Справа № 161/2109/19
Провадження № 1-кп/161/149/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 05 жовтня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та

ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

законних представників - ОСОБА_8 та ОСОБА_9

неповнолітніх обвинувачених - ОСОБА_10 та ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку кримінальне провадження № 0000996 від 05.03.2016 року про обвинувачення неповнолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луцьк Волинської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

- за ст.ст.122 ч.1 та 296 ч.2 КК України, -

неповнолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Луцьк Волинської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

- за ст.ст.122 ч.1 та 296 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Неповнолітні обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , 04.03.2016 року, близько 20:30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, в групі між собою, знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_3 , грубо порушуючи громадський порядок, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності, з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів, використовуючи нікчемний привід, демонструючи свою зверхність, неповнолітня обвинувачена ОСОБА_10 штовхнула потерпілу ОСОБА_13 правим плечем, після чого неповнолітня обвинувачена ОСОБА_11 , підбігла до потерпілої та нанесла останній близько десяти ударів долонями обох рук по голові та тулубу. В подальшому, неповнолітня обвинувачена ОСОБА_10 , продовжуючи свої протиправні дії, також нанесла потерпілій ОСОБА_7 близько десяти ударів долонями обох рук по голові та тулубу, після чого їх хуліганські дії були припинені свідком ОСОБА_14 ..

Вказаними протиправними діями, неповнолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи в групі між собою, спричинили потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді травми вуха з розривом барабанної перетинки, гострим післятравматичним перфоративним середнім отитом, яка ускладнилась післятравматичною сенсоневральною приглухуватістю, яке згідно висновку експерта № 341 від 30.03.2016 р., відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Крім того, вони ж, 04.03.2016 року, близько 20:30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою між собою, керуючись метою нанесення умисного тілесного ушкодження середньої тяжкості, під час вчинення хуліганства відносно потерпілої ОСОБА_7 , неповнолітні обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , нанесли, кожна зокрема, близько десяти ударів долонями обох рук по голові та тулубу потерпілої ОСОБА_7 , чим спричинили тілесне ушкодження у вигляді травми правого вуха з розривом барабанної перетинки, гострим післятравматичним перфоративним середнім отитом, яка ускладнилась після травматичною сенсоневральною приглухуватістю, яка згідно висновку експерта № 341 від 30.03.2016 р., відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня обвинувачена ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинах не визнала та суду показала, що на початку березня 2016 року вона разом з неповнолітньою ОСОБА_11 та ОСОБА_14 гуляли поблизу заднього входу в ТРЦ «Порт Сіті», що знаходиться по вул. Сухомлинського в м. Луцьку. Навпроти них йшла потерпіла ОСОБА_7 , яка штовхнула неповнолітню ОСОБА_10 плечем в плече, після чого остання запитала чому потерпіла так себе веде, на що ОСОБА_7 відповіла в грубій та агресивній формі, внаслідок чого між ними розпочався словесний конфлікт, в ході якого потерпіла ОСОБА_7 взяла неповнолітню ОСОБА_10 руками за волосся і остання змушена була захищатись від агресивних дій потерпілої. Будь-яких ударів неповнолітня ОСОБА_10 потерпілій не наносила. Заявлений цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнала.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня обвинувачена ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинах визнала частково та суду показала, що 04.03.2016 р. вона разом з неповнолітньою ОСОБА_10 гуляли поблизу заднього входу в ТРЦ «Порт Сіті», що по вул. Сухомлинського в м. Луцьку. Повз них проходила потерпіла ОСОБА_7 і неповнолітня ОСОБА_10 чи потерпіла ОСОБА_7 штовхнули один одного, внаслідок чого між ними виник конфлікт, в ході якого неповнолітня ОСОБА_11 нанесла 2-3 удари долонею руки в обличчя потерпілої ОСОБА_7 .. Чи наносила неповнолітня ОСОБА_10 потерпілій удари, неповнолітня ОСОБА_11 не бачила. Заявлений цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнала частково, зокрема, матеріальну шкоду визнала повністю, а моральну в сумі 3000-5000 грн..

Незважаючи на не визнання вини неповнолітньою обвинуваченою ОСОБА_10 та частковим визнання вини неповнолітньою ОСОБА_11 , їх вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

-показами даними в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_7 , яка показала, що 04.03.2016 р., близько 20:30 год. вона вийшла з ТРЦ «Порт Сіті», що по вул. Сухомлинського в м. Луцьку через вхід на задній двір. Неподалік вказаного торгово-розважального центру є провулок між будинками до якого веде стежка, яка є досить широка. ОСОБА_7 рухаючись по даній стежці побачила попереду йшла ОСОБА_10 , а за нею йшла ОСОБА_11 , при цьому було видно, що останні перебували в стані алкогольного сп`яніння. Коли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зблизились, остання штовхнула потерпілу правим плечем в праве плече ОСОБА_7 від чого останню розвернуло і в цей момент ОСОБА_11 сказала з нецензурною лексикою «дивись куди йдеш», після чого вони пішли далі. В цей момент ОСОБА_7 це образила така поведінка та сказала їм у відповідь сама дивись куди йдеш, після чого пішла далі. ОСОБА_7 пройшла близько 50 м. та почула, що по заду неї хтось йшов і розмовляв. Коли потерпіла сховала свій мобільний телефон, в цей час її наздогнала ОСОБА_11 та стала попереду, чим перегородила дорогу, при цьому штовхнула своєю рукою в ліве плече та почала виражатись нецензурною лайкою в сторону потерпілої. ОСОБА_7 сказала ОСОБА_11 щоб вона не чіплялась, оскільки не хочу будь-якого конфлікту, однак ОСОБА_11 почала штовхати потерпілу своїми руками в плече, і в подальшому наносити ударі долонями по голові. В цей час до них підбігла ОСОБА_10 та в свою чергу теж почала наносити удари долонями в область голови потерпілої та штовхатись. В ході даного конфлікту, ОСОБА_11 або ОСОБА_10 взяли потерпілу за волосся та нахилили її до низу і в цей час ОСОБА_7 відчула удар в праве вухо, внаслідок якого лопнула барабанна перетинка, оскільки відчула різкий біль у вусі, при цьому продовжували наносити їй удари, а коли ОСОБА_7 почала кричати щоб вони відчепились від неї, в цей час підбіг ОСОБА_15 , обняв руками потерпілу та сказав ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відійти від них, після чого конфлікт припинився. В подальшому потерпіла викликала по мобільному телефоні працівників поліції. Крім того, потерпіла ОСОБА_7 наполягала суворо покарати неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а також заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримала повністю та просила задовольнити;

-показами даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_14 , який показав, що в березні 2016 р. він сидів на задньому дворі в ТРЦ «Порт Сіті», що по вул. Сухомлинського в м. Луцьку разом із неповнолітніми ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які розпивали алкогольні напої. В цей час йшла потерпіла ОСОБА_7 до якої підійшла ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та між ними виник словесний конфлікт, який в подальшому переріс в шарпанину, під час якої ОСОБА_10 та ОСОБА_11 наносили удари руками потерпілій ОСОБА_7 .. В цей час свідок ОСОБА_14 підбіг до них та просив припинити конфлікт та розборонив їх. В подальшому потерпіла ОСОБА_7 викликала працівників поліції;

-висновком експерта № 341 від 30.03.2016 р.;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.04.2016 р.;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.04.2016 р.;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.09.2018 р., з участю потерпілої ОСОБА_7 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 14.01.2019 р., а також оглянутим в судовому засіданні відеозаписом даного слідчого експерименту;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.08.2017 р., а також оглянутим в судовому засіданні відеозаписом даного слідчого експерименту.
Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.122 ч.1 та 296 ч.2 КК України.

Таким чином, неповнолітня обвинувачена ОСОБА_10 своїми умисними протиправними діями, які виразились в нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, що не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КК України, крім того, вона ж, своїми умисними протиправними діями, які виразились в хуліганстві, тобто в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненими групою осіб, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.296 ч.2 КК України.

Неповнолітня обвинувачена ОСОБА_11 , своїми умисними протиправними діями, які виразились в нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, що не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КК України, крім того, вона ж, своїми умисними протиправними діями, які виразились в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненими групою осіб, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.296 ч.2 КК України.

Посилання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_10 про те, що вона не наносила будь-яких ударів потерпілій, а лише змушена була захищатись від агресивних дій ОСОБА_7 , судом до уваги не приймається, оскільки такі посилання повністю спростовуються показами потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_14 , а також матеріалами кримінального провадження, які є послідовними та повністю узгоджуються між собою, а не визнання вини неповнолітньою ОСОБА_10 судом розцінюється як спосіб уникнути відповідальності за вчинене.

Також, твердження неповнолітньої ОСОБА_11 про те, що вона нанесла потерпілій лише близько 2-3 ударів долонею руки в область обличчя, не заслуговують на увагу, оскільки такі покази повністю спростовуються показами даними в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_7 , а часткове визнання вини неповнолітньою ОСОБА_11 судом розцінюється як спосіб пом`якшити відповідальність за вчинене.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання відносно неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, всі обставини справи та дані про особу неповнолітніх обвинувачених, кожної зокрема.

До обставин, що пом`якшують покарання неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд відносить вчинення злочину неповнолітніми.

Обставиною, що обтяжує їх покарання, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При визначенні виду та розміру покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_10 судом враховується те, що остання раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання за яким характеризується із посередньою сторони, однак свою вину не визнала, не розкаялась у вчиненому, потерпіла наполягала на призначенні неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_10 виключно суворого покарання, тому суд приходить до висновку, що її виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, тобто покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_10 слід призначити в межах санкції ст.ст.122 ч.1, 296 ч.2 та 70 ч.1 КК України у виді позбавлення волі, що на думку суду буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і буде відповідати вимогам ст.65 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_11 судом враховується те, що остання раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання за яким характеризується із посередньою сторони, однак свою вину визнала частково, не розкаялась у вчиненому, потерпіла наполягала на призначенні неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_11 виключно суворого покарання, тому суд приходить до висновку, що її виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, тобто покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_11 слід призначити в межах санкції ст.ст.122 ч.1, 296 ч.2 та 70 ч.1 КК України у виді позбавлення волі, що на думку суду буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і буде відповідати вимогам ст.65 КК України.

Крім того, в ході судового слідства неповнолітні обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 подали письмові клопотання про застосування до них ст.1 п. «а» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, а тому враховуючи ті обставини, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 станом на 04.03.2016 р. були неповнолітні, за таких обставин, суд вважає за можливе застосувати до них ст.1 п. «а» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року та повністю звільнити від відбуття призначеного покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, слід задовольнити частково, стягнувши із законних представника неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду в повному обсязі, а моральну шкоду в розмірі по 15 000 грн. з кожної. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в користь потерпілої ОСОБА_7 , суд враховує положення ст.23 ч.3 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості, а тому, приймаючи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та викладені вище вимоги законодавства України з цього приводу, суд вважає, що в даному конкретному випадку, як встановлено під час досудового розслідування, так і в ході судового слідства, потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, а тому з врахуванням глибини душевних страждань, вимушених змін у житті потерпілої, які настали в результаті вчинення неповнолітніми обвинуваченими злочину щодо потерпілої, що такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає положенням ст.23 ч.3 ЦК України.
Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, ст.1 п. «а» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, суд, -

У Х В А Л И В :

Неповнолітню ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.122 ч.1 та 296 ч.2 КК України, та призначити покарання:

-за ст.122 ч.1 КК України у виді 1 (один) рік позбавлення волі;

-за ст.296 ч.2 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання до відбуття неповнолітній ОСОБА_10 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.1 п. «а» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року повністю звільнити неповнолітню ОСОБА_10 від відбуття призначеного покарання за даним вироком за ст.ст.122 ч.1, 296 ч.2, 70 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Неповнолітню ОСОБА_11 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.122 ч.1 та 296 ч.2 КК України, та призначити покарання:

-за ст.122 ч.1 КК України у виді 1 (один) рік позбавлення волі;

-за ст.296 ч.2 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання до відбуття неповнолітній ОСОБА_11 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.1 п. «а» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року повністю звільнити неповнолітню ОСОБА_11 від відбуття призначеного покарання за даним вироком за ст.ст.122 ч.1, 296 ч.2, 70 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути із законного представника неповнолітньої ОСОБА_10 ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 2136,99 (дві тисячі сто тридцять шість гривень дев`яносто дев`ять копійок) гривень та моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Стягнути із законного представника неповнолітньої ОСОБА_11 ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 2136,99 (дві тисячі сто тридцять шість гривень дев`яносто дев`ять копійок) гривень та моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд Волинської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: