Єдиний унікальний № 946/7782/20
Провадження № 1-кп/946/678/20
ВИРОК
Іменем України

18 грудня 2020 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5
розглянувши в залі суду в місті Ізмаїл Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001190, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, молдованин, громадянин України, освіта середня, офіційно не працює, не одружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 20 січня 2020 року, визнано винним ОСОБА_4 у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно- корисних робіт строком на 120 годин.

Так, 16 квітня 2020 року ОСОБА_4 у ДУ «Центр пробації» в Одеській області, особисто отримав направлення до сільської ради с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області для відбування суспільно корисних робіт, до сільської ради не прибув, направлення для відбуття адміністративного стягнення не надав.

У зв`язку з ухиленням від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, а саме невиходом на суспільно корисні роботи, більше двох разів протягом місяця без поважних причин, провідним інспектором Ізмаїльського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області 08 травня 2020 року відносно ОСОБА_4 складено протокол № 1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-2 КУпАП.

На підставі вказаного протоколу 27 травня 2020 року постановою Ізмаїльського міськрайонного суду, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 5 (п`ять) діб.

Після цього ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, злісно ухиляючись від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, а саме продовжуючи ухилення від відбування суспільно корисних робіт особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 183-2 КУпАП, тобто невихід на суспільно корисні роботи, вид якої визначений підприємством, установою, організацією, більше двох разів протягом місяця без поважних причин, не вийшов жодного разу на суспільно корисні роботи, та має 120 годин невідбутного строку суспільно корисних робіт.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 389-2 КК України, за ознаками злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

У судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні зазначеного злочину, щиро розкаявся в його вчиненні.

23 листопада 2020 року між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468,469,472,473 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

За умовами вказаної угоди від 23 листопада 2020 року прокурор та обвинувачений дійшли згоди, щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого, щодо беззастережного визнання висунутого обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні, а також покарання, яке повинний понести ОСОБА_4 за ст.389-2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1(один) рік зі звільненням на підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд також погоджується з кваліфікацією її дій за ознаками злочину, передбаченого ст. 389-2 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, санкцією ст. 389-2 КК України передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до двох років.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. При цьому суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 листопада 2020 року, укладену між прокурором, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншого.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.389-2 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання законної сили вироку відносно ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
СУДДЯ Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1