ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/668/20 Справа № 707/843/20 Категорія: ч.1 ст. 263 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000345 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 31 липня 2020 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліщинівка Христинівського району Черкаської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше судимого:

1) 29.06.2006 Христинівським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 115 КК України, до 8 років позбавлення волі;

2) 12.12.2019 Христинівським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України, до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,-

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 12.12.2019 та остаточно визначено до відбуття обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання, тобто з 08.04.2020.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у сумі 4903,5 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 31.07.2020 ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, приблизно в 2017 році, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не виявилося можливим, перебуваючи у районі проведення антитерористичної операції, а саме у м. Артемівськ Донецької області за невідомих обставин незаконно придбав, а саме знайшов пістолет марки «Форт» з магазином та боєприпасами до нього, після чого, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, незаконно придбав його шляхом привласнення знахідки та у подальшому носив та зберігав його при собі.

Так 08.04.2020 о 11 год. 25 хв. по вулиці Жирного біля будівлі № 48 в адміністративних межах с. Свидівок Черкаського району Черкаської області працівниками поліції в ході затримання ОСОБА_7 за підозрою у скоєнні злочину та проведення його особистого обшуку, у останнього за поясом штанів виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет з магазином, спорядженим тринадцятьма патронами, який згідно до висновку судово-балістичної експертизи № 1/695 від 09.04.2020 є нарізною короткоствольною вогнепальною зброєю 9 мм пістолетом «Форт-14 ТП», промислового виробництва НВО «Форт» м. Вінниця Україна та придатний до здійснення пострілів; тринадцять предметів наданих на експертизу є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 9-мм пістолетними патронами, що придатні для стрільби, які ОСОБА_7 незаконно придбав, носив та зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

Також в період з 2015 по 2018 рік, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, перебуваючи у районі проведення антитерористичної операції на окупованій території, за невідомих обставин незаконно придбав, а саме знайшов картонний короб із шістнадцятьма патронами, після чого, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, незаконно придбав його шляхом привласнення знахідки та у подальшому закопав на території земельної ділянки, що розташована в адміністративних межах с. Свидівок, Черкаського району, Черкаської області, біля стовпа електроопори з написом «190 Поляна Сокирне 2» по вул. Дахнівська, з правого боку від автодороги в напрямку м. Черкаси.

Так 20.05.2020, в ході огляду місця події в адміністративних межах с. Свидівок, Черкаського району, Черкаської області, біля стовпа електроопори з написом «190 Поляна Сокирне 2» по вул. Дахнівська, з правого боку від автодороги в напрямку м. Черкаси було виявлено та вилучено паперовий короб з предметами зовні схожими на набої в кількості 16 штук. Згідно до висновку судово-балістичної експертизи №1/1005 від 25.05.2020 вилучені 16 патронів являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї та придатні до стрільби, з яких три патрони- 9-мм патронами, спорядженими кулями зі стальним осердям (57-Н-181С) до пістолету Макарова (ПМ) промислового виробництва Луганського патронного заводу м. Луганськ, Україна, тринадцять патронів 9-мм патронами, спорядженими важкими кулями зі свинцевим осердям до пістолету Макарова (ПМ) промислового виробництва Луганського патронного заводу м. Луганськ, Україна, які ОСОБА_7 незаконно придбав, носив, зберігав без передбаченого законом дозволу.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації його дій, просив вирок суду змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення, та просив зарахувати в строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 08.04.2020 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки злочин він вчинив в період дії відповідного закону.

В доповненнях до апеляційної скарги від 22.10.2020 обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, врахувавши стан його здоров`я наявність захворювань на ВІЛ-СНІД, гепатит С, його участь в бойових діях та наявність бойових нагород.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, просили її задовольнити; думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з доповненнями; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого з доповненнями не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КК України, та ніким з учасників судового провадження не оспорюється, тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Частиною 2 ст. 50 КК України закріплено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу.

При призначенні покарання обвинувачену ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, був учасником АТО, вчинив тяжкий злочин в період іспитового строку, визначеного за попереднім вироком суду, раніше судимий, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені, пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, сприяння розкриттю злочину та визнання вини, обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину, обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі та частково приєднав відповідно до ст. 71 КК України невідбуту частину покарання за вироком Христинівського районного суду від 12.12.2019.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та призначення йому покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України, оскільки обвинувачений раніше судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі особливо тяжкого, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені, знову вчинив умисний злочин в період іспитового строку, визначеного за попереднім вироком суду, що свідчить про його схильність до скоєння кримінальних правопорушень, та небажання стати на шлях виправлення.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано того, що він є учасником бойових дій, є безпідставним, оскільки місцевий суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував, що він був учасником АТО.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про наявність у нього захворювань на віл-снід та гепатит С не підтверджені матеріалами кримінального провадження, відповідні довідки не надано як самим обвинуваченим, так і його захисником.

Матеріали кримінального провадження не містять даних по те, що за станом здоров`я обвинувачений ОСОБА_7 не може відбувати покарання у виді позбавлення волі.

За результатами апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та слугували б підставами для призначення останньому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі , встановленої в санкції ч. 1 ст. 263 КК України, таких обставин не наведено і в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 , тому доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про наявність підстав та необхідність призначення йому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України є необґрунтованими.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зарахування йому у строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 08.04.2020, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводилось з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» ч. 5 ст. 72 КК України викладено у новій редакції, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. Даний Закон набрав законної сили 21.06.2017 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року із змінами та доповненнями, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинено після прийняття закону України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, яким внесено зміни до ч. 5 ст. 72 КК України та визначено, що термін попереднього ув`язнення у строк покарання зараховується з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а тому правові підстави для зарахування ОСОБА_7 у строк покарання терміну попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження районним судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання та застосування ст. 69 КК України, як про це просить обвинувачений в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407, ст. 418 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 31 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :