У Х В А Л А

19 листопада 2020 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , старшої слідчої СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши в залі суду № 1 у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання старшої слідчої СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003585 від 17.11.2020 року відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Луків, Турійського району, Волинської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, слідчий суддя, -

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання старшої слідчої СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003585 від 17.11.2020 року відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
В клопотанні зазначено, що слідчим відділом Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003585 від 17.11.2020 року за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у ніч з 12 на 13 листопада 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 знаходився в одній із житлових кімнат місця проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно з ним та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вживав алкогольні напої.

В цей час ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ОСОБА_7 та діючи на ґрунті ревнощів до ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, кулаками рук, а також ногами умисно нанісчисленні удари по голові та тілу ОСОБА_7 , після чого потерпілий залишився на підлозі біля дивану в указаній кімнаті.

Продовжуючи свою кримінально протиправну діяльність, ОСОБА_6 , в ніч з 13 на 14 листопада 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись в одній із житлових кімнат місця проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, діючи з мотивів ревнощів, умисно наніс кулаками рук, а також ногами умисно численні удари по голові та тілу ОСОБА_7 , внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді травматичних субарахноїдальних крововиливах, внутрішньочерепної травми, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких потерпілий ОСОБА_7 помер на місці події.
17 листопада 2020 року о 22 годині 10 хвилин ОСОБА_6 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

18 листопада 2020 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Особа підозрюваного: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Луків Турійського району, Волинської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше не судимий.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

1)протоколом огляду місця події від 16.11.2020, відповідно до якого було проведено огляд квартири АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено та вилучено тканину, наволочку, ганчірки, шорти із сліди речовини бурого кольору, схожої на кров; змиви зі меблів та стін із сліди речовини бурого кольору, схожої на кров, портфель з речами;

2)повідомлення наданого на підставі направлення на розтин від 16.11.2020, відповідно до якого лікар судово-медичний експерт ОСОБА_10 розпочав судово-медичне дослідження трупа ОСОБА_7 із зазначенням причини смерті: травматичні субарахноїдальні крововиливи, внутрішньочерепна травма, напад з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень;

3)допитом потерпілої ОСОБА_11 (доньки ОСОБА_7 ) від 17.11.2020, відповідно до якого остання повідомила про спосіб життя ОСОБА_7 та про виявлення нею 16.11.2020 за місцем проживання ОСОБА_7 сторонніх осіб та тіла померлого;

4)протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2020 під час якого потерпіла ОСОБА_11 впізнала жінку, яка 16.11.2020 вибігала з квартири АДРЕСА_3 , а саме ОСОБА_8 ;

5)допитом свідка ОСОБА_12 (родичка ОСОБА_7 ) від 17.11.2020, відповідно до якого остання повідомила про спосіб життя ОСОБА_7 та про виявлення нею 16.11.2020 за місцем проживання ОСОБА_7 сторонніх осіб та тіла померлого;

6)протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2020 під час якого свідок ОСОБА_13 впізнала жінку, яка 16.11.2020 вибігала з квартири АДРЕСА_3 , а саме ОСОБА_8 ;

7)допитом свідка ОСОБА_9 від 17.11.2020, відповідно до якого остання показала про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та факт нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ;

8)протоколом проведення слідчого експерименту від 17.11.2020, за участю свідка ОСОБА_9 , яка розповіла та показала механізм нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ;

9)допитом свідка ОСОБА_8 від 17.11.2020, відповідно до якого остання показала про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та факт нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ;

10)протоколом проведення слідчого експерименту від 17.11.2020, за участю свідка ОСОБА_8 , яка розповіла та показала механізм нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ;

11)допитом підозрюваного ОСОБА_6 від 17.11.2020, відповідно до якого останній показав про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення.

12)протоколом проведення слідчого експерименту від 18.11.2020, за участю підозрюваного ОСОБА_6 , який розповів та показав механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ;

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, за який чинним КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризик, який передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:
ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих для ОСОБА_6 наслідків спонукатиме його змінювати місце проживання та уникати суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Окрім цього ОСОБА_6 не має постійного місця проживання. При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання, так у параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, що у свою чергу прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.
Ризик, який передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:
Оскільки ОСОБА_6 останнім часом підтримував тісний зв`язок із свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є основними свідками та очевидцями вказаного кримінального правопорушення, а тому з метою зміни останніми показів чи відмови від надання показів задля уникнення кримінального покарання може вчиняти незаконний вплив щодо вказаного учаснику процесу, - умовлянням, підкупом чи погрозами примушуючи змінити свідчення.

Ризик, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим, а саме:
ОСОБА_6 не має постійного джерела доходів і як наслідок засобів для задоволення побутових потреб, проігнорувавши встановлені законом норми поведінки в суспільстві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив умисний тяжкий злочин, що свідчить про відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо вчинення протиправної поведінки, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому у разі перебування ОСОБА_6 на волі, наявні передумови для вчинення останнім інших злочинів проти життя та здоров`я.

Викладені обставини свідчать про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, та його доводи на переконання слідчого судді у необхідності задоволення клопотання, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просили відмовити в задоволенні клопотання, дослідивши приєднані до клопотання документи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, що стосується питання обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.
У відповідності до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також метою застосування запобіжних заходів є запобігання спробам вчинити дії, або не виконувати покладені на підозрюваного, обвинуваченого процесуальні обов`язки.
У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зазначені у п.п.1-11 цієї статті. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді клопотання знайшли своє підтвердження, прокурором доведені обставини передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України; 2) наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч.1 п. 1, 3, 5 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання, ризикам, передбачених п. п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Обставинами, що дають підстави слідчому судді визнати наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є докази досліджені судом.
У судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що він раніше судимий, має постійне місце проживання. Злочин, який йому інкримінований в дійсності вчиняв. Свою винуватість у його вчинені визнає. Заперечує проти застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_6 має бути застосований запобіжний захід тримання під вартою, тому, що слідчим у клопотанні та доданими документами, прокурором у судовому засіданні, доведені обставини передбачені ст. 194 ч.1 п.п.1-3 КПК України.
При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 слідчий суддя також враховує, передбачені ст. 178 ч.1 КПК України, обставини а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі його визнання винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, що він раніше судимий, відсутність міцних соціальних зв`язків у м. Біла Церква та Білоцерківському районі, які б були стримуючим фактором його поведінки.
Слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Слід зазначити, що ЄСПЛ у справі Расул Джафаров проти Азербайджану (заява № 69981/14, рішення від 17.03.2016 року п. 116) зазначив, що словосполучення «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданим відповідно до статті 5 Конвенції, поліція не зобов`язана отримати достатні докази для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час тримання заявника під вартою.

Слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру, майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , який свідчить про наявність в нього об`єктивної можливості переховуватися від слідства та суду, а також наявність значного суспільного інтересу в забезпеченні об`єктивності досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, і приходить до висновку про доведеність прокурором ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи невідворотність покарання, використовуючи наявні в нього зв`язки, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду,незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 в подальшому при здійсненні досудового розслідування в якості запобіжного заходу застосувати у вигляді тримання під вартою.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення та відсутність достовірних відомостей про відсутність ризиків, які були встановлені при обранні підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим, відсутні.
Між тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.
Також, слідчий суддя враховує вимоги ст. 184 КПК України, підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя вважає не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин у якому підозрюється ОСОБА_6 вчинений із застосуванням насильства щодо особи.
Відповідно до ст. 197 ч.1 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Таким чином, суд приходить до висновку, що передбачені ст. ст. 183, 194 КПК України підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 48, 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205,376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшої слідчої СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003585 від 17.11.2020 року відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 15 січня 2020 року включно, утримувати його у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».

Строк рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, тобто з 17 листопада 2020 року.

Вважати, що термін дії ухвали - до 15 січня 2020 року включно.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі у п`ятиденний термін з дня оголошення ухвали апеляційної скарги. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 23 листопада 2020 року.

Слідчий суддяОСОБА_1