ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2785/20 Справа № 201/2765/16 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження

21 серпня 2020 року м. Дніпро

Cуддя - доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , ознайомившись з апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2020 року, про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт щодо ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2020 року, задоволено клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , та змінено ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком до 04 вересня 2020 року, включно, з покладенням на нього наступних обов`язків: 1) прибувати до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська за першою вимогою; 2) не залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 до 07 години; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) не відлучатись з м. Дніпро без дозволу суду; 5) здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в України.

Не погодившись з вказаним рішенням, прокурор звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, вважаю, що у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Статтею 392 КПК України визначено перелік судових рішень, зокрема ухвал суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали, у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що прокурор оскаржує ухвалу суду про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:
1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;
2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;
3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Вимоги частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року.
Крім того, у постанові від 29 квітня 2020 року (справа 344/13061/16-к) Верховний Суд роз`яснив, що право на окреме оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою до вирішення справи по суті має лише особа, чиє право обмежено, - обвинувачений, його захисник, законний представник; інші учасники судового провадження, у тому числі і прокурор, не мають права подавати апеляційну скаргу на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою до вирішення справи по суті.
Також, відповідно до постанови Верховного Суду від 28 березня 2019 року (провадження№51-7345км18) поняття застосування запобіжного заходу охоплює не тільки його обрання, але й випадки зміни запобіжного заходу, коли суд обирає інший захід.
Вказані вимоги закону були помилково розтлумачені апелянтами та подано до суду апеляційної інстанції скарги на ухвалу суду про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, яка оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
За таких обставин, згідно з ст. 392 КПК України, така ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду в апеляційній інстанції на цьому етапі розгляду провадження, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 392, 399 КПК України, суддя -доповідач, -

ПОСТАНОВИВ:
У відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2020 року, про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт щодо ОСОБА_4 , - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати особі, які її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду ОСОБА_2