Справа № 305/1640/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/337/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:
Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши по кримінальному провадженні №0000157 від 23.05.2019 року у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в залі судових засідань Львівського апеляційного суду, апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2019 року,-

за участю учасників судового провадження:

обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7

встановила:

даною ухвалою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 23.05.2019 в ЄРДР за №0000157 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, прокурору відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області, для усунення недоліків.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема вказав, що як вбачається із наданого до суду обвинувального акту, потерпілими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у вчиненні якої обвинувачується ОСОБА_6 , є ОСОБА_8 , який загинув, та ОСОБА_9 , яка отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження. Проте у обвинувальному акті містяться відомості лише про потерпілу ОСОБА_9 . При цьому відомості про визнання потерпілими близьких родичів чи членів сім`ї ОСОБА_8 у обвинувальному акті відсутні. Таким чином суд вважав, що незазначення в обвинувальному акті анкетних даних усіх потерпілих є тим недоліком, без якого не може розпочатися судовий розгляд і вказаний недолік, згідно з нормами КПК України, може бути усунутий лише на стадії підготовчого судового засідання відповідно до процедури, визначеної ст. 314 КПК України.

Крім того, суд вказав, що дослідженням змісту обвинувального акту встановлено, що він містить відомості, що не передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, яка визначає чіткий та вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Так, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 в обвинувальному акті містяться посилання на висновки судово-медичних експертиз ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із зазначенням їх реквізитів, які відповідно до ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні, при цьому посилання на наявність будь-яких доказів у змісті обвинувачення, за загальними правилами КПК України є неприпустимим.

Таким чином, на думку суду першої інстанції, посилання в обвинувальному акті на докази, які можуть надаватись та досліджуватись виключно під час судового розгляду не відповідає та суттєво суперечить вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що слід зауважити на тому, що викладені обставини, а саме розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, фактично вже най цій стадії провадження ставить сторону захисту у нерівноправне у порівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню.

На вказану ухвалу прокурор ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 направити для розгляду до Рахівського районного суду на стадію підготовчого судового засідання.

В обґрунтування вказує, що у ході досудового розслідування 29.07.2019 р. слідчим вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого ОСОБА_9 та відповідно остання набула статусу потерпілого (пункт 20 Розділу II реєстру матеріалів досудового розслідування, що доданий до обвинувального акта).
Іншим особам пам`ятки не вручались та відповідно статусу потерпілого у даному кримінальному провадженні жодна інша особа не набула з урахуванням того факту, що ОСОБА_8 помер, а його близькі родичі та члени сім`ї заяв про їх залучення як потерпілих не подавали, незважаючи на вжиті стороною обвинувачення заходи.
Апелянт вважає, що за таких обставин, зазначення у обвинувальному акті анкетних відомостей лише потерпілої ОСОБА_9 відповідає вимогам законодавства, оскільки інші потерпілі у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 відсутні.
Крім того, вказує, що особа може бути визнаною потерпілим на будь-якій стадії кримінального провадження, у тому числі і судом під час судового провадження, у разі подання зацікавленими особами відповідних заяв.
Що стосується правомірності посилання у обвинувальному акті на докази, які можуть надаватися та досліджуватися виключно під час судового розгляду, то твердження суду про неприпустимість такого є невірним, на думку прокурора.
Оскільки, саме посилання на докази жодним чином не розкриває їх сутність, як це зазначено судом у абзаці 6 аркушу 3 ухвали, та тим більше не суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду. Із зазначеними доказами сторона захисту ознайомлена в ході відкриття матеріалів кримінального провадження, чим саме на думку суду порушено права сторони захисту, судом в ухвалі не обгрунтовано.
Зазначає, що про порушення своїх прав сторона захисту в судовому засіданні не заявляла, навпаки, просила призначити обвинувальний акт до розгляду, тому недоцільним видається повернення обвинувального акта прокурору в цьому випадку і з метою недопущення тяганини та забезпечення розумних строків, яке покладено ст. 28 КПК України саме на суд.
Вказує, що хоча суд при постановленні ухвали і посилається у мотивувальній її частині на заяву власника арештованого майна - ТОВ «АТП- 12629» про повернення речового доказу, однак таке питання судом вирішено взагалі не було.
Крім того, вирішуючи питання про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, судом не визначено строк для такого усунення.
Учасники даного кримінального провадження належним чином були повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не повідомили про поважні причини свого неприбуття, розгляд справи було призначено в режимі відеоконференції з Закарпатським апеляційним судом, за клопотанням прокурора справу неодноразово було відкладено, в судовому засідання 21.07.2020 р. прокурор повторно не з`явився, жодних клопотань про відкладення до суду подано не було, відтак на думку колегії суддів, з врахуванням положень ст. 405 КПК України, вимог ст. ст. 116 ч.1, 219 КПК України, апеляційний розгляд слід провести у відсутності учасників, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та захисника, які заперечили апеляційну скаргу, вказали, що судом прийнято правильне рішення, а апеляційну скаргу подано з метою затягування розгляду, прокурор неодноразово не з`явився в апеляційний суд для розгляду його апеляційної скарги, чим порушує право на розгляд справи в розумні строки, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно частини 4 статті 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України.

Згідно обвинувального акту в результаті ДТП 23.05.2019 р. близько 14.30 год. пасажир автобуса «БАЗ Еталон» моделі «А079.23» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_11 загинув, ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

На переконання колегії суддів, в своїй ухвалі суд першої інстанції вірно звернув увагу, зокрема, на те, що у обвинувальному акті містяться відомості лише про потерпілу ОСОБА_9 . При цьому відомості про визнання потерпілими близьких родичів чи членів сім`ї ОСОБА_8 у обвинувальному акті відсутні. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незазначення в обвинувальному акті анкетних даних усіх потерпілих є тим недоліком, без якого не може розпочатися судовий розгляд і вказаний недолік, згідно з нормами КПК України, може бути усунутий лише на стадії підготовчого судового засідання відповідно до процедури, визначеної ст. 314 КПК України.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнули б за собою скасування оскаржуваної ухвали.

Відтак, на переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги прокурора правильних висновків суду першої інстанції викладених в ухвалі, якою повернуто обвинувальний акт не спростовують, а тому таку слід залишити без задоволення, а ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2019 року, якою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 23.05.2019 в ЄРДР за №0000157 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, прокурору відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області, для усунення недоліків без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2019 року залишити без задоволення, а ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2019 року, якою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 23.05.2019 в ЄРДР за №0000157 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, прокурору відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області, для усунення недоліків без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4