22.12.20 Справа № 469/687/20
1-кп/469/192/20
У Х В А Л А
22 грудня 2020 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 , доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 07 грудня 2020 року № 014-0002815, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія МК № 249,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000249 від 17.07.2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , працює без офіційного оформлення, інвалідності не має, на утриманні одна непрацездатна особа, раніше судимого 05 квітня 2016 року Березанським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки, притягається до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,-
встановив:

На розгляді Березанського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000249 від 17.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Березанського районного суду Миколаївської області від 20.07.2020 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО м.Миколаєва строком на шістдесят днів, терміном дії до 15 вересня 2020 року (а.п.54-57), який ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 08 вересня 2020 року було продовжено до 08 листопада 2020 року (а.п.81-83).

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 терміном дії до 04 січня 2021 року (а.п.225-226).

У судовому засіданні 22 грудня 2020 року прокурор заявив письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів.

Заявлене клопотання прокурор обґрунтував тим, що кримінальне правопорушення, за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України та санкції ч.3 ст.185 КК України передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Знаючи тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 останній може переховуватись від суду.

Крім того, ОСОБА_5 притягається до кримінальної відповідальності за шістьма обвинувальними актами, які направлено до суду, за вчинення корисливих злочинів, у тому числі за вчинення злочину під час відбування іспитового строку.

Враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 , вагомість наданих доказів на обґрунтування наявної підозри, наявність інших кримінальних правопорушень щодо обвинуваченого, відсутність офіційного працевлаштування, прокурор вважає, що на даний час існує ризик переховування обвинуваченого від суду з метою ухилення від кримінального покарання та вчинення нових кримінальних правопорушень.

Більш м`яка міра запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, на думку прокурора, не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень по справі.

Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку прокурора, не є можливим у зв`язку з відсутністю у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків з особами, що заслуговують довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду.

Також, прокурор вважає, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає обвинуваченому вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватись від суду.

Посилаючись на наведені обставини прокурор зазначив, що заявлені раніше ризики, які могли б виправдовувати цілодобовий домашній арешт обвинуваченого не зменшились, у зв`язку з чим, необхідно обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 вважали клопотання прокурора необґрунтованим в частині продовження обвинуваченому дії цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, покладені на нього судом обов`язки не порушує та потребує коштів на проживання.

В зв`язку з цим, обвинувачений має намір влаштуватися працювати у свого знайомого, однак неофіційно.

Посилаючись на наведені обставини просили суд застосувати стосовно обвинуваченого нічний домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

За змістом положень ч.1-3 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000249 від 17.07.2020 року ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, в зв`язку з чим, з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України, у випадку визнання судом ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованого йому діяння, йому може бути призначене покарання у виді чотирьох років позбавлення волі (дві третини максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України).

Обгрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України встановлена слідчим суддею в Ухвалі від 20.07.2020 року, якою також встановлено наявність ризиків ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду і продовження злочинної діяльності.

Крім того, в ході судового розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000249 від 17.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, встановлено, що ОСОБА_5 притягається до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів за іншими обвинувальними актами, які знаходяться на розгляді як в Миколаївському районному суді Миколаївської області, так і в Березанському районному суді Миколаївської області (кримінальне провадження №0000734 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ст.185 КК України, кримінальне провадження №0000734 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, кримінальне провадження №0000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, кримінальне провадження №0000108 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України кримінальне провадження №0000096 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України), про що свідчать дані системи Д-3 Березанського районного суду Миколаївської області, і що не заперечує сторона захисту.

Згідно правової позиції, викладеної у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003) при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, наявність інших кримінальних проваджень щодо підозрюваного, відсутність офіційного працевлаштування, суд дійшов висновку, що на даний час ризики переховування обвинуваченого від суду з метою ухилення від кримінального покарання та вчинення нових кримінальних правопорушень не зменшились, і продовжують існувати (п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України).
Виходячи з наявності встановлених судом ризиків ухилення обвинуваченого від суду і продовження злочинної діяльності, тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відсутність осіб, які б поручились за його поведінку, суд вважає, що застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, і не буде запобігати встановленим судом ризикам.
В зв`язку з цим, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, і таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає безпідставним вимоги прокурора в частині покладення на ОСОБА_5 обов`язків повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця роботи, оскільки він на час розгляду даного клопотання не працює.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування стосовно обвинуваченого нічного домашнього арешту з метою надання ОСОБА_5 можливості заробляти на проживання, суд виходить з того, що стороною захисту не зазначено, куди конкретно, і на яку роботу, має намір офіційно працевлаштуватися обвинувачений, а також не наведено будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин.

Доводи сторони захисту щодо того, що обвинувачений має намір працевлаштуватися неофіційно, судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки чинним законодавством України заборонено нелегальне працевлаштування, тобто наймання працівника на роботу без укладання трудового договору.

За порушення зазначених вимог закону, зокрема передбачено адміністративну відповідальність за ч.3 ст.43 КУпАП.

Таким чином, суд вважає безпідставним зазначене клопотання сторони захисту, яке по суті обґрунтовується необхідністю участі обвинуваченого у діяльності, яка містить склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 181, ч.3 ст.331, ст.372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000249 від 17.07.2020 року, запобіжний захід застосований Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2020 року, у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобовязати обвинуваченого ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до прокурора, чи суду, у провадженні яких перебуває вказане кримінальне провадження.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 на строк до дати закінчення дії цієї ухвали включно такі процесуальні обов`язки:
- цілодобово не залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Ухвалу передати для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого.
У задоволенні клопотання прокурор в частині покладення на Хорунжина обов`язків повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця роботи відмовити.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та діє до 22 лютого 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: