11.11.2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВПриморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, Республіки Вірменія, громадянина Республіки Вірменія, з середньо-спеціальною освітою, працюючого в супермаркеті «Копійка», перебуває у цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні за №00003175 від 31.10.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

перекладача - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

підозрюваного - Закаряна Давида,

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання 31.10.2020 р. до ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження за №00003175 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.10.2020 р. приблизно о 01:16 годині Закарян Давид, ОСОБА_9 та невстановлена особа, знаходячись біля входу до магазину ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого за адресою: м. Одеса, Катерининська, 90, помітили ОСОБА_10 , в руках якого помітили мобільний телефон.

Після чого, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , та невстановлена особа вступили в злочинну змову між собою, направлену на відкрите викрадення майна належного ОСОБА_10 , для чого розподілили ролі між собою, відповідно до чого, ОСОБА_9 повинен відкрито викрасти мобільний телефон, а ОСОБА_11 , та невстановлена особа спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_9 про осіб, які можуть їх викрити під час вчинення правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна належного ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання маючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна,ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_10 , та діючи відповідно до попередньої домовленості між собою, наказав потерпілому віддати мобільний телефон. Отримавши відмову у наданні мобільного телефону ОСОБА_9 застосував відносно ОСОБА_10 насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось у поваленні потерпілого на землю та утримуванні рук. Здолавши волу потерпілого, ОСОБА_9 з руки потерпілого відкрито викрав мобільний телефон марки «эiPhone 11 Pro» в корпусі зеленого кольору, обладнаним чохлом прозорого кольору та сім карткою № НОМЕР_1 , вартістю 36000 гривень, який передав невстановленій особі, а ОСОБА_11 , в свою чергу, відповідно до розподілених ролей, користуючись безпораднім станом потерпілого, наблизився до нього та відкрито викрав належний йому смарт-годинник «Huawei Watch GT» вартістю 5000 гривень та з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 41000 грн.

11.11.2020 р. ОСОБА_11 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Слідчий, звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 , мотивуючи його тим, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є унеможливлення останнім переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_12 не може не усвідомлювати імовірність засудження за інкримінованим злочином, передбаченим, ч. 2 ст.186 КК України, та призначення реальної міри покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.. Також, підозрюваний Закарян ОСОБА_13 не має стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання та є громадянином Республіки Вірменія.

Крім цього, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик, що пов`язаний із можливим незаконним впливом підозрюваного на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_12 проживає у м. Одеса, де також проживають потерпіла та свідки у кримінальному провадженні, адреси та особисті дані яких підозрюваному можуть стати відомі, що дає підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань, і тим самим, перешкоджаючи кримінальному провадженню задля уникнення покарання.

Також, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Зокрема, ОСОБА_12 хоча і будучи особою раніше не судимою, вчинив ряд майнових кримінальних правопорушень на території м. Одеси, та на теперішній час підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на шлях виправлення не став, відповідних, позитивних висновків не зробив та умисно вчинив новий корисливий злочин. Також, підозрюваний не працевлаштований та не має легального джерела отримання доходів. Перераховане вище дає підстави припускати можливість вчинення підозрюваним інших умисних злочинів.

В судовому засіданні прокурор, слідчий, клопотання підтримали та просили його задовольнити з обставин викладених в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_11 , його захисник, заперечував проти задоволення клопотання та вказав на те, що ризики недоведені. Також вказали на те, що підозрюваний працює, на його утриманні мати, двоє братів та його цивільна дружина яка вагітна. Крім того, підозрюваний вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав.

Розглянувши клопотання, заслухав думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, за визначенням ЕСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Підозра висунута ОСОБА_11 підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.10.2020 р., протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи для впізнання; протоколом огляду речей та документів, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно практики ЄСПЛ, «для обґрунтованої підозри у значенні пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюються однією із статей КК, які визначають злочинну поведінку. Саме тлумачення фактів має бути розумним і враховувати усі елементи правопорушення. Закон, яким визначається правопорушення має відповідати вимогам визначеності та передбачуваності.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час судового засідання доведені конкретні обставини, які свідчать про вірогідну причетність ОСОБА_11 до кримінального правопорушення, підозру в якому йому висунуто.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 є запобігання спроб переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки останній розуміє що йому загрожує покарання у виді позбавлення волі, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозруваних у кримінальному провадженні з метою зміни свідчень.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як постійного джерела доходу не має. Крім того, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_11 є громадянином іншої держави, що свідчить про наявність ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 , суд враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо доказів, які свідчать, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Враховуючи положення ч.4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне розмір застави не визначати, в зв`язку з тим що в даному випадку ОСОБА_11 підозрюється у скоєнні злочину, поєднаного із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Розмір застави не визначати.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з 11.11.2020 р. з моменту оголошення ухвали та припиняє свою дію 05.01.2021 р.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: