Ухвала

Іменем України
05 січня 2021 року

м. Київ
Справа № 272/782/19
Провадження № 51 6322 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2020 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року щодо нього,
встановив:
Вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2020 року, залишеним без зміни ухвалою Житомирського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, ОСОБА_4 засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України вказано виконувати самостійно вирок Богунського районного суду м. Житомира від 02 грудня 2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
Зі змісту касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 вбачається, що він просить переглянути кримінальне провадження щодо нього в касаційному порядку, проте її подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України.
В порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі засуджений не зазначає в чому, на його думку, полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього.
Так, відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону допущені судами обох інстанцій, які є підставами для скасування або зміни судових рішень, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Засудженому ОСОБА_5 також необхідно висловити свою вимогу щодо ухвали апеляційного суду із врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України.
Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Залишення касаційної скарги без руху не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху.
Встановити засудженому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3