Єдиний унікальний номер 205/6735/20
Єдиний унікальний № 205/1762/20
Провадження №1-кс/205/1229/20
УХВАЛА
02 вересня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене із прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному 31.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001762 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, без визначеного місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилався на необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

У своєму клопотанні слідчий посилається на те, що досудовим розслідування встановлено, що 31.08.2020 року приблизно о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився навпроти будинку № 3 по вулиці Перспективна в місті Дніпро, де у нього раптово виник кримінально-протиправний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме самокату рожевого кольору марки «Scooter», який належить раніше незнайомому малолітньому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, знаходячись у вище вказаному місці та час, ОСОБА_6 штовхнув малолітнього ОСОБА_7 , в результаті чого, останній впав на землю, та після чого, вихопив з рук малолітнього потерпілого самокат рожевого кольору марки «Scooter». Утримуючи викрадене майно, ОСОБА_6 намагався втекти з місця події, але виконати всіх дій, які останній вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, йому не вдалось з причин, які не залежали від його волі, так як його дії були припинені потерпілим.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та його дії кваліфікуються за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

Заслухавши думку прокурора , який підтримав клопотання і просив його задовольнити, обґрунтовуючи свою позицію наявними у вказаному кримінальному провадженні ризиками, вказаними у клопотанні, заслухавши пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання слідчого, дослідивши матеріали клопотання та наглядового провадження, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Із матеріалів наглядового провадження вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, та карається позбавленням волі на строк до 6 років.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання до 6 років позбавлення волі, враховуючи, що ОСОБА_6 не працевлаштований, визначеного місця проживання та стійких соціальних зв`язків не має, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів у кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, усі зазначені обставини, дають обґрунтовані підстави вважати недоцільним застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки це не зможе забезпечити недопущення ризиків для даного кримінального провадження, передбачених ст. 177 КПК України, а також, з урахуванням того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає доцільним не визначати розмір застави у кримінальному провадженні для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24:00 год. 28 жовтня 2020 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1