Справа № 487/3533/20
Провадження № 1-кс/487/4078/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 року м. Миколаїв Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 від 04.06.2020 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000577 від 16.10.2019,-

ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду міста Миколаєва 23.06.2020 року надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 від 04.06.2020 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000577 від 16.10.2019.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 згідно ст. 55 КПК України є потерпілою у кримінальному провадженні №0000577 від 16.10.2019, досудове розслідування якого проводить слідча СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_3 .

З метою з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення 03.06.2020 року вона направила слідчому ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, клопотання про проведення одночасного допиту потерпілої і свідків. Постановою слідчого від 04.06.2020 року у задоволенні клопотання було відмовлено. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує її права. За такого, просить суд скасувати постанову слідчого СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 від 04.06.2020 року; зобов`язати слідчого провести в рамках кримінального провадження №0000577 від 16.10.2019 одночасний допит за клопотанням потерпілої ОСОБА_4 від 03.06.2020 року.

Згідно частин 1-3 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 КПК України, не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками.

Згідно ст. 138 КПК України поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

За змістом ч. 6 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.

Принцип диспозитивності, закріплений ч. 1 ст. 26 КПК України, передбачає вільне використання сторонами кримінального провадження своїх прав, яке повинно здійснюватись у межах та у спосіб, передбачений КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних державних органів, а також важливість спору для заявника (див., серед багатьох інших, рішення у справі Frydlender v. France, N 30979/96, п. 43, ЄСПЛ 2000-VII). Саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Судові засідання у справі призначались на 26.06.2020 року, 03.07.2020 року, 08.07.2020 року, 07.09.2020 року, 23.09.2020 року, 29.09.2020 року.

В судове засідання 26.06.2020 р. ОСОБА_4 не з`явилася, повідомивши про те, що їй не було відомо про призначення судового засідання в режимі відеоконференції.

Крім того, 25.06.2020 р. від ОСОБА_4 надійшло клопотання про надання на ознайомлення матеріалів справи №487/3533/20, 1-кс/487/4079/20 та кримінального провадження №0000577 від 16.10.2019. Відповідно до зазначеного клопотання ОСОБА_4 просила суд: витребувати з ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, матеріали кримінального провадження №0000577 від 16.10.2019, до початку судового засідання по справі надати їй на ознайомлення матеріали судової справи та кримінального провадження №0000577 від 16.10.2019 з можливістю зробити копії його документів, дослідити матеріали кримінального провадження №0000577 від 16.10.2019 в судовому засіданні.

В судовому засіданні 08.07.2020 року ОСОБА_4 не задоволена тим, що їй було відмовлено у задоволенні її клопотання, заявила відвід слідчому судді.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2020 р. у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді від розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 від 04.06.2020 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000577 від 16.10.2019 було відмовлено.

В судовому засіданні 07.09.2020 р. ОСОБА_4 повторно заявила відвід слідчому судді, оскільки знову не було задоволено її клопотання про надання їй сканкопій матеріалів кримінального провадження №0000577 від 16.10.2019, яке перебуває у провадженні ТУ ДБР (слідчий ОСОБА_3 ), та в якому триває досудове розслідування.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.09.2020 р. у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді від розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 від 04.06.2020 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000577 від 16.10.2019 було відмовлено.

В судове засідання 23.09.2020 р. ОСОБА_4 , належним чином повідомлена, до Приморського районного суду м. Одеси для участі у розгляді її скарги в режимі відеоконференції не з`явилася, мотивуючи це тим, що про дату та час судового засідання була повідомлена за добу до судового засідання. Судове засідання було відкладено на 29.09.2020 р.

В судове засідання 29.09.2020 р. скаржник ОСОБА_4 також не з`явилася, надала до суду клопотання про перенесення судового засідання, оскільки до його початку їй не надані на ознайомлення матеріали кримінального провадження№0000577 від 16.10.2019.

При цьому слідчий суддя зазначає, що неодноразово в судових засіданнях скаржнику ОСОБА_4 було роз`яснено, що матеріали кримінального провадження №0000577 від 16.10.2019 будуть досліджуватися в судовому засіданні за її участі. Крім того, відмовлено у задоволенні клопотання скаржника про долучення матеріалів кримінального провадження №0000577 від 16.10.2019 до матеріалів справи, оскільки це є обставиною, що перешкоджає ТУ ДБР здійснювати свою діяльність, за відсутності у володінні цього органу матеріалів кримінального провадження, він не зможе ефективно проводити необхідні слідчі та процесуальні дії, тобто буде позбавлений можливості здійснювати відповідно до визначених законом завдань свою діяльність щодо досудового розслідування зазначеного кримінального провадження.
За вказаних обставин, слідчий суддя вважає, що неознайомлення ОСОБА_4 з матеріалами кримінального провадження №0000577 від 16.10.2019 не є обставиною, що перешкоджає участі ОСОБА_4 в судовому засіданні з розгляду її скарги, будь-яких інших об`єктивних причин, що унеможливлюють участь ОСОБА_4 в судовому засіданні, не встановлено, тому, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 10, 22, 26, 28, 138, 306 КПК України.

В судовому засіданні слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 , заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на її необгрунтованість, надала для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №00000577 від 16.10.2019.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №00000577, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 КПК України; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).

Згідно ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому КПК України.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 93 КПК України).

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 КПК України. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді ( ч. 3 ст. 93 КПК України).

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий, у тому числі, має право брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі.

Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

За змістом ч. 1 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 6 ст. 223 КПК України, слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній. Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.

Згідно ч. 9 ст. 224 КПК України, слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях.

Судом встановлено, що слідчим Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 16.10.2019 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000577 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 382 КК України.

03.06.2020 року ОСОБА_4 було подано клопотання про одночасний допит потерпілої та свідків у кримінальному провадженні №0000577 від 16.10.2019 року.

Постановою слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 від 04.06.2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_4 відмовлено у зв`язку з тим, що остання не ознайомлювалася з матеріалами кримінального провадження, таким чином доводи ОСОБА_4 щодо наявності розбіжностей між показами є передчасними, необґрунтованими та такими, що спростовуються проведеним на теперішній час досудовим розслідуванням та здобутими доказами.

Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладене, оскільки слідчим, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності, прийняте рішення про відмову у задоволенні клопотання про проведення одночасного допиту, є правом слідчого, оскаржувана постанова відповідає ст. 110 КПК України, містить, у тому числі, зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, у задоволені скарги ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 22, 26, 28, 40, 110, 138, 220, 221, 223, 224, 303-307, 309, 370, 372, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволені скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 від 04.06.2020 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000577 від 16.10.2019.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 01.10.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1