Справа №485/1292/20
Провадження №1-кс/485/306/20
УХВАЛА
іменем України

30 листопада 2020 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід її, як головуючої судді в розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

Згідно з ч. 3 ст. 35 КПК України вказане кримінальне провадження визначене для розгляду судді ОСОБА_3 .
Суддею ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід її, як головуючої судді у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000372 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого чт. 126-1 КК України. Заяву мотивує тим, що нею під час розгляду справи №485/998/20 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173 КУпАП надавалася оцінка обставинам, які є частиною інкримінованого ОСОБА_4 обвинувачення в даному кримінальному провадженні, вказане може викликати сумніви в її об`єктивності.
Учасники процесу в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши заяву, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Так, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду кримінального провадження незалежним і безстороннім судом, враховуючи той факт, що суддя ОСОБА_3 під час розгляду справи №485/914/20 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП досліджувала обставини, зазначені в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000372 та надавала їм оцінку, суд приходить до висновку, що заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 слід задовольнити.
Керуючись, ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Заяву судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_3 від розгляду судового провадження №485/1292/20 (провадження №1-кп/485/132/20) про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого чт. 126-1 КК України.
Матеріали кримінального провадження передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1