Справа № 646/2750/18
№ провадження 1-і/646/12/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні у м. Харкові матеріали клопотання в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000765 від 26.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,-
в с т а н о в и в :
В провадження судді Червонозаводського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 16.12.2020 року надійшло клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від органів суду, незаконно впливати на свідків. Також прокурор зазначив, обвинувачений не має постійного місця роботи та джерела доходу, тобто не має стійких соціальних зав`язків та на тяжкість покарання, що йому загрожує у разі доведення вини останнього.

Захисник проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив змінити на більш м`який запобіжний захід чи зменшити розмір застави з посиланням на тяжкий матеріальний стан обвинуваченого та хворобу його матері.
Обвинувачений підтримав думку захисника та просив зменшити заставу до мінімального розміру.
Суд, розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, приходить до наступного.
За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Пунктом 20-5 розділу XI Перехідних положень КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження, зокрема у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.
Враховуючи, що суддя ОСОБА_7 знаходяться на лікарняному, строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 21.12.2020 року, тому з метою захисту та дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у вказаному кримінальному провадженню, питання про продовження запобіжного заходу відповідно до вимог абз. 5 п. 20-5 розділу XI Перехідних положень КПК України, підлягає вирішенню суддею ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 23.10.2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.12.2020 року з правом внесення застави.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
При цьому, доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції оскільки у разі доведеності вини обвинуваченого передбачено можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, що може викликати загрозу втечі обвинуваченого.
Вирішуючи питання клопотання прокурора суд також виходить з того, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, не одружений, зі слів обвинуваченого має дитину- ОСОБА_8 , раніше неодноразово судим, йому інкриміноване обвинувачення у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі тяжких.
Судом при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого, враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання виним в вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, обставини, що характеризують обвинуваченого, а саме, що останній офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу, не одружений, а отже не має стійких соціальних зв`язків, раніше судимий, обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, в тому числі і тяжких злочинів, тому суд вважає, що ризики, які були підставою для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та які передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, у даному випадку не зменшилися та продовжують існувати, а саме такі ризики як: можливість переховування від суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Також при розгляді даного клопотання суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 р. в справі «Тодоров проти України», відповідно до якого «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».
Так, тяжкість злочину не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою - на даний час відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні та продовженні запобіжного заходу зараз втратили свою актуальність, а особа обвинуваченого перестала бути такою, яка ухилиться від суду.
Суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п. 80 рішення у справі "Марченко проти України" про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Обставин, які були б підставою для обрання обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу стороною захисну наведено не було.
За таких обставин більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому є підстави для задоволення клопотання прокурора.
Крім того, судом встановлено, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.10.2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 зменшено розмір застави до 85 000, 00 грн. Разом з тим, при розгляді даного клопотання стороною захисту не надано жодного доказу в обґрунтування майнового стану обвинуваченого, що унеможливлює розглянути питання щодо зменшення розміру застави.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176, 177, 178, 180, 183, 331, 369 КПК України, -
УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, а саме до 15 лютого 2021 року включно з правом внесення застави, розмір та порядок внесення якої визначено ухвалою судді Червнозаводського районного суду м.Харкова від 23.10.2020 року.

У задоволенні клопотання захисника відмовити.
Строк дії ухвали встановити до 15 лютого 2021 року включно.
Ухвала про продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 7 днів з моменту її проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1