Ухвала

Іменем України
20 жовтня 2020 року
м. Київ
Справа № 148/7364/13-к
Провадження № 51-5927 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2020 року щодо нього,
встановив:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2019 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Шаргород та жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що судимостей не має,
засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна; за п.п. 1, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 постановлено рахувати з моменту його затримання, а саме з 11 липня 2013 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11 липня 2013 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 судові рішення щодо якого не оскаржуються.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2020 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 змінено. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11 липня 2013 року по 12 вересня 2019 року включно та з 08 квітня 2020 року по 15 липня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.

За обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій та детально викладених у вироку, ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він за попередньою змовою групою осіб на протиправне заволодіння чужим майном разом з ОСОБА_6 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 16 березня 2009 року о 23:30 год, прибувши на автомобілі, під керуванням особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, який залишився у транспортному засобі, до буд. АДРЕСА_2 та за допомогою сокири,зламавши вхідні двері, проникли до житлапотерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Реалізуючи спільний злочинний намір, направлений на заволодіння майном потерпілих, скоїли на них напад, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я останніх, шляхом нанесення потерпілим численних ударів кулаками в життєво важливі органи, а саме в органи голови та грудної клітки. Усвідомлюючи, що завдають їм особливих фізичних страждань, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на протиправне заволодіння майном потерпілих, діючи з особливою жорстокістю, умисно, з метою заподіяння смерті потерпілим, нанесли їм удари обухом сокири по колінах, а також багато численних ударів кулаками у голову, груди та живіт, діючи узгоджено, липкою стрічкою зв`язали їм руки, ноги та заклеїв рота і завдавши ще декілька ударів кулаками у голову, груди та живіт, заподіяли потерпілим тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що стоять в причинному зв`язку з їх смертю. Після чого, викрали грошові кошти потерпілих в сумі 320 грн та дві нагороди медалі та залишили будинок. Від спільних злочинних дій Потерпілий ОСОБА_7 того ж дня, помер у лікарні, а потерпіла ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.
У касаційній скарзі захисник просить ухвалу апеляційного суду з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність змінити, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України(в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII), зарахувати засудженому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 11 липня 2013 року по 15 липня 2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Обґрунтовуючи вимоги скарги захисник, вважає, що апеляційній суд, частково задовольняючи вимоги скарг засудженого та сторони захисту, на його думку, фактично застосував до засудженого Закон України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, чим вийшов за межі апеляційних вимог та погіршив становище засудженого.
Перевіривши доводи касаційної скарги захисника та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у ній мотивів, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення, кваліфікація його дій за п.п. 1, 4, 6. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та призначена міра покарання засудженому в касаційній скарзі захисником не оспорюються.

Доводи захисника у касаційній скарзі про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність через, те, що суд апеляційної інстанції неправильно на його думку, зарахував засудженому період строку попереднього ув`язнення у строк покаранная, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Крім того, відповідно до ч. 2 прикінцевих положень Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Як убачається зі змісту вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2019 року, постановляючи оскаржуваний вирок, суд, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України(в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахував ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11 липня 2013 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких, з наведенням відповідних доводів, просили оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, а саме зарахувати у строк відбуття покарання термін з 11 липня 2013 року по 15 липня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України(в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року).
Переглядаючи вирок суду за апеляційною скаргою захисника та засудженого апеляційний суд, частково задовольняючи вимоги сторони захисту, змінив вирок суду першої інстанції в частині. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України(в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахував засудженому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11 липня 2013 року по 12 вересня 2019 року включно та з 08 квітня 2020 року по 15 липня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Мотивуючи своє рішення апеляційний суд виходив з того, що, в даному кримінальному провадженні постановою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року скасовано ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 вересня 2019 року та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому вказаною постановою вирішено обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою останнього на певний строк. Крім того, судом враховано, що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2019 року переглядався апеляційною інстанцією і 12 вересня 2019 року за результатами апеляційного розгляду було постановлено ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 вересня 2019 року, якою залишено судове рішення без змін. Тому, оскільки з моменту постановлення ухвали Вінницького апеляційного суду від 12 вересня 2019 року в ОСОБА_5 закінчилось попереднє ув`язнення і розпочалось фактичне відбування призначеного судом покарання, суд прийшов до висновку, що засудженому необхідно додатково зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 11 липня 2013 року по 12 вересня 2019 року включно та з 08 квітня 2020 року по 15 липня 2020 року.
Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
Враховуючи, що засуджений ОСОБА_5 з 12 вересня 2019 року відбував за вироком суду першої інстанції покарання, а його попереднє ув`язнення закінчилось з моменту набрання вироком законної сили, тобто після проголошення ухвали апеляційного суду та почалось в період, після касаційного перегляду справи до постановлення нової ухвали апеляційним судом, то колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та вважає доводи захисника, про те, що суд мав зарахувати засудженому у строк покарання строк попереднього ув`язнення весь період з 11 липня 2013 року по 15 липня 2020 року, безпідставними.
Доводи захисника, що апеляційний суд, частково задовольняючи вимоги скарги засудженого та сторони захисту, на його думку, фактично застосував до засудженого Закон України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, чим вийшов за межі апеляційних вимог та погіршив становище засудженого, колегія суддів вважає помилковими, оскільки апеляційний суд в своєму рішенні посилався лише на ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, який поліпшує становище засудженого, а тому переглянув вирок суду першої інстанції в межах апеляційних вимог відповідно до ст. 404 КПК України.
Переглядаючи кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого та сторони захисту, суд детально перевірив викладені в апеляційних скаргах доводи, які є аналогічними доводам касаційної скарги захисника, та обґрунтовано визнав їх безпідставними, із зазначенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
Обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги захисника та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає, а тому колегія суддів касаційного суду вважає, що у відкритті касаційного провадження захиснику необхідно відмовити.
Керуючись положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 липня 2020 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3