Справа №345/1829/20
Провадження № 1-кп/345/319/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2020 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Калуша Івано-Франківської області та жителя АДРЕСА_1 , вдівця, із середньою освітою, не працюючого, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд -

встановив:
що до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001164 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України.
З обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення (проступок) вчинено за наступних обставин:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 19.00 год., перебував по місцю свого проживання в с. Завадка, Калуського району, Івано-Франківської області, де у нього виник конфлікт з малолітнім сином ОСОБА_6 , який виник з приводу вчинення останнім, на його думку, крадіжки речей. У ході даного конфлікту ОСОБА_4 , діючи умисно, на ґрунті виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, умисно наніс малолітньому ОСОБА_6 , два удари долонею правої руки в ліву ділянку обличчя та один удар в область спини. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 , малолітньому ОСОБА_6 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця та садна в ділянці обличчя зліва, синців та саден в ділянці спини, які згідно висновку експерта № 139 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень.
Суд розглядає дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, відповідно до якої, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку) визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене. Підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення (проступку) наведені в обвинувальному акті, просив суворо не карати.
Прокурор у судовому засіданні просила суд визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
Представник малолітнього потерпілого та обвинувачений не заперечили проти призначення покарання у виді штрафу, проте просили призначити його у мінімальному розмірі.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав вину у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини та щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності до ст. 67 КК України, немає, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений не судимий, на «Д» обліку у нарколога та психіатра не числиться, вдівець, має на утриманні двох малолітніх дітей, посередньо характеризується за місцем проживання, визнав вину та відсутність обставин, які обтяжують покарання. З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості кримінального правопорушеня (проступку), особу винного, позицію прокурора, що просила призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, позицію обвинуваченого та представника малолітнього потерпілого, які просили суд суворо його не карати та призначити покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у межах санкції вказаної статті у виді штрафу, з урахуванням його майнового стану.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 510,00 грн. (п`ятсот десять гривень).
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: