Справа № 456/1222/20
Провадження № 1-кп/456/300/2020
ВИРОК

іменем України

11 вересня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0001387 від 18.11.2019р., стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, зареєстрованого АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, розлученого, із середньо-технічною освітою, непрацюючого, раніше судимого 20.01.17р. вироком Шевченківського районного суду м.Львова за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., судимість якого не знято та не погашено у встановленому законом порядку,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3 , -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 18.11.19р. о 16 год. 57 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ», що належить ТзОВ «АТБ-маркет», який розташований по вул..Успенській, 40б в м.Стрий, Львівської області та в цей час в нього виник умисел на вчинення крадіжки.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав зі стелажа змінні касети для гоління «Gillette Fusion» вартістю 186 грн. 80 коп. без ПДВ та з морозильної камери масло «Білоцерківське» солодко-вершкове екстра 82% еколін, вагою 180 гр., вартістю 35 грн. 12 коп без ПДВ. Після цього ОСОБА_3 , заховав вказаний товар в кишені куртки в яку був одягнутий, не розплатившись за нього на касі розрахунку клієнтів, вийшов з магазину, а викраденим товаром розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_3 ТзОВ «АТБ-маркет» завдано матеріальну шкоду на загальну суму 221 грн. 92 коп..
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно.
Представник потерпілого ОСОБА_5 , в попередньому судовому засіданні подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, міру покарання призначити на розсуд суду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та показав, що викрав продукти бо не мав що їсти і хотів поголитися, просить суворо не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а фактичні обставини справи, а саме факт таємного викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, згідно обвинувального акту не оспорюються учасниками кримінального провадження, суд впевнившись у правильному розумінні обвинуваченим ОСОБА_3 , змісту обставин справи та у відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи.

Аналізуючи представлені суду докази та їх в сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 , в скоєнні ним кримінальних правопорушень доведеною в судовому засіданні повністю.

Дії ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Призначаючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного ним кримінального правопорушення, раніше судимого, його особу, яка по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, пом`якшуючі вину обставинами якими є те, що обвинувачений щиро кається у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину, обтяжуючі вину обставини не встановлені, а тому рахує правильним призначити йому кримінальне покарання у вигляді обмеження волі.
Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.
Речові докази визначити відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370,371,374 КПК України суд, -

засудив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 20.01.2017 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік та штрафом 850 грн., який виконувати самостійно.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку за винятком з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1