У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 серпня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2020 відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 28.01.2019 про закриття кримінального провадження № 420 180 000 000 025 25.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що в ході досудового розслідування слідчим були виконані всі необхідні слідчі дії, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження відповідає положенням ч. 5 ст. 110 КПК України щодо її змісту, зокрема включає в себе відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а підстав стверджувати, що в ході нового розслідування можуть бути встановлені дані для висновку про наявність в описаних заявником обставинах складу злочину, слідчим суддею при розгляді скарги - не встановлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, адвокат ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2020 скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу, а постанову слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 28.01.2019 про закриття кримінального провадження № 420 180 000 000 025 25 - скасувати.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_5 вказує, що ухвала слідчого судді від 17.08.2020 є: незаконною, так як винесена з грубим порушенням вимог щодо кримінального провадження; необґрунтованою, бо судом об`єктивно не з`ясовані обставини, не перевірено їх підтвердження доказами та останні під час судового засідання взагалі не досліджені та не оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України; невмотивованою, оскільки в ухвалі не наведені належні і достатні мотиви та підстави її постановлення.

При цьому, адвокат ОСОБА_5 посилається на те, що слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, не перевірив постанову слідчого про закриття кримінального провадження на предмет її законності та обґрунтованості.

Також адвокат ОСОБА_5 звертає увагу апеляційного суду на показання свідка ОСОБА_8 , які, на його переконання, є суперечливими, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження не містить аналізу доводів заявника та посилання на перелік заходів, які вживались слідчим для їх перевірки, у тому числі не зазначено, які слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії проводилися слідчим під час досудового розслідування та у зв`язку з чим слідчий дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Крім того, за твердженнями адвоката ОСОБА_5 , слідчий суддя також не врахував, що він подавав клопотання до Державного бюро розслідувань про виконання процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, яке, у відповідності до ст. 220 КПК України, розглянуто не було, що, на його- ОСОБА_5 думку, також свідчить про неналежне досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_5 , Центральний апарат Державного бюро розслідувань та Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Києві, орган прокуратури про дату, час та місце розгляду провадження повідомлені у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.

Неявка прокурора, слідчого та адвоката у судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги з додатками, колегія суддів дійшла наступних висновків.

На досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження, як визначено п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження № 420 180 000 000 025 25 від 18.10.2018 вбачається, що 30.07.2018 адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_9 звернувся до Генерального прокурора України з заявою від 24.07.2018 про вчинення детективом НАБУ ОСОБА_8 та іншими службовими особами (детективами) Національного антикорупційного бюро України кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України, під час проведення обшуку автомобіля ОСОБА_6 , оскільки, за твердженнями заявника, детективи протиправно заволоділи майном ОСОБА_6 , а саме його телефоном, ще до початку проведення обшуку та внесли недостовірні дані до протоколу обшуку від 30.05.2018 (а.к.п. 14-18).

Згідно даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 420 180 000 000 025 25, 16.10.2018 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2018 (а.к.п. 9, 10, 107-108) до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за заявою ОСОБА_5 від 24.07.2018 з попередньою правовою кваліфікацією - за ч. 1 ст. 366 КК України (а.к.п. 39, 41, 115).

З матеріалів кримінального провадження № 420 180 000 000 025 25 від 16.10.2018 випливає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2018 у справі № 757/24838/18-к надано дозвіл слідчим слідчої групи та прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні № 420 170 000 000 018 00 від 01.06.2017 зокрема за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (а.к.п. 53-54), на проведення обшуку автомобіля марки Range Rover, чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується та на праві власності належить ОСОБА_10 , з метою відшукання та вилучення знаряддя кримінального правопорушення, зокрема, мобільних телефонів, які можуть мати значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а також містять в собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення (а.к.п. 22-23, 123-124).

30.05.2018 на підставі означеної ухвали слідчого судді проведено обшук, під час якого застосовувалась відеофіксація, про що свідчать дані протоколу обшуку з фототаблицями до нього та диском (а.к.п. 24-28, 29-31, 125-129, 135).

Під час обшуку був вилучений мобільний телефон Iphone IMEI НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , який сфотографовано, поміщено в паперовий конверт та опечатано, з проставлянням відписів учасниками слідчої дії, понятих (а.к.п. 27, 29-31).

Як показав свідок ОСОБА_11 під час допиту від 28.11.2018, він як детектив четвертого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України та слідчий у кримінальному провадженні № 420 170 000 000 018 00 від 01.06.2017 на підставі ухвали слідчого судді у рамках вказаного кримінального провадження брав участь разом з іншим слідчим - ОСОБА_8 у проведенні 30.05.2018 обшуку автомобіля, що належить ОСОБА_6 .

Старшим групи був слідчий Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 , який керував проведенням слідчої дії та складав протокол, ОСОБА_8 проводив фіксацію слідчої дії на відеокамеру, а він- ОСОБА_11 безпосередньо оглядав автомобіль та речі, які в ньому знаходилися.

Відразу ж після початку обшуку, у ОСОБА_6 , який перебував на задньому сидінні автомобіля, він- ОСОБА_11 вилучив мобільний телефон, а потім його надав ОСОБА_6 , на прохання останнього, який зателефонував своїм адвокатам, а потім, на його-детектива вимогу, відразу ж повернув цей телефон.

Телефон під час обшуку не оглядався.

Через 30-40 хв. після телефонного дзвінка ОСОБА_6 на місце проведення обшуку приїхали два адвокати, які відразу ж були допущені для проведення вказаної слідчої дії, у тому числі і шляхом надання часу на конфіденційне спілкування (а.к.п. 45-53).

Під час додаткового допиту як свідка 18.01.2019 ОСОБА_11 послався і на те, що ОСОБА_6 написав на ОСОБА_8 заяву про вчинене кримінальне правопорушення можливо через те, що ОСОБА_8 приблизно в травні 2018 року у складі слідчої групи проводив обшук у одній з його квартир, що потягло за собою особисті неприязні стосунки (а.к.п. 147-150).

На такі ж обставини процедури проведення обшуку 30.05.2018 під час досудового розслідування кримінального провадження № 420 180 000 000 025 25 від 16.10.2018 вказав свідок ОСОБА_8 під час його допиту від 03.12.2018.
Крім того, свідок ОСОБА_8 показав, що він як старший детектив - керівник четвертого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів та слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні № 420 170 000 000 018 00 від 01.06.2017 брав участь у проведенні обшуків у квартирі та автомобілі, які належить ОСОБА_6 .
При цьому, під час проведення обшуку автомобіля 30.05.2018 він- ОСОБА_8 проводив фіксацію слідчої дії на відеокамеру, ОСОБА_11 безпосередньо оглядав автомобіль та речі, які в ньому знаходилися, а ОСОБА_12 як старший слідчої групи - керував проведенням слідчої дії та складав протокол.
Він- ОСОБА_8 особисто безперервно проводив фіксацію процедури обшуку, перед початком проведення якого всім присутнім було повідомлено про здійснення відеофіксації слідчої дії. Сама ж відеофіксація була розпочата до початку обшуку з метою запобігання можливим провокаціям з боку ОСОБА_6 , який є раніше судимим та має зв?язки у правоохоронних органах.
Після вилучення ОСОБА_11 мобільного телефону з рук ОСОБА_6 , детектив ОСОБА_11 надав можливість ОСОБА_6 здійснити дзвінок своїм адвокатам, після чого забрав телефон назад.
Телефон під час обшуку не оглядався.
Будь-яких конфліктних ситуацій під час обшуку не було і ніхто з присутніх не виказував будь-якої незгоди з перебігом процедури обшуку чи якихось неправомірних дій (а.к.п. 55-62).

Крім того, під час додаткового допиту як свідка 18.01.2019 ОСОБА_8 додатково показав, що після здійснення телефонного дзвінка своїм адвокатам ОСОБА_6 добровільно видав свій телефон, дозвіл на вилучення якого безпосередньо був наданий ухвалою слідчого судді, який увійшов до опису речей і документів, вилучених під час обшуку 30.05.2018.
Вважав ОСОБА_8 і те, що ОСОБА_6 написав на нього заяву про вчинене кримінальне правопорушення з підстав неприязного відношення до нього, оскільки він- ОСОБА_8 приблизно в травні 2018 року брав участь у проведенні обшуку вдома ОСОБА_6 , у заяві викладені тільки його начебто протиправні дії, тоді як він- ОСОБА_8 активної участі у обшуку автомобіля взагалі не приймав (а.к.п. 143-146).

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про суперечливість показань свідка ОСОБА_8 - не є переконливими, оскільки ОСОБА_8 вказував під час допиту 03.12.2018, що детектив ОСОБА_11 вилучив мобільний телефон ОСОБА_6 шляхом відібрання телефону з рук останнього без фізичного примусу (а.к.п. 60), що узгоджується з його показаннями від 18.01.2019 про те, що після того, як ОСОБА_6 подзвонив своїм адвокатам, він (з рук) добровільно видав свій телефон, на вилучення якого прямо було надано дозвіл в ухвалі слідчого судді (а.к.п. 145).

З протоколу допиту ОСОБА_12 як свідка від 28.12.2018 видно, що він як слідчий Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки ГПУ, входив до складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 420 170 000 000 018 00 від 01.06.2017, куди також входили слідчі - детективи НАБУ ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .
В рамках проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, 30.05.2018 було проведено обшук автомобіля ОСОБА_6 .
А саме, після зупинки автомобіля, на пропозицію, ОСОБА_6 вийшов з місця задніх пасажирських сидінь салону автомобіля, якому, під відеозйомку, було оголошено ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, копію якої він- ОСОБА_12 вручив ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 попросив дозволу зателефонувати своїм адвокатам, який йому було надано, а після дзвінків, він добровільно видав свій телефон, оскільки в ухвалі слідчого судді було надано дозвіл на його вилучення, який і увійшов до переліку вилучений речей і документів, що відображений у протоколі обшуку від 30.05.2018.
Заперечень та зауважень ні ОСОБА_6 , ні його адвокати - у протоколі обшуку не виклали, зазначивши, що зауваження будуть написані після перегляду відеозапису процедури обшуку (а.к.п. 116-119).

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про те, що показання свідка ОСОБА_8 від 03.12.2018 та свідка ОСОБА_11 від 23.11.2018 мають суттєві розбіжності щодо місця вилучення мобільного телефону ОСОБА_6 : на задньому сидінні автомобіля або на вулиці, то у протоколі допиту ОСОБА_8 від 03.12.2018 взагалі не вказано місце, де вилучався телефон (а.к.п. 55-62).

Не вказано в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_5 і про те, на що саме показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 і ОСОБА_12 щодо кількості разів вилучення мобільного телефону у ОСОБА_6 можуть вплинути на правильність прийняття слідчим постанови про закриття кримінального провадження від 28.01.2019.

Під час допиту як свідка, ОСОБА_6 11.12.2018 надав заздалегідь підготовлені власноручно надруковані на 5 арк. пояснення (а.к.п. 66-68, 71-75).
Згідно змісту вказаних пояснень, після блокування його- ОСОБА_6 автомобіля 30.05.2018, він вийшов з автомобіля, коли у нього з рук вихопив телефон ОСОБА_8 , а ОСОБА_12 , який підійшов до нього через декілька хвилин, повідомив, що буде проведений обшук його- ОСОБА_6 автомобіля, після чого тільки розпочалася фіксація слідчої дії - обшуку.
Саме ОСОБА_8 , на його- ОСОБА_6 прохання, передав мобільний телефон, з якого він здійснив телефонний дзвінок адвокату, після чого ОСОБА_8 знову силою вихопив з рук його- ОСОБА_6 телефон та розпорядився ним на власний розсуд, залишивши при собі.

Водночас, як далі слідує з показань ОСОБА_6 , в протоколі обшуку від 30.05.2018 вказано, що мобільний телефон виявлено та вилучено саме в результаті обшуку автомобіля, тим самим ОСОБА_8 вніс в офіційний документ завідомо недостовірні відомості, особисто розписавшись у ньому.

Аналіз наведених показань ОСОБА_6 щодо обставин проведення обшуку від 30.05.2018 суперечать показанням свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , щонайменше, щодо участі і діях ОСОБА_8 під час проведення обшуку 30.05.2018.

Згідно даних протоколу огляду від 24.01.2019, за переглядом відеозйомки процедури проведення обшуку 30.05.2018, встановлено, що зйомка розпочинається, коли в автомобілі на задньому пасажирському сидінні перебуває ОСОБА_6 .
Після переставляння автомобіля з проїзної частини для проведення обшуку, з нього виходить ОСОБА_6 разом з водієм та направляється до слідчого ОСОБА_13 , а співробітник НАБУ ОСОБА_11 підходить до автомобіля.
Далі на відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_6 надано право зателефонувати адвокатам та зафіксовано сам процес обшуку.
Детектив НАБУ ОСОБА_8 жодного разу зафіксований не був.
У кінці обшуку, на пропозицію слідчого ОСОБА_12 надати свої заяви та зауваження, ОСОБА_6 вказав тільки на те, що в ході обшуку вилучили не його документи, а документи водія (а.к.п. 151-153).

Вказані обставини, узгоджуються з даними протоколу обшуку від 30.05.2018 (а.к.п. 24-31).

Отже, на підставі досліджених доказів, у їх сукупності, слідчий і дійшов висновку про відсутність в діях службових осіб Національного антикорупційного бюро України складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, який ґрунтується на тому, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 420 180 000 000 025 25 від 16.10.2018 будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про вчинене кримінальне правопорушення під час обшуку від 30.05.2018 - не здобуто, а тому прийняв постанову про закриття кримінального провадження від 28.01.2019, з правильністю якої погодився слідчий суддя суду першої інстанції та вважає ґрунтовною колегія суддів, оскільки в ході досудового розслідування слідчим були виконані всі необхідні слідчі дії, постанова слідчого про закриття кримінального провадження відповідає положенням ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містить відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а підстав стверджувати, що в ході нового розслідування можуть бути встановлені дані для висновку про наявність в описаних заявником обставинах складу кримінального правопорушення - не встановлено.

На дані висновки не можуть вплинути доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про те, що в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2020 не зазначено, які саме обставини об?єктивно з?ясовані та якими доказами, дослідженими під час судового розгляду, підтверджуються, яка їм судом надана оцінка та що слугувало причиною для відмови у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки вони носять узагальнюючий характер, як і твердження адвоката ОСОБА_5 про те, що зміст постанови слідчого не містить доводів заявника, без розкриття змісту яких саме, чи які ще слідчі (розшукові) дії, на переконання адвоката, повинен був провести слідчий.

Без посилань на конкретні, інші, ніж встановлено слідчим, обставини провадження, вказав адвокат ОСОБА_5 в апеляційній скарзі і про те, що в показаннях детективів НАБУ та слідчого ГПУ обставини проведення обшуку не відповідають дійсності та не підтверджуються іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема, і змістом відеозапису проведеного 30.05.2018 обшуку згідно посилання самого слідчого.

Не надав адвокат ОСОБА_5 і своїх бачень, які ще слідчі (розшукові) дії мав провести слідчий при цитуванні постанови про закриття кримінального провадження, що на відео не зафіксовано першочерговий момент вилучення мобільного телефону у ОСОБА_6 , а лише зафіксовано момент як ОСОБА_6 було надано можливість зателефонувати адвокатам зі свого мобільного телефону, - який сам по собі беззаперечно не вказує, що такі обставини як першочерговий момент вилучення мобільного телефону у ОСОБА_6 під час обшуку 30.05.2018 взагалі існував, крім як у поясненнях ОСОБА_6 від 11.12.2018 (а.к.п. 66-70, 71-75), ще і за тим, що у протоколі обшуку адвокат ОСОБА_5 виклав своє бачення тільки щодо порушення вимог ст. 236 КПК України, не вказавши при цьому конкретних порушень, а пославшись на те, що зауваження будуть надані після перегляду відеозапису (а.к.п. 28), а за досліджуваним відеозаписом ОСОБА_6 у кінці проведення обшуку зауважив лише про вилучення документів, що йому не належать (а.к.п. 152).

Інших заперечень та зауважень матеріали провадження не містять, не вказав на наявність таких заперечень та зауважень і адвокат ОСОБА_5 в апеляційній скарзі.

Не відносяться до предмету розгляду щодо дослідження правильності прийняття постанови про закриття кримінального провадження № 420 180 000 000 025 25 від 16.10.2018 і посилання адвоката ОСОБА_5 на те, що речі і документи, які було вилучено у ОСОБА_6 в ході обшуку, речовими доказами не визнавалися та арешт на вказані речі не накладався чи те, що у самому протоколі обшуку відсутні відомості про те, де саме та які речі і документи було вилучено, чи те, що, незважаючи на наявну заяву про вчинення кримінального правопорушення та ухвалу слідчого судді від 04.10.2018 у справі № 757/39436/18, відомості про вчинення службовими особами НАБУ кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 365 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, чи те, що досудове розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - 16.10.2018 та до прийняття рішення про його закриття - 28.01.2019, фактично здійснювалося в період з 18.12.2018 до 28.01.2019, чи те, що у провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, без процесуального реагування залишилися заяви адвоката ОСОБА_5 про вручення пам?ятки про процесуальні права та обов?язки потерпілому ОСОБА_6 .

Не є такими, що тягнуть за собою безумовне скасування постанови про закриття кримінального провадження і доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 про те, що не було розглянуто у даному провадженні у порядку ст. 220 КПК України його клопотання від 06.12.2018, оскільки, дійсно вказане клопотання з додатками надійшло до НАБУ 10.12.2018 (а.к.п. 91-92, 93-109), а в послідуючому до Державного бюро розслідувань - 18.12.2020, у зв?язку з дорученням здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування на підставі постанови заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 11.12.2018 (а.к.п. 82-83), на яку була надана відповідь від 20.12.2018 за № 01-4549 слідчим другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) ОСОБА_7 (а.к.п. 113-114).

Про оскарження правильності розгляду слідчим клопотання адвоката ОСОБА_5 від 06.12.2018 у порядку ст. 220 КПК України, станом на час прийняття постанови про закриття досліджуваного кримінального провадження від 28.01.2019 - адвокат ОСОБА_5 , з урахуванням обраної ним правової позиції у провадженні, слідчого не повідомив.

Між тим, згідно з ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2019 у справі № 757/862/19-к, на яку є посилання в апеляційній скарзі, скарга адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань у кримінальному провадженні № 420 180 000 000 025 25 - залишена без розгляду, рішення про що в апеляційному порядку не оскаржено.

Інших обставин щодо відстоювання своєї правової позиції, щоб заслуговували на увагу та могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) ОСОБА_7 від 28.01.2019 про закриття кримінального провадження № 420 180 000 000 025 25 - з апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 не випливає.

Не скористався своїм правом адвокат ОСОБА_5 щодо надання пояснень безпосередньо в суді апеляційної інстанції.

Отже, на переконання колегії суддів, слідчий суддя за результатами розгляду провадження, що включало в себе і дослідження матеріалів закритого кримінального провадження у судовому засіданні за участі адвоката ОСОБА_14 , правильно прийняв рішення, з його вмотивуванням на виконання вимог ст. 372 КПК України, про необхідність відмови у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , оскільки в ході досудового розслідування слідчим були виконані всі необхідні слідчі дії, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження № 420 180 000 000 025 25 відповідає положенням ч. 5 ст. 110 КПК України.

За наведеним, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Прийняття даного рішення не впливає на подальшу можливість скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження № 420 180 000 000 025 25 від 28.01.2019 у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 серпня 2020, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) ОСОБА_7 від 28 січня 2019 року про закриття кримінального провадження № 420 180 000 000 025 25 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3