У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2021 року м. Ужгород
Із клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 вбачається, що 12 грудня 2020 року близько 20 години 45 хвилин водій автомобіля ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Skoda Oktavia» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автомобільною дорогою «Н09» сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів», зі сторони м. Іршава у напрямку м. Мукачево, на відрізку дороги між населеними пунктами Камянське та Сільце Іршавського району, під час проїзду правостороннього заокруглення, діючи в супереч вимогам п.п. 2.3 2.9 (а) та 12.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та не забезпечив безпеку руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Ford Escort», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який в той час разом з трьома пасажирами рухався своєю смугою руху у зустрічному напрямку.
Внаслідок зіткнення водій автомобіля Ford Escort», ОСОБА_6 від отриманих травм помер в КМП Іршавської РЛ, його пасажир переднього сидіння ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пасажири ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження різного ступня тяжкості.
12 грудня 2020 року у ході проведення огляду місця пригоди у відповідності до вимог ст.237 КПК України транспортний засіб - автомобіль марки «Ford Escort», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , був вилучений та відданий на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Іршавського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області, з метою його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації, а також проведення судових експертиз.
Згідно технічного паспорта НОМЕР_3 власником вказаного транспортного засобу, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженню є ОСОБА_10 , мешканець АДРЕСА_1 , але фактичним користувачем був ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживав в АДРЕСА_1 .
Враховуючи вищенаведене та те, що вилучені в ході проведення огляду місця ДТП речі, є предметом кримінального правопорушення, на яких збереглися сліди злочину, для їх подальшого детального огляду та фіксації на них слідової інформації (деформацій) внаслідок зіткнення, характеру їх утворення, проведення експертних досліджень та судових експертиз (технічного стану транспортних засобів, транспортно-трасологічної, авто- технічної та авто-товарознавчої експертиз), що неможливо без вказаних транспортних засобів, з метою унеможливити розпоряджатися власникові вказаними речами та автомобілями, їх ремонту до проведення необхідних експертиз, а також те, що автомобіль автомобіль марки «Ford Escort», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , є доказом злочину та керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 170, 171 КПК України, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на вказаний автомобіль.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, подав повідомлення в якому просив проводити розгляд за його відсутності.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, що вбачається з повідомлення слідчого.
Неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно протоколу огляду місця події від 12 грудня 2020 року, було вилучено автомобіль марки «Ford Escort», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , копію якого додано до матеріалів клопотання, власником автомобіля марки «Ford Escort», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 є гр. ОСОБА_10 .
Відповідно до постанови слідчого від 14 грудня 2020 року автомобіль марки «Ford Escort», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 визнаний речовим доказам.
Слідчий суддя вважає, доведеним, що виявлені та вилучені речі, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчим в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання - задовольнити.
Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 25.01.2021 року о 16 год. 05 хв..

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1