Провадження № 1-кс/643/3418/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання слідчого Московського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002728 від 25.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), -

встановив :

Московським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002728 від 25.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

В ході досудового розслідування було встановлено, що в якості потерпілої було допитано ОСОБА_4 про обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення. В ході допиту остання повідомила, що 24.05.2020 вона перебувала у своїх друзів за адресою м. Харків, вул. Героїв Праці, 32. Вийшовши від друзів ОСОБА_4 разом із своєю подругою ОСОБА_5 направилась у бік будинку АДРЕСА_1 уздовж алеї.

Перебуваючи поблизу вказаного будинку на відстані 50 метрів до них підбіг раніше їм невідомий чоловік та схопив за ремінець сумки, яка висіла на плечі ОСОБА_4 .

Надалі, невідомий чоловік стягнув ОСОБА_4 її сумку та втік з місця вчинення кримінального правопорушення. В сумці потерпілої ОСОБА_4 знаходився належний їй мобільний телефон та документи. Мобільний телефон, який знаходився в сумці та належав ОСОБА_4 був чорного кольору, марка та модель «MEIZY M5C», ідентифікуючі ознаки імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 .

Окрім того, в якості свідка було допитано ОСОБА_6 , яка під час допиту повідомила, що в 20 числах травня 2020 року вранці вона перебувала в гостях у свого брата ОСОБА_7 , з яким також проживає її син ОСОБА_8 . У вказаний час та дату до її брата прийшов її син. Останній попрохав мати перевірити чи працює мобільний телефон, який він начебто знайшов на вулиці. Телефон, який ОСОБА_8 знайшов був чорного кольору марки «MEIZY». ОСОБА_6 у свою чергу до вказаного телефону вставила належну їй сім-карту з номером НОМЕР_3 . Перевіривши справність телефону ОСОБА_8 віддав у тимчасове користування свої матері вказаний мобільний телефон.

Також в якості свідка було допитано ОСОБА_7 , в якого безпосередньо проживає ОСОБА_8 . Останній під час допиту повідомив, що він дійсно бачив як його сестра користувалась мобільним телефоном чорного кольору марки «MEIZY». Крім того ОСОБА_7 повідомив, що вдома в нього знаходиться чохол від вказаного мобільного телефону із силікону, на пів прозорий, коричневого кольору.

22.07.2020 в ході проведення огляду місця події ОСОБА_7 добровільно видав вказаний вище чохол для мобільного телефону марки «MEIZY» співробітникам поліції.

Приймаючи до уваги, що вилучені речі та предмети будуть використані у кримінальному проваджені в якості речових доказів, з метою їх збереження в якості речових доказів та позбавлення можливості його знищення або переховування, слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, разом із клопотання надав заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі, клопотання підтримав.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні Московського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002728 від 25.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна здійснюється під час огляду, обшуку.

Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використовувалися як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 22.07.2020 в приміщенні службового кабінету № 3 СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів, 30, у громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,( місце проживання: АДРЕСА_2 , к.т. НОМЕР_4 ), а саме на силіконовий чохол на пів прозорий, коричневого кольору для мобільного телефону марки «MEIZY» який запаковано в паперовий конверт.

Зберігання майна зазначеного в п.п.1.1-1.3 визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19 листопада 2012 року №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1