Справа № 455/1326/20
Провадження № 1-кс/455/306/2020
У Х В А Л А
02 листопада 2020 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання начальника Старосамбірського відділу Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000405 від 27.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2020 року начальник Старосамбірського відділу Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що 27.10.2020 року в Старосамбірське ВП поступив рапорт від поліцейського СРПП №2 Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_4 про те, що 27.10.2020 під час патрулювання території в с. Плоске Старосамбірського району ним було виявлено автомобіль марки «Камаз» моделі «5320» зеленого кольору, із реєстраційними знаками НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який був завантажений лісо деревиною у вигляді пиломатеріалів хвойної породи, загальним об`ємом близько 16,07 м. кубічних, походження якої невідоме.

За даним фактом СВ Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області 27.10.2020 розпочато кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000405 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

З показань помічника лісничого Головецького лісництва ДП «Старосамбірське ЛМГ» ОСОБА_6 відомо, що ОСОБА_7 виписує в ДП «Старосамбірське ЛМГ» лісопродукцію, зокрема останній раз 14.04.2020 року. Вся лісопродукція яку виписував останній була довжинами по 4 м. Однак, при огляді автомобіля марки «Камаз» моделі «5320» зеленого кольору, із реєстраційними знаками НОМЕР_1 , завантаженого пиломатеріалами хвойної породи встановлено, що вони є довжинами 4,5 м, 5 м, та 6 м. Тобто, вказані пиломатеріали ніяк не могли бути отримані внаслідок порізки лісодеревини кругляка, яку виписував ОСОБА_7 в ДП «Старосамбірське ЛМГ» 14.04.2020 року, оскільки вся виписана ним лісопродукція була довжинами по 4 м, що підтверджується наданими ТТН. Таким чином необхідно встановити походження даної лісо деревини, якою був завантажений автомобіль марки «Камаз», моделі «5320», зеленого кольору, із реєстраційними знаками НОМЕР_1 .

27.10.2020 року пиломатеріали виявлені на автомобілі марки «Камаз», моделі «5320», зеленого кольору, із реєстраційними знаками НОМЕР_1 , загальним об`ємом 16.07 м кубічних вилучено, що підтверджується оглядом місця події, так як вказана лісопродукція очевидно була заготовлена внаслідок вчинення незаконної порубки лісу, тобто являється предметом здобутим злочинним шляхом.

Оскільки вилучена лісопродукція являється предметом здобутим злочинним шляхом, тому вона 28.10.2020 року оглянута та визнана речовим доказом. А тому, необхідно забезпечити зберігання даного речового доказу у незмінному стані, шляхом накладення на нього арешту, з метою забезпечення подальшого відшкодування матеріальних збитків потерпілій стороні, заподіяних внаслідок вчинення незаконної порубки лісу, в результаті якої очевидно було заготовлено вказану лісопродукцію.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані у разі, коли існують обставини, які їх підтверджують.

З метою недопущення відчуження чи знищення пиломатеріалів загальним об`ємом 16,07 м?, з метою встановлення всіх обставин події просить постановити ухвалу про накладення арешту на лісопродукцію, а саме: пиломатеріали загальним об`ємом 16,07 м?, які були вилучені під час проведення огляду вантажного автомобіля марки «Камаз», моделі «5320», зеленого кольору, із реєстраційними знаками НОМЕР_1 , яка в рамках даного кримінального провадження визнана речовим доказом та знаходиться завантажена на кузові автомобіля марки «Камаз» моделі «5320» зеленого кольору, із реєстраційними знаками НОМЕР_1 , який доставлений на територію Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області, що за адресою: м. Старий Самбір, вул. Л.Галицького, №41, Львівської області, оскільки здобута злочинним шляхом і містить на собі сліди вчинення злочину, шляхом заборони, відчуження, розпорядження та користування вказаною лісопродукцією.

Ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 29.10.2020 року клопотання начальника Старосамбірського відділу Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від 28.10.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні 0000405 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

30.10.2020 року прокурором внесено клопотання на виконання вимог вищевказаної ухвали.

Прокурор в судове засідання не з`явився, по час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. В клопотанні просив розгляд справи проводити без його участі та без фіксації технічними засобами.

Власник лісопродукції ОСОБА_8 в судовому засіданні проти клопотання заперечив просив у задоволенні клопотання відмовити, подав заяву в якій просив суд закрити кримінальне провадження №0000405 від 27.10.2020 року із-за відсутності складу злочину. Також зауважив, що в клопотанні невірно вказано, що він надав ТТН працівникам поліції, а також в його кузові відсутня лісопродукція довжиною 4,5 м, а лише 4 м.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, ознайомившись із документами долученими до клопотання, дослідивши їх, заслухавши ОСОБА_5 встановив, що СВ Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 27.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000405, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ч.1 ст.98 КПК України.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, щодо недопущення відчуження лісопродукції, на яке покликається прокурор як на основну мету, відповідно до ст. 170 КПК України, поданого клопотання.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо).

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т.ін.).

У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Причому інколи всі разом або деякі з них можуть належати і не власнику, а іншому володільцю майна. На відміну від прав власника, правомочності іншого законного володільця, навіть зі схожими правомочностями власника, не тільки не виключають прав самого власника на це майно, а й зазвичай виникають із його волі і в передбачених ним межах.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб - це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим клопотання прокурора містить недостатню обгрунтованість, а саме: яким чином арешт на лісопродукцію (пиломатеріали) відповідатиме меті кримінального провадження.

На переконання слідчого судді, заборона відчуження майна виправдає в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи.

Враховуючи, що санкцією ч.1 ст.246 КК України не передбачено конфіскації або спеціальної конфіскації майна, слідчий суддя вважає за можливе застосувати менш обтяжливий спосіб арешту майна, ніж той про який просить прокурор у своєму клопотанні.

Не наведено в клопотанні прокурором та не подано будь-яких доказів, які б підтверджували підставність накладення арешту на лісопродукцію саме в частині заборони розпорядження та користування майном, і що саме відсутність заборони на розпорядження та користування майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У матеріалах клопотання відсутні документи щодо лісопродукції (акти обміру лісопродукції, специфікації лісопродукції), яка була вилучена 27.10.2020 року згідно протоколу огляду місця події, що позбавляє можливості слідчого суддю перевірити пояснення ОСОБА_5 на підтвердження законності походження вилученої лісопродукції, її кількості, об`єму, довжини, оскільки об`єм пиломатеріалів, вказаних у клопотанні становить 16,07 м3, а їх об`єм у ТТН становить 12,1 м3. Відтак слідчий суддя самостійно не може встановити, які саме пиломатеріали із загальної кубомаси об`ємом 16,07 м3 охоплюються ТТН від 27.10.2020 року, що міститься у матеріалах клопотання та на яку ОСОБА_5 покликається як на підставу своїх заперечень.

Також, слідчий суддя враховує те, що жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тому вважає за необхідне частково задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на лісопродукцію лише в частині заборони її відчуження.

Така форма арешту майна буде повністю відповідати меті арешту майна у даному кримінальному провадженні та не порушить право власника на користування цим майном.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Що стосується клопотання власника майна щодо закриття кримінального провадження то слід зазначити, що закриття кримінального провадження не входить до дискреції слідчого судді прирозгляді клопотання про арешт майна, а тому у задоволенні такого слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Старосамбірського відділу Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна, - задовольнити частково.

Накласти арешт на пиломатеріали загальним об`ємом 16,07 м?, які були вилучені під час проведення огляду вантажного автомобіля марки «Камаз», моделі «5320», зеленого кольору, із реєстраційними знаками НОМЕР_1 , власником якої є громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , шляхом заборони права власника на її відчуження.

У задоволенні решти клопотання, - відмовити.

Звернути увагу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та/або особи, на зберігання якій передано майно, на необхідність забезпечення належних умов зберігання речових доказів.

Роз`яснити, що згідно ч.4 ст. 100 КПК України у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

Виконання ухвали покласти на прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 ..

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1