УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000001,

встановив:

27.08.2020 року слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на автомобіль легковий, марки «ВАЗ» моделі 2121, 1990 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020, за ознаками кримінального правопорушеення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді майстра з охорони природи Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький», за яким закріплено обхід №11, у який входять квартали №42,43,50,51,55, будучи матеріально-відповідальною особою, яка відповідальна за збереження майна, що перебуває у її віданні, службовою особою, наділеною організаційно розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, працівником правоохоронного органу, перевищуючи свої службові повноваження щодо забезпечення порядку використання природних ресурсів, визначених чинним законодавством у сфері лісокористування, зокрема ст.9-1, ст.61 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та посадовою інструкцією майстра з охорони природи, відповідно до якої останній зобов`язаний забезпечувати додержання режиму охорони території та об`єктів НПП «Вижницький» у межах ввіреного відділення (обходу), забезпечувати порядок використання природних ресурсів, нести безпосередню охорону лісу та іншого державного майна на ввіреній йому дільниця, складати протоколи про всі види порушень природоохоронного законодавства і направляти їх у відділення, достовірно знаючи, що рубки лісодеревини на території національного природного парку здійснюються виключно на підставі дозволів (лісорубних квитків), вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, а саме протягом 2018-2019 років, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, вступив у попередню змову із невстановленими слідством особами та без наявності відповідних дозволів на здійснення рубок (лісорубних квитків) самостійно надавав останнім дозвіл в усній формі на здійснення рубок дерев на території ввіреного йому обходу, внаслідок чого невстановленими слідством особами протягом 2018-2019 років було здійснено незаконну рубку 201 дерева різних порід на території Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький», а саме незаконну рубку у кварталі №50, виділ №3 48 сироростучих та 2 вітровальних дерев породи ялиця; у кварталі №51, виділи №4, №8 незаконну порубку 73 сироростучих дерева породи бук, ялиця, верба; у кварталі №51, виділ №7 незаконну порубку 43 сироростучих та 1 вітровального дерева породи ялиця; у кварталі №51, виділ №8 незаконну порубку 1 сироростучого та 2 вітровальних дерева породи ялиця; у кварталі №55, виділи №№13,27,31,30,29,17 незаконну порубку 26 сироростучих, 1 сухостійного та 1 вітровального дерева породи бук, ялиця; у кварталі №55, виділ №29, №31 незаконну порубку 3 сироростучих дерев породи ялиця, які невстановлені слідством особи вивозили з території Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» та використовували на власний розсуд, приховуючи в подальшому сліди незаконної порубки лісодеревини, внаслідок чого інтересам держави спричинено тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди на суму 2031547,5 грн.

Слідчий в судове засідання не з`явився, у клопотанні просив розглянути клопотання у його відсутності.

За таких обставин, відповідно до приписів ч. 1 ст. 172 КПК України, суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності вказаних осіб.

Дослідивши матеріали, які долучені до клопотання та матеріали кримінального провадження, прихожу до висновку, що клопотання є необґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку ч. 1 ст. 170 КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в тому числі і арешт майна, має неухильно дотримуватися вимог закону. При накладенні арешту на майно, слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності даних, які відповідно до діючого законодавства дають підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди - ч. 2 ст. 170 КПК України.

Положення п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачають, що арешт майна допускається з метою забезпечення:відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, тобто з метою забезпечення цивільного позову, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно із ч. 5 ст. ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як встановлено, ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України. В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Як підстава для накладення арешту на належне підозрюваному майно, слідчим у клопотанні зазначено необхідність забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Проте у вступній частині клопотання вказано мету накладення арешту забезпечення конфіскації.

Слідчим суддею встановлено, що цивільний позов у даному кримінальному провадженні стосовно відшкодування ОСОБА_4 шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, не подано. Також санкція ч. 3 ст. 365 КК України, за якою ОСОБА_4 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, не передбачає застосування конфіскації майна як виду покарання.

За таких обставин у задоволенні поданого клопотання про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000001, відмовити.

На ухвалу протягом п`яти діб з дня одержання її копії може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1