ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/756/20 Справа № 711/6068/18 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 жовтня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мончегорськ, Мурманської області (РФ), українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 08 грудня 2020 року, включно , -

в с т а н о в и л а :

У провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження № 0001707 від 13.03.2018 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України та ОСОБА_9 за ч.5 ст.27, ч.2 ст.289 КК України.

У судовому засіданні 09 жовтня 2020 року ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси продовжено дію запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою на 60 днів, до 08 грудня 2020 року, включно.

При обранні даного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 судом враховано, що він не судимий, але також те, що він не працював і не має постійного місця проживання, а йому висунуто обвинувачення у вчиненні кількох умисних тяжких злочинів. Тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у випадку доведення його винуватості, свідчить про існування загрози ухилення обвинуваченого від суду. Він не працював, не мав постійного доходу, тому може вчинити корисливі правопорушення. У нього відсутні стійкі соціальні зв`язки. Частина його родичів проживає на території Луганської області, яка тимчасово не підконтрольна Україні. Стороною захисту не надано доказів того, що у обвинуваченого є родичі, які погоджуються надати йому житло, про яке він вказує. З урахуванням цих встановлених обставин у їх сукупності суд вважав, що ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може ухилитись від суду та/або вчинити інші кримінальні правопорушення настільки великі, що до нього неможливо застосувати інший запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, змінити йому міру запобіжного заходу на іншу, непов`язану з триманням під вартою.

Зазначає, що його дядько ОСОБА_10 надав йому з співмешканкою ОСОБА_11 у користування будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де остання проживає. Надати відповідний документ, що дядько погоджується надати йому житло, він не може, оскільки дядько проживає в іншій області та через стан свого здоров`я і світову пандемію приїхати й оформити документ немає фізичної можливості.

Вважає, що в його випадку відсутні будь-які підстави вважати про наявність хоча б одного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали судді та відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, постановлено ухвалу про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо останнього на 60 днів, а саме до 08.12.2020, включно.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Для забезпечення належної перевірки законності та обґрунтованості продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Судом першої інстанції крім норм національного законодавства, також враховано конкретні обставини справи, характер та обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 діяння, як воно сформульовано в обвинуваченні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження № 0001707 від 13.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та ОСОБА_9 за ч.5 ст.27, ч.2 ст.289 КК України.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09.10.2020, яка оскаржується, продовжено дію запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 08.12.2020, включно.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження дії запобіжного заходу та тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , який обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні інкримінованих йому злочинів та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у їх вчиненні, належно з`ясувавши обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження даного запобіжного заходу, прийшовши правильного висновку про достатність підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Висновки суду про відсутність у ОСОБА_7 стійких соціальних зв`язків є вірними, оскільки він не працював, постійного місця проживання немає, частина його родичів проживає на території Луганської області, яка тимчасово не підконтрольна Україні, а стороною захисту не надано доказів того, що у обвинуваченого є родичі, які погоджуються надати йому житло, про яке він вказує.

З огляду на викладене, колегією суддів не встановлено обставин, в тому числі з урахуванням наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 даних, які можуть слугувати підставами для обрання щодо нього менш суворого запобіжного заходу, оскільки ризики, які враховувалися районним судом при продовженні даного запобіжного заходу та які залишилися актуальними на даний час не змінилися, та не зменшилися, а матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування останнього під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Враховуючи викладене, не підлягають до задоволення доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що його дядько ОСОБА_10 надав йому з співмешканкою ОСОБА_11 у користування будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де остання проживає, оскільки непідтверджені належними та допустимими доказами, та які були предметом розгляду суду першої інстанції при продовженні запобіжного заходу, яким надана належна оцінка. Тобто, зазначені апелянтом доводи, ніяким чином не спростовують висновків суду щодо продовження даного запобіжного заходу, тоді як доводів, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали обвинуваченим ОСОБА_7 не наведено та жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто по справі даних про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою та стороною захисту не доведено.

Істотних порушень суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , які могли бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановленою на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом та у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.183,193,194,199,331,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 жовтня 2020 року залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 жовтня 2020 року, якою щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 08 грудня 2020 року, включно, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді