ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1293/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/279/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Власівка, Кегичівського району, Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 :
визнано винним та засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 24.07.2019 року приблизно о 15 годині перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов у домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_2 , де мешкав малознайомий йому ОСОБА_9 , 1956 р.н. Зустрівшись у дворі вищевказаного домоволодіння, на грунті раптово виниклих, особистих неприязних відносин, між ОСОБА_9 і ОСОБА_8 виник конфлікт, обумовлений відмовою ОСОБА_9 в притулку ОСОБА_8 у своєму володінні. Так, в ході конфлікту ОСОБА_8 кулаком лівої руки наніс ОСОБА_9 один удар в область тулуба справа, а кулаком правої руки один удар в обличчя, від якого потерпілий не утримався на ногах і впав на землю на правий бік. Після цього, ОСОБА_8 , маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , взяв у дворі фрагмент меблів, виготовлений з деревостружкової плити, та, утримуючи її в обох руках, стоячи над потерпілим, який лежав на землі на правому боці, усвідомлюючи протиправність своїх дій, і бажаючи настання смерті ОСОБА_9 , вказаним предметом з великою силою, зверху вниз, умисно наніс ОСОБА_9 не менше трьох ударів в область грудної клітини зліва, та не менше двох ударів в життєва важливий орган, а саме, в тім`яну, та ліву скроневу область голови. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий помер на місці. Таким чином, ОСОБА_8 виконавши усі дії, які вважав необхідними для заподіяння смерті ОСОБА_9 , з місця вчинення злочину зник.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №10-12/1487-м/19 від 19.08.2019 на трупі ОСОБА_9 встановлені наступні тілесні ушкодження:
- черепно-мозкова травма у вигляді вдавленого перелому кісток черепа у лівій скроне-тім`яній ділянці з розповсюдженням численних ліній переламу на кістки склепіння та основи черепа з формуванням уламків; крововиливів під оболонки головного мозку, забою ділянок головного мозку, крововиливів у шлункову систему головного мозку; забійних ран у лівій скроне-тім`яній та скроневій ділянках; крововиливів з внутрішньої поверхні м`яких покровів голови зліва в зоні ран та правій скроне-тім`яній ділянці; саден на обличчі зліва.
- окремі синці та садна на обличчі.
- травма грудної клітини у вигляді переламів 1-8 лівих ребер (супроводжувались розривами пристінкової плеври та розривами лівої легені, крововиливом у ліву плевральну порожнину); лівої лопаткової кістки; саден на грудній стінці зліва та ззаду зліва з крововиливами у підлеглі м`які тканини.
Черепно-мозкова травма з переламами кісток черепа, внутрішньочерепними крововиливами та забоями головного мозку, а також травма грудної клітини з численними переламами ребер та лопатки, з крововиливом у плевральну порожнину та розривами легені, кваліфікуються по критерію небезпеки для життя - як тяжкі тілесні ушкодження.
Окремі синці та садна кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я як легкі тілесні ушкодження, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Причиною смерті ОСОБА_9 стала тупа травма голови, яка супроводжувалась переламами черепа, внутрішньочерепними крововиливами, забоями головного мозку та порушенням мозкового кровообігу.
До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні відмовився від своєї апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок Московського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_8 , застосувати ст. 69 КК України та пом`якшити йому покарання. В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_8 вину визнав, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні, розкаявся, цивільний позов заявлено не було, раніше не судимий, сирота, батьки померли, на обліку у лікарів психіатрів та нарколога не перебуває.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, а саме.

Врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який скоїв особливо тяжкий злочин, раніше не судимий, не одружений, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем реєстрації не мешкав, за яким характеризується формально, сирота, має склад сім`ї дядька ОСОБА_10 . У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства, або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 перебуваючи в ставні алкогольного сп`яніння, скоїв особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, а також враховує те, що він ніде не працює, не одружений.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що призначене судом покарання обвинуваченому у вигляді 7 років позбавлення волі не можна вважати суворим, оскільки воно призначене у мінімальних межах передбачених санкцією статті.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, апеляційні вимоги захисника про можливість призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання із застосування ст.69 КК України є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2019 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: