Провадження № 11-кп/4823/229/20
Категорія - ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пекурівка, Городнянського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше в силу ст.88 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 грудня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України і призначено йому покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 30.09.2019 року, близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні магазину «Сільпо», що за адресою: вул.Захисників України, 9 в м.Чернігові, маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, з торгівельної вітрини намагався таємно викрасти пляшку коньяку «Шабо» 3 зірки, 0,5 л вартістю 107,49 грн., палку ковбаси ТМ «Ранчо», 340 г, вартістю 72,70 грн., палку ковбаси ТМ «Глобино», 292 г, вартістю 108,75 грн., палку ковбаси ТМ «Премія», 353 г, вартістю 113,22 грн., а всього намагався таємно викрасти майна на загальну суму 402,16 грн., що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», однак, виконавши всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, вийшов з торгової зали магазину, проте не зміг довести свій злочинний умисел до кінця та винести товар з магазину з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий на виході з магазину працівниками служби охорони.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, за яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачувався за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, але суд перекваліфікував його дії на ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у зв`язку з тим, що він вважається раніше не судимим, а тому повторність у його діях відсутня. Однак, вказує, що з такими підставами перекваліфікації неможливо погодитися, оскільки ОСОБА_7 засуджено вироком Менського районного суду від 08.10.2019 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт, від відбування яких його звільнено на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію у 2016 році». При цьому, на момент вчинення злочину (вересень 2019 року) попередній вирок не було ухвалено, тому мала місце повторність, оскільки строки давності, передбачені ст.49 КК України не минули. За таких обставин, вважає, що дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за ознакою повторності органом досудового розслідування було кваліфіковано правильно і підстави для перекваліфікації відсутні.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити з вказаних у ній обставин, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав, щиро каявся та просив суворо його не карати.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами.

Обставини вчинення кримінального правопорушення не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Разом з тим, дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, що належить потерпілому ТОВ «СІЛЬПО-ФУД».

Місцевий суд перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, вказавши, що в діях обвинуваченого відсутня така кваліфікуюча ознака, як повторність, оскільки останній вважається не судимим за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 08.10.2019, згідно якого ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт, але звільнений від відбування покарання на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Проте, з даним висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується та вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора з приводу неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність та безпідставної перекваліфікації дій обвинуваченого заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Частиною 4 цієї статті визначено, що повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 було засуджено вироком Менського районного суду Чернігівської області від 08.10.2019 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт, звільнено від відбування покарання на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

При цьому на момент вчинення злочину 30 вересня 2019 року, попередній вирок не було ухвалено, судимість не було погашено або знято.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого на ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, адже мала місце повторність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 за новим вироком, відповідно до положень ст..65,66,67 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, ступінь реалізації злочинного умислу, причини, з яких злочин не було доведено до кінця затримання охоронцем у приміщенні магазину, зміст досудової доповіді представника персоналу органу пробації, відповідно до якої виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, особу обвинуваченого, формально позитивну характеристику за місцем мешкання, його сімейний стан, матеріальний стан, стан здоров`я, його вік, а також те, що обвинувачений є учасником бойових дій, до адміністративної відповідальності не притягувався, але притягувався до кримінальної відповідальності,обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що його обтяжує вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений кримінальним законодавством, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло призначення покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, з винесенням нового вироку.

Керуючись ст. ст.404, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2019 року, щодо ОСОБА_7 скасувати.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання рахувати з часу фактичного затримання.

В решті вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 грудня 2019 року, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4