/2020
У Х В А Л А

10 грудня 2020 року смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Баку Азербайджан, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, до засудження проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
13 жовтня 2000 року Жовтневим районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 141 КК України ( в редакції 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 06 березня 2001 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 10 днів;

03 червня 2003 року Ленінським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 16 серпня 2003 року звільнений за відбуттям строку покарання;

12 грудня 2005 року Київським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

05 березня 2009 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, 04 вересня 2010 року звільнений за відбуттям строку покарання;

24 вересня 2012 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, 10 липня 2013 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 10 днів;

31 травня 2016 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

25 квітня 2017 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Засудженого:
02 травня 2019 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, в якій просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 02 травня 2019 р, яким його засуджено за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до остаточного покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 08.08.2017, кінець строку 08.10.2021 р.
Засуджений та представник виправного центру в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно і належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення подання, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає подання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих суду матеріалів та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.08.2017 року. Під час тримання в Харківській установі виконання покарань (№ 27) характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень та заохочень не мав. З 29.08.2017 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений чотири рази, стягнень не має.

До промислової зони установи працевлаштований у цех №2, до праці ставиться з розумною ініціативою, поставлені завдання виконує своєчасно та якісно.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю.

Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвищення та вдосконалення загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку установи.

Відповідно до ст. 110, 112, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом листування, телефонних розмов, отримання посилок та передач, стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення.

За вироком суду у засудженого ОСОБА_4 1977 р.н. зазначені процесуальні витрати на користь держави, які становлять 176,20 грн. Процесуальні витрати відшкодовані достроково в повному обсязі.
На профілактичному обліку установи засуджений ОСОБА_4 не перебував.
У скоєному злочині розкаюється та повністю визнає свою провину.
Адміністрація виправної колонії в характеристиці зазначила, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України можливо.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений за нетяжкий злочин, раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення судимості знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, та на час розгляду клопотання відбув понад дві третини строку покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчинені злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, який чотири рази заохочувався адміністрацією установи та не має стягнень, його ставлення до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, відбуття останнім на момент розгляду клопотання понад 2/3 фактичного строку покарання, відсутність заперечень прокурора щодо звільнення засудженого, позитивну характеристику виправної колонії, медичні показники щодо відсутності у засудженого правої стопи, суд вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 28 днів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.

Ізмайлова ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 02.05.2019 умовно достроково на невідбутий строк 9 місяців 28 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1