Провадження №11-кп/824/1465/2021 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.176, 183 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2020 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, а саме до 22 січня 2021 року включно.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, яким спричинено смерть малолітньої дівчинки, за який передбачено покарання на строк 8 років позбавлення волі, а також у залишенні її у небезпечному становищі. Обвинувачений ОСОБА_7 не навчається, не працює, не має міцних соціальних зв`язків. За таких обставин, суд першої інстанції погодився із заявленими прокурором ризиками, що обвинувачений перебуваючи на волі, може вчинити спроби переховуватися від суду, з огляду на покарання, яке йому загрожує у випадку встановлення судом його винності, впливатиме на недопитаних свідків.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, у якій вона просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що ОСОБА_7 був поміщений до ДУ «Київський слідчий ізолятор» 26 липня 2018 року і з того часу перебуває під вартою. Йому неодноразово продовжувався строк тримання під вартою без письмових клопотань прокурора та без жодних обґрунтувань продовження строку тримання під вартою. На думку захисника, в діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України. Крім того, потерпілій ОСОБА_10 було здійснено відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі, яка так само просила не застосовувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою. Суд, порушуючи вимоги процесуального законодавства, не навів в оскаржуваній ухвалі доказів, які на його переконання підтвердили б існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відповідає вимогам ст.184 КПК України. А факт ненадання доказів які обґрунтовують обставини та ризики, які викладає прокурор в своєму усному клопотанні свідчить про їх відсутність і про те, що викладені прокурором обставини та ризики є його особистими думками які по факту не підтверджуються доказами, здобутими досудовим розслідуванням.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 також подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме нічний домашній арешт.

Обґрунтовуючи свої доводи вказує, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та невмотивованою, оскільки при її постановленні мало місце неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Сторона захисту зазначає, що ризик переховування обвинуваченого від суду не можна сприймати як реальний, оскільки він нічим не підтверджений, окрім безпідставних тверджень та припущень прокурора. ОСОБА_7 як особисто, так і через інших осіб ніколи не намагався та не робив спроб вплинути на свідків, чи на обставини, які могли хоча б гіпотетично ускладнити або зробити неможливим розслідування подій 24 липня 2018 року в даному кримінальному провадженні.

Ризики заявлені прокурором за два роки вже втратили свою актуальність, а потерпіла ОСОБА_10 не проти щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на особисте зобов`язання або інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник вказує, що беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальної не притягався, вина не доведена, жоден з ризиків передбачений ст.177 КПК України не доведений, а пред`явлена підозра в частині ч.1 ст.135 КК України не обґрунтована та не підтверджена доказами, є підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав рішення суду першої інстанції обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 24 листопада 2020 року прокурором було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .

За наслідками розгляду вказаного клопотання, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2020 року продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 22 січня 2021 року, включно.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Правовими приписами ст.331 КПК України встановлено, що за наслідками розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України у відповідності до ст.12 КК України, є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років, та внаслідок якого настала смерть малолітньої особи.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, та покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків за місцем свого проживання, а також відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які на даний час не допитані, районний суд дійшов правильного висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам переховування від суду, незаконного впливу на свідків, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .

Доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України підлягають перевірці виключно під час розгляду кримінального провадження по суті, та не є предметом перевірки суду апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтами не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2020 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, а саме до 22 січня 2021 року включно, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :