Дата документу 02.02.2021 Справа № 331/60/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Єдиний унікальний № 331/60/21 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/113/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали за захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новомиколаївка Новомиколаївського район осу Запорізької області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітній дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», строком до 10.03.2021 року, -

встановила:
Згідно зі змістом судового рішення, слідчий Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000036 від 09.01.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 09.01.2021 року, приблизно о 13 годині 40 хвилин, підозрюваний ОСОБА_7 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , заздалегідь домовившись з останнім про вчинення злочину та розподіливши ролі, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, застосувавши відмичку, відчинив замок вхідних дверей та, будучи впевненим, що ОСОБА_10 знаходиться поруч та стежить за обстановкою з метою попередження ОСОБА_7 про можливу небезпеку та тим самим забезпечує таємний характер спільних злочинних дій, проник до квартири АДРЕСА_3 , яка розташована на другому поверсі вказаного будинку, з приміщення якої, шляхом вільного доступу, таємного викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_11 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 5184 гривень 97 копійок.

Після скоєного, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зникли з місця вчинення злочину разом з викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, вид і розмір можливого покарання, наявність ризиків, даних, що характеризують особу підозрюваного, стан його здоров`я, суд першої інстанції дійшов до висновку, що прокурором та слідчим доведено наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, місце проживання якого відомо підозрюваному, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник, посилається на те, що ухвала суду постановлена судом з порушенням норм процесуального права України, а тому є незаконною і необґрунтованою, оскільки при постановлені ухвали у суду не було достатніх підстав вважати, що ризики, які судом були встановлені більш м`який запобіжний засіб не забезпечить їх запобіганням.

В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в клопотанні та рішенні суду не наведено, а тому слідчим суддею безпідставно зроблено висновок про те, що слідчий довів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Також просить колегію суддів звернути увагу, що підозрюваний раніше не судимий, повністю визнав свою провину та відшкодував матеріальну шкоду.

Просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за його місцем мешкання, а саме: АДРЕСА_2 .

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; підозрюваного і захисника, які підтримали апеляційну скаргу та вважали рішення слідчого судді незаконним і необґрунтованим; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відомості про його особу в сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Підозра у вчиненні інкримінованих ОСОБА_7 дій є обґрунтованою у тій мірі, яка достатня на цій стадії кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що докази, які були зазначені в клопотанні на теперішній стадій процесу підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодилась з існуванням заявлених у клопотанні ризиків. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про відсутність вказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, які інкримінуються підозрюваному, відомостей про його особу, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею враховані усі обставини кримінального провадження і відомості про особу підозрюваного, тому висновок про існування заявлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким неможливо при застосуванні до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є обґрунтованим і вмотивованим.

Слідчий суддя врахувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінила ступінь порушення цінностей суспільства у цьому кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечила високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Твердження захисника, про наявність у підозрюваного постійного місця проживання, не можуть свідчити про можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Слідчий суддя врахувала всі дані, що характеризують особу підозрюваного, обставини кримінального провадження та розглянула питання можливості застосування інших альтернативних запобіжних заходів, зокрема, домашнього арешту.

Всі викладені захисником підозрюваного апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при застосуванні запобіжного заходу та їм надана належна оцінка.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, правильність висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4