Справа №766/3727/17
н/п 1-кп/766/1628/20
У Х В А Л А
про продовження строку дії запобіжного заходу

26.10.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

представника потерпілої: ОСОБА_8

під час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000 від 24.11.2016 р., за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:
У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області (колегія суддів під головуванням судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , відносно якого ухвалою слідчого судді від 28.11.2016 р. обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», продовжений востаннє Херсонським міським судом Херсонської області від 10.09.2020 р. строком до 09.11.2020 р.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, а тому на обговорення учасників судового засідання судом поставлено питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки даний строк спливає 09.11.2020 р., проте до цієї дати розгляд справи з об`єктивних причин завершити не можливо.

Прокурор під час судового розгляду вважав за необхідне продовжити раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , вважаючи що ризики які були передумовою для його обрання не зменшились.
Захисник та обвинувачений заперечили проти доцільності продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу, вважали за необхідне змінити запобіжний захід на домашній арешт. Зокрема захисник посилався на ту обставини, що ризики, які були передумовою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу вичерпали свою актуальність. Обвинувачений жодним чином не зможе вплинути ані на потерпілу, ані на свідків. Обвинувачений має постійне місце проживання, а з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення інкримінованих дій ОСОБА_6 відбув покарання строком майже 8 років.
Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про необхідність продовження тримання ОСОБА_6 під вартою виходячи з наступного.

Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначених ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність продовження тримання обвинуваченого під вартою. Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за санкцією якого можливе призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років позбавлення волі.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків, допит яких на даному етапі судового розгляду не завершено; переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, зокрема постійного або зареєстрованого місця проживання в м. Херсоні, що у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який могло б забезпечити контроль за поведінкою останнього з боку органів поліції; наявність до затримання постійного місця роботи, що є запорукою існування офіційних джерел доходів; обвинувачений має непогашену судимість, в тому числі і за вчинення злочинів проти власності та пов`язаних із заподіянням шкоди здоров`ю; інкриміновані останньому протиправні дії мали місце під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком.

Обставини, на які посилаються як обвинувачений, так і захисник не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а тому підстав для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу колегією суддів не вбачається.
Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на потерпілу та свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так потерпілої і свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ним процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо кожного строком на 60 діб (до 24 грудня 2020 р.)

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 197, 199, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд, -

п о с т а н о в и в:
Продовжити строк «тримання під вартою» ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горохівське, Снігурівського району, Миколаївської області) обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, на 60 днів до «24» грудня 2020 р. включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2