УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 320 201 001 100 000 15 від 25.03.2020 про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні Офісу Генерального прокурора прокурор Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 320 201 001 100 000 15 від 25.03.2020 про накладення арешту на майно.

На обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ФР ОВПП ДФС України здійснюється досудове розслідування за ч. 3 ст. 212 КК України за фактом вчинення гр. ОСОБА_4 та службовими особами ТОВ «Бук.Юа» ОСОБА_5 та ТОВ «НВП «Бук» ОСОБА_6 вчинили умисне ухилення від сплати податку з доходів фізичних осіб, військового збору та податку на додану вартість в особливо великих розмірах.

У зв`язку з викладеним прокурор просив накласти арешт на грошові кошти ТОВ «НВП «Бук», у сумі 5 383 800 грн., які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

У подальшому 04.11.2020 прокурор подав заяву про залишення клопотання без розгляду.

Слідчий суддя, дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали, дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Абзацом другим вказаної статті визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою збереження речових доказів.

Однак, прокурор подав заяву про залишення клопотання залишити без розгляду.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК, якщо положення КПК не регулюють або не однозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК, яка серед іншого визначає принцип диспозитивності.

Відповідно до ст. 26 КПК принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами.

Таким чином, враховуючи, що прокурором подана заява про залишення клопотання без розгляду, що свідчить про втрату актуальності порушеного ініціатором питання, беручи до уваги положення вищенаведених норм КПК, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність закрити провадження.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ст. 9, 26, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Провадження за клопотанням прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні Офісу Генерального прокурора прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 320 201 001 100 000 15 від 25.03.2020 закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1