КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000370 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калараш (Республіка Молдова), громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 06 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Бородянського районного суду Київської області від 06 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у виді арешту на строк три місяці.

Суд визнав доведеним, що 23 червня 2019 року близько 12 години ОСОБА_6 перебував у приміщенні аптеки за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт. В ході конфлікту у ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7
________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/1196/2020 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, 23 червня 2019 року близько 12 години ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні аптеки за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, цілеспрямовано та умисно наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в ділянку правого вуха.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої вушної раковини, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк більше 6-ти, але менше 21-го дня.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність призначеного йому судом покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок суворості, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, яке є співрозмірним його діянням та йому, як особі обвинуваченого.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що, призначаючи покарання Бородянський районний суд Київської області неналежним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, а також ті обставини, що у нього на утриманні сім`я, малолітня дитина та матір, якій неодноразово проводилося хірургічне втручання, його відношення до вчиненого та наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, а саме щире каяття.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Будучи повідомленою про день та час апеляційного розгляду, потерпіла ОСОБА_7 до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про поважність причин своєї неявки суду не повідомила і ніяких клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавала, а тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд, враховуючи, що її неявка не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу обвинуваченого без її участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались як не заперечуються вони обвинуваченим і в апеляційній скарзі.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що також апелянтом не оспорюється.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Всупереч тверджень апелянта, міра покарання призначена ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання, як це слідує з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є нетяжким злочином, а також дані про особу винного, який характеризується посередньо, постійної роботи не має, його щире каяття - як обставину, що пом`якшує його покарання, і відсутність обставин, що його обтяжують, та висновок, що міститься в досудовій доповіді Бородянського районного відділу з питань пробації, на думку якого - виправлення ОСОБА_6 без обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_6 покарання саме у виді арешту, так як його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства.
Вимоги обвинуваченого щодо врахування наявності в ньогона утриманні сім`ї, малолітньої дитини та матері, якій неодноразово проводилося хірургічне втручання, його відношення до вчиненого та наявність обставини, яка пом`якшує покарання, а саме його щирого каяття, як підстав для пом`якшення призначеного йому судом покарання, не можуть бути задоволені, оскільки його щире каяття було враховано судом першої інстанції при призначенні йому покарання, а наявність у ОСОБА_6 сім`ї, малолітньої дитини та хворої матері, не лише не підтверджено об`єктивними даними кримінального провадження, але й вони не є тими обставинами, які в даному випадку істотно знижували б ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та давали б підстави для висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства чи пом`якшення призначеного йому судом покарання, зважаючи на конкретні обставини провадження, які вказують на те, що ОСОБА_6 свідомо вчинив умисний злочин проти здоров`я особи, потерпілою від якого є ОСОБА_7 , 1965 р.н., та те, що ОСОБА_6 , хоча раніше й не судимий в силу ст. 89 КК України, але раніше притягувався до кримінальної відповідальності, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 14.08.2019 року з приводу синдрому залежності від опіоїдів, посередньо характеризується за місцем проживання, та за матеріалами досудової доповіді Бородянського районного відділу з питань пробації, виправлення ОСОБА_6 без обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб), що в своїй сукупності свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та можливість його виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства.

Інших доводів на обґрунтування необхідності пом`якшення призначеного судом покарання в апеляційній скарзі обвинуваченого не наведено.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, а покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 06 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_________________ ______________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3