ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/97/20 Справа № 711/8971/18 Категорія: ч.2 ст.125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2019 року, яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньо-

спеціальною освітою, не працюючого, офіційно не одруженого,

зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 2 000 грн. моральної шкоди, в іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 5000 грн. на відшкодування понесених процесуальних витрат за надання правової допомоги,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_9 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я за наступних обставин.

01 липня 2018 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи в спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , де також проживає потерпілий ОСОБА_10 , в ході конфлікту, який виник в результаті неприязних відносин із ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, направленого на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обома руками повалив останнього на підлогу та наніс декілька ударів ногами в різні частини тіла. Точну кількість нанесених ударів під час досудового розслідування встановити не представилось можливим. Після цього, вийшовши на подвір`я вищевказаного домоволодіння, за допомогою дерев`яної палиці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, направленого на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар в область тім`яно-скроневої ділянки голови ОСОБА_10 ..

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_9 , у потерпілого ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1027 від 26.09.2018, мали місце наступні тілесні ушкодження: рана тім`яної-скроневої ділянки та синець ділянки правого плеча. Згідно даного висновку рана тім`яної-скроневої ділянки відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, синець ділянки правого плеча - до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу в якій вказує, що вирок суду є незаконний і необґрунтований, через безпідставне незастосування до обвинуваченого ст. 36 КК України. Просив скасувати вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.03.2019 та ухвалити новий вирок, яким кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 закрити за відсутністю в його діях складу злочину.

В обґрунтування доводів апеляції захисник посилається на те, що дії обвинуваченого отримали неправильну юридичну оцінку, оскільки останній не мав наміру завдавати потерпілому тілесних ушкоджень, а діяв лише з метою захистити себе від протиправного посягання з боку потерпілого, що, на думку захисника, безпідставно не враховано судом першої інстанції.

Зазначає, що потерпілий в ході конфлікту становив для обвинуваченого реальну загрозу, тому у нього були всі підстави для самозахисту та необхідності відвернення посягання з боку потерпілого.

Вказує, що для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання причинити шкоду потерпілому, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах. (ВС/ККС, № 628/4025/13-к, від 04 липня 2018 p.). Проте, зазначає захисник, в даному разі суд безпідставно вважав, що мотив захисту не був основним стимулом, який визначав поведінку обвинуваченого, а визначальним у поведінці обвинуваченого у цій ситуації було бажання завдати тілесні ушкодження потерпілому.

Вказує, що висновки суду є помилковими, так як суд першої інстанції не врахував всіх обставин справи та не звернув увагу на емоційний стан обвинуваченого, його вік, протиправну поведінку потерпілого, який вже нібито після конфлікту в будинку раптово бере палку та першим наносить удари обвинуваченому направлені саме на завдання тяжких тілесних ушкоджень. Обвинувачений в свою чергу випадково перехопив вказане знаряддя нападу та одночасно в стані сильного душевного хвилювання, вбачаючи подальшу агресивну поведінку потерпілого, наніс лише один удар потерпілому, незначної сили, який був здійснений насправді несвідомо та виключно для того щоб заспокоїти потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора та думку представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та кваліфікація його дій за ч.2 ст.125 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Так, винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується:

- даними показів у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що обвинувачений ОСОБА_9 вину не визнав та пояснив, що 16.01.2019 відбулося судове засідання по його заяві і потерпілого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, вирок не вступив в законну силу. Потерпілий був тільки біологічним батьком, він не виховував його, ніякої участі у його житті він не приймав, був завжди на заробітках, пив, бив його покійну матір. У нього не було якихось відносин, він його не вважав батьком, але це не було приводом для бійки, йому прикро, що так сталося і він цього не хотів. На той час, він був у своєму будинку, зазначив, що він є єдиним власником даного будинку, цей будинок дістався йому у спадщину і він прописав потерпілого добровільно. Потім потерпілий приїхав із заробіток, 01.07.2018 потерпілий мовчки поклав свої речі у його кімнату, на його ліжко, провокуючи, стягнув ковдру з їхнього ліжка і застелив своєю білизною. Коли він запитав для чого він це зробив, потерпілий сказав, що буде тут жити, щоб він з дружиною йшли до маленької кімнати. Він сказав потерпілому щоб ішов жити в ще одну кімнату, той відмовився і почав його виштовхувати з кімнати. Тоді він взяв потерпілого за шию, просив щоб той заспокоївся, як тільки він відпустив руку, потерпілий наніс удар в підборіддя. Після цього він ударив потерпілого в обличчя, ударив не сильно, заламав, але не бив. Потерпілий, лежачи на землі почав прокушувати йому палець, він почав кричати що боляче, щоб відпустив, але той не відреагував і він його знову ударив рукою в обличчя. Ще коли вони лежали на підлозі, потерпілий почав пальцями видавлювати йому очі. На сварку прибігли його родичі, коли вони зайшли до кімнати, вони стояли один навпроти одного, потім всі вийшли на вулицю у двір. На подвір`ї він з потерпілим не розмовляв, він кулаками не махав, вони не билися, потерпілий раптово схватив палку і хотів вдарити його по голові. Якби це була не дерев`яна палиця, а залізна, то він міг би його вбити, потерпілий хотів пробити йому голову. Але він підставив руку, все було моментально, він захищаючи своє життя вихватив палицю і наніс удар по голові потерпілого. Він був у стані афекту, захищався, не мав наміру битися. Саме він викликав швидку і поліцію. Спочатку батько відмовився від швидкої, а потім поліція йому вдруге викликала швидку. Цивільний позов не визнав повністю;

- даними показів у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 про те, що з 1991 року проживав в будинку АДРЕСА_1 разом із дружиною, її матір`ю та сином обвинуваченим ОСОБА_9 .. Після смерті дружини та її матері залишились проживати в будинку разом із обвинуваченим, при чому він користувався найбільшою за площею з трьох житлових кімнат, а син меншою. На протязі тривалого часу він періодично виїжджав на заробітки за кордон, а коли 01.07.2018 повернувся додому, то виявив, що син зі своєю знайомою зайняв його кімнату, з якої виніс диван, телевізор та інші речі. У зв`язку з цим між ними виник конфлікт, під час якого вони штовхали один одного, а потім між ними виникла бійка. Значно молодший і фізично розвинений син схопив його за шию, тому він змушений був вкусити його за палець, після чого обвинувачений ослабив захват. Коли він лежав на полу обвинувачений завдав йому декілька ударів ногами в різні частини тіла. На крик прибігли сусіди, та сварки між ними наче припинилась. Після цього всі вийшли на подвір`я будинковолодіння, він відійшов до сміттєвого баку, при цьому обвинувачений ще кидався битись, біля нього він взяв бачку дерев`яну палку, для того щоб безперешкодно зайти до будинку. Він замахнувся на обвинуваченого, але останній вихватив палку у нього з рук і через деякий час вдарив його по голові. Йому стало погано і він відійшов і присів. Пізніше звернувся за медичною допомогою. Позов на 15 000 грн. підтримує повністю, складається позов з витрат на правову допомогу і моральної шкоди. Він розбив йому голову, десять днів ходив на перев`язки з перебинтованою головою, стидно було сказати, що це зробив син. Місяць не міг спати на правому боці. З моральної точки зору все, що сталося для нього дуже неприємно;

- даними показів у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка показала, що вона знаходиться в цивільному шлюбі з ОСОБА_9 01.07.2018 із закордону повинен був приїхати потерпілий, вони його чекали, щоб поговорити. В будинку три кімнати, маленька і велика, де вони проживають. У велику кімнату зайшов батько і нічого не сказавши, почав здирати ковдру з їх ліжка. Денис підійшов до нього щоб поговорити та заспокоїти, у них почалася штовханина та сварка. Денис запитав для чого він здирає ковдру, той казав, що то його кімната і він буде там жити. Вона прибігла через 2-3 хвилини до них щоб заспокоїти. Батько лежав на полу, а ОСОБА_12 тримав його за шию, в цей час потерпілий прикусив ОСОБА_12 мізинець на лівій руці до крові, він послабив хватку і тоді обвинувачений отримав удар в бороду. Коли батько прикусив палець, ОСОБА_12 його ударив один раз кулаком в обличчя. На крик прибігли сусіди і все перенеслося на подвір`я. Туди вийшла вона та дві тітки ОСОБА_12 , а саме: ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , потім вийшов потерпілий, останнім вийшов ОСОБА_12 . Тим часом, батько узяв дерев`яну палицю, наче держак від лопати і замахнувся над головою ОСОБА_12 , той поставив «блок» захист, щоб його не вдарило по голові, удар прийшовся на руку. Зреагувавши, ОСОБА_12 вихватив у потерпілого палицю і обороняючись його вдарив по голові. У батька більше нічого в руках не було. Додала, що не пам`ятає в яку частину голови обвинувачений ударив потерпілого, свідки також були присутні при цьому. Викликали швидку, але батько відмовився від швидкої;

- даними показів у судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка показала, що обвинувачений являється її племінником, сином покійної сестри, а потерпілий її бувший зять. 01.07.2018 вона працювала на грядці біля своєї хати, точний час не може сказати, вийшов її чоловік і сказав, що щось коїться у другій половині хати, у ОСОБА_12 . Їхня хата розділена на дві половини. Вони знали, що з ОСОБА_16 повинен був приїхати потерпілий, це повідомив їм ОСОБА_12 . Вона пішла до своєї двоюрідної сестри і сказала, що потрібно йти до ОСОБА_12 , бо там щось коїться. Прийшовши у другу половину хати, побачили, що на ліжку яке купив ОСОБА_12 , скинута постіль, на одній стороні стояв ОСОБА_12 , на іншій потерпілий, також була присутня і невістка, на ліжку лежали речі потерпілого, стояла його сумка. На потерпілому ніяких ушкоджень не було, він кричав, що це його кімната, що не уступить і пішов на двір, вони вийшли всі за ним. Потерпілий став біля сміттєвого ящика, схватив дерев`яну палицю, подібну до держака від лопати, вони нею утрамбовують сміття і кинувся на племінника, той захищаючись поставив руку і удар прийшовся на руку. Після того як ОСОБА_12 забрав палку, захищаючись вдарив потерпілого у голову приблизно у тім`я, потім пішов викликати поліцію і швидку. Потерпілий відмовився від швидкої, пішов на вулицю, покурив, зайшов через хвилин десять, і сказав працівникам поліції щоб викликали йому швидку. Додала, що загрози після того як ОСОБА_12 забрав палку, від потерпілого не було;

- даними показів у судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка показала, що 01.07.2018 вона прийшла з своєю сестрою та її чоловіком до кімнати ОСОБА_12 , бійка вже скінчилася, стояв потерпілий, обвинувачений, невістка, постіль лежала на полу, потерпілий хотів вигнати дітей, кричав, що це його кімната, що ціною власного життя не уступить, потім вийшов на вулицю. Коли вона з іншими свідками виходила на вулицю, спочатку вийшов потерпілий, за нею виходив племінник і сказав, що болять очі, вона запитала що трапилося. Побачила, що у племінника червоні очі, той сказав, що потерпілий йому видавлював очі, показав прокушений палець. Денис виходив останнім, потерпілий стояв далі від них метрів за два, він спеціально стояв і чекав сина, у нього вже був план. Коли вийшов ОСОБА_12 , потерпілий взяв палку і хотів ударити, той виставив руку і удар прийшовся по руці. Обвинувачений вихватив палку правою рукою і у стані афекту, так як була загроза його життю, ударив потерпілого по голові. Він не падав, не втрачав свідомість, просто стояв, тоді ОСОБА_12 сказав, що викликає поліцію. Коли приїхала швидка потерпілий відмовився від швидкої, він стояв і курив цигарку на вулиці. Приїхала поліція, він почав говорити, що син виганяє його з хати, але ніхто його не виганяв, просто попросили перейти в іншу кімнату.

Крім того, органом досудового розслідування проведено слідчі експерименти за участю потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 від 03.08.2018, під час яких вони продемонстрували спосіб та обставини застосування обвинуваченим насильства відносно потерпілого.

Згідно з висновками судово-медичної експертизи № 02-01/1027 від 26.09.2018 потерпілому ОСОБА_10 заподіяно легкі тілесні ушкодження: рана тім`яно-скроневої ділянки та синець ділянки правого плеча. Згідно даного висновку рана тім`яної-скроневої ділянки відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, синець ділянки правого плеча до категорії легких тілесних ушкоджень.

Місцевий суд також встановив, що станом на час цієї події власником будинку АДРЕСА_1 був обвинувачений і в цьому будинку зареєстрований потерпілий, який тривалий час проживав у ньому, хоча періодично виїжджав за межі України на заробітки. Між ними виник спір про право власності на житло, користування в ньому житловими приміщеннями і проживанням ОСОБА_18 , що призвело до неприязних стосунків.

З аналізу показань обвинуваченого, потерпілого і свідків було встановлено те, що між обвинуваченим і потерпілим на ґрунті неприязних відносин виникла обопільна бійка, в ході якої вони штовхались, наносили один одному удари і застосовували інші больові дії. За таких обставин з урахуванням того, що як потерпілий, так і обвинувачений були учасниками спільного конфлікту, під час якого застосовували один до одного фізичну силу, не може йти мова про те, що обвинувачений перебував у стані необхідної оборони. Мотив захисту не був основним стимулом, який визначав поведінку обвинуваченого, тому що він висловив невдоволення діями потерпілого, вважаючи, що той поступив неправомірно відносно його майна та місця його проживання, і визначальним у поведінці обвинуваченого у цій ситуації було не розв`язання конфлікту мирним шляхом, а бажання завдати тілесні ушкодження. Обвинувачений повинен нести відповідальність за наслідки, які фактично наступили від його умисних дій. З таким висновком суду першої інстанції погоджується також колегія суддів апеляційного суду.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 надані в судовому засіданні та зазначені в апеляційній скарзі про те, що він захищався та діяв в стані афекту /сильного душевного хвилювання/, на думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд вірно оцінив критично та розцінив їх як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення і до такої ж думку дійшов і суду апеляційної інстанції.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення доведене та, що він обґрунтовано засуджений за ч.2 ст.125 КК України.

На думку колегії суддів апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілого, частково свідків та обвинуваченого ОСОБА_9 ..

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що письмові докази у кримінальному провадженню разом з показами потерпілого та свідків свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що вирок суду першої інстанції незаконний і необґрунтований, через безпідставне незастосування до обвинуваченого ст. 36 КК України, що дії обвинуваченого отримали неправильну юридичну оцінку, оскільки останній не мав наміру завдавати потерпілому тілесних ушкоджень, а діяв лише з метою захистити себе від протиправного посягання з боку потерпілого, що, на думку захисника, безпідставно не враховано судом першої інстанції, що потерпілий в ході конфлікту становив для обвинуваченого реальну загрозу, тому у нього були всі підстави для самозахисту та необхідності відвернення посягання з боку потерпілого, не підлягають до задоволення та спростовуються доказами наведеними у вироку суду першої інстанції з якими також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевим судом не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2019 року, стосовно ОСОБА_9 , залишити без зміни.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :