У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000360

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добре Баштанського району Миколаївської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2020 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

Вирішено питання про речові докази.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважає, що наявні обставини, які пом`якшують покарання: з`явлення із зізнанням, надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу певних обставин.

Зазначає, що причиною конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 були агресивні фізичні дії ОСОБА_8 .

Посилається на те, що стан алкогольного сп`яніння, в якому перебував ОСОБА_6 , не був значним, та злочин вчинено не на ґрунті пияцтва та алкоголізму.

Наводить відомості про особу ОСОБА_6 , який не судимий, позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей, щиро попросив пробачення у потерпілої.

Узагальнений виклад заперечень прокурора Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на апеляційну скаргу.

Прокурор зазначає, що апеляційні доводи є необґрунтованими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

У вечірній час 29.08.2019 р. ОСОБА_6 перебував у дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , де вживав алкогольні напої спільно з останнім та ОСОБА_10 , який невдовзі пішов з території домоволодіння.

В подальшому в ході вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна сварка, під час якої у ОСОБА_6 раптово виник умисел на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

В період часу з 19:30 до 20:03 год 29.08.2019 р., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , реалізуючи даний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї вищевказаного домоволодіння, кухонним ножем наніс ОСОБА_8 два удари в область живота, один удар в поперекову ділянку зліва та один удар у задню поверхню шиї.

Таким чином ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті останнього.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого. Його дії кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчить розписка. Клопотань від обвинуваченого ОСОБА_6 про бажання брати участь у розгляді справи до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_5 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є правильними та підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким надана належна оцінка.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник з ініціативи останнього, який застосував до обвинуваченого ОСОБА_6 словесне приниження та фізичне насильство.

Проте, ці доводи є голослівними.

Так, під час судового розгляду обвинувачений відмовився надавати будь-які свідчення, скориставшись ст. 63 Конституції України, - правом на відмову від дачі показань.

Жодних показань щодо вчинення відносно нього словесного приниження та фізичного насильство збоку ОСОБА_8 під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 не надавав. Таких показань не надавали і свідки.

Так, свідок ОСОБА_10 в суді пояснив, що в день спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , він перебував у останнього вдома та спільно з ним вживав алкогольні напої. Згодом до них прийшов ОСОБА_6 і також почав вживати алкогольні напої. Свідок вказує, що того дня, за час перебування в домоволодінні потерпілого, жодних конфліктів між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не відбувалося.

В суді першої інстанції також було досліджено довідку КНП «Багатопрофільна лікарня Баштанського району», з якої вбачається, що 30.08.2019 р. о 04:15 год. ОСОБА_6 оглянутий лікарем та встановлено лише факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння. Будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.

Крім того, відповідно до висновку експерта №2158 від 04.10.2019 р., крім іншого, встановлено, що будь-яких тілесних ушкоджень, які можуть вказувати на те, що вони могли утворитися в результаті боротьби або самозахисту при досліджені трупа ОСОБА_8 не виявлено.

За такого, доводи захисника щодо вчинення ОСОБА_8 фізичного насильства відносно ОСОБА_6 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Доводи апелянта про наявність підстав для пом`якшення обвинуваченому призначеного покарання є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону дотримані при призначенні покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином.

Правильно суд першої інстанції зазначив, що обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відсутні.

Суд вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо наявності обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 з`явлення із зізнанням.

Так, з`явлення із зізнанням - це добровільне, безпосереднє звернення особи, яка вчинила злочин, до правоохоронних органів або суду з правдивим повідомленням про вчинений або підготовлюваний нею (самою або у групі) злочин із наміром передати себе в руки правосуддя.

Про добровільність з`явлення із зізнанням наголошував Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 р. (справа № 502/816/17), зі змісту якої вбачається, що з`явлення особи із зізнанням не являється добровільним, якщо воно було здійснене вже після викриття особи у вчиненні злочину. З`явлення із зізнанням, можливе лише у разі, коли про злочин та/або особу, яка його вчинила, окрім самого правопорушника, невідомо жодній особі.

Разом із тим, як встановлено у суді першої інстанції, після нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 був викритий ОСОБА_10 , який в цей момент повернувся до домоволодіння потерпілого.

Є також безпідставними доводи захисника про необхідність врахування як обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, вчинення злочину внаслідок збігу певних обставин, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Так, щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно гуртуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (Постанова Верховного Суду від 09.10.2018 р., справа № 756/4830/17-к).

Водночас, обвинувачений ОСОБА_6 відмовився давати будь-які свідчення, скориставшись ст. 63 Конституції України, під час досудового розслідування відмовився від участі у проведенні слідчого експерименту (т. 2 а.с. 2).

Вказані обставини, на думку суду, свідчить про відсутність щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину.

Доводи сторони захисту про надання ОСОБА_6 медичної та іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки обвинувачений особисто не надавав медичну чи будь-яку іншу допомогу ОСОБА_8 , та навіть не він викликав швидку медичну допомогу ОСОБА_8 , що підтверджується показаннями свідків, які допитані в суді першої інстанції.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд першої інстанції правильно визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Захисник посилається на те, що алкогольне сп`яніння ОСОБА_6 було незначним. Але, така обставина не спростовує висновків суду першої інстанції про вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Також, в повній мірі враховані дані про особу винного, який не судимий, характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, за видом та розміром, передбаченим санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

Обставини вчинення ОСОБА_6 злочину, а саме, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чотири рази ударив потерпілого ОСОБА_8 ножем, від чого настала смерть останнього, свідчать про те, що ОСОБА_6 є суспільно небезпечною особою.

У зв`язку з чим, враховуючи відсутність пом`якшуючих обставин, наявність обставини, яка обтяжує покарання, суд вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

За такого, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2020 року у відношенні ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3