Єдиний унікальний № 502/2352/16-к
Провадження № 1-кп/946/199/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою
22 січня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у колегіальному складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисниця ОСОБА_7 ,

провівши в місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000789 від 29.08.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

-20.10.2014 року Кілійським районним судом за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано 1 місяць позбавлення волі по вироку Кілійського районного суду від 21.12.2011 року та призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі; звільнений 02.02.2016 року з Південної ВК Одеської області (№51) на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 26.01.2016 року ст. ЗУ № 838 від 26.11.2015 року

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України,

встановив:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 листопада 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 25 січня 2021 року.

Від прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком на шістдесят днів, обґрунтовуючи його тим, що обвинувачений скоїв особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, враховуючи те, що раніше був судимий є вірогідність, що може вчинити інші кримінальні правопорушення, зазначає, що після закінчення у зазначеному кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачений до суду для участі у судових засіданнях не з`являвся, підготовчі засіданні неодноразово відкладались, у тому числі у зв`язку з неявкою в судові засідання обвинуваченого.

До обвинуваченого застосувався неодноразово привід, під час виконання ухвали про привід було встановлено, що обвинувачений змінив місце свого проживання та не повідомив суд, прокурора, або поліцію про зміну місця свого проживання, в подальшому ОСОБА_6 було оголошено в розшук та затримано останнього після вчинення нового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку з цим вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України доведені в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечують проти задоволення клопотання прокурора та просять обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки ризики заявлені прокурором в судовому засіданні не доведені.

Колегія суддів, заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Так, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а тому хоча тяжкість обвинувачення і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 27 січня 2017 року обвинуваченого ОСОБА_6 було оголошено в розшук та надано дозвіл на затримання з метою приводу у зв`язку з його неодноразовими неявками на судові засідання без поважних причин.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність чітких ознак того, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_6 на свободу, а тому строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Крім наявності вищезазначених ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів оцінює також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання.

Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що не перевищує шістдесят днів.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 314, 331 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком дії до 23 березня 2021 року.
Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 23 березня 2021 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для виконання, прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури, обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику до відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_1

Суддя /підпис/ ОСОБА_2

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

Головуючий суддя