Справа №538/2184/20
Провадження №1-кп/549/4/21
ВИРОК
Іменем України

21 січня 2021 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи кримінальне провадження №0000408 від 02.10.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у с.Георгієвка, Курдайський район, Джамбульська область, Казахстан, проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимий:

-01 квітня 2014 року Обухівським районним судом Київської області за ч.1 ст.119 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 06.06.2014 на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році";

-24 квітня 2015 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.122, ч.1 ст.125, ч.2 ст.289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 19.03.2020 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК, ч.3 ст.186 КК України,

установив:

1. Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, 01.10.2020, близько 16 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого тимчасового проживання у АДРЕСА_2 , виявив мобільний телефон марки Samsung galaxy A10 c/н НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , яким вирішив заволодіти.

Переконавшись, що його дії носять таємний характер, а саме те, що присутні у квартирі ОСОБА_8 знаходиться у іншій кімнаті, а ОСОБА_9 на балконі квартири палить, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання таємно викрав мобільний телефон марки Samsung galaxy A10 c/н НОМЕР_1 з чохлом, який знаходився у спальній кімнаті, загальною вартістю 2 732,33 грн, після чого разом із викраденим залишив житло.

У подальшому ОСОБА_6 викраденим розпорядився на власний розсуд, реалізувавши його до Ломбардного відділення № НОМЕР_2 Повного товариства «Ломбард 9999» ОСОБА_10 і Компанія", розташованого у м.Лохвиця Полтавської області.

Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обвинувачений ОСОБА_6 вину свою не визнав і суду показав, що він дійсно з травня 2020 року проживав у АДРЕСА_2 , власником якої є чоловік на ім`я ОСОБА_11 , який проживає у селищі Чорнухи. Через спільних знайомих останній дізнався, що він шукає квартиру, оскільки до нього повинна приїхати дочка, і запропонував пожити без оплати, але за проведення ним ремонтних робіт у селищі Чорнухи. Обвинувачений на той момент проживав у с.Яшники Лохвицького району і вважав, що дитині не буде цікаво у селі. В подальшому, а саме у липні 2020 року, Назім спитав у нього, чи не буде він проти, якщо з ним будуть проживати два чоловіки. Він не заперечував. Ці чоловики - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проживали з ним, не працювали, сиділи постійно вдома, розмовляли між собою азербайджанською мовою, їх він забезпечував продуктами харчування.

01 жовтня 2020 року близько 17-00 год ОСОБА_9 попросив його віднести терміново телефон у ломбард, оскільки він працює до 17-00 години. Цей телефон він забрав з ломбарду два дні назад. Він запитав у нього, чи знає про це ОСОБА_8 , який відпочивав у іншій кімнаті. ОСОБА_9 відповів, що знає. Він неодноразово на прохання останніх здавав до ломбарду телефон, оскільки у них були проблеми з документами. Останні взагалі все вирішували разом. ОСОБА_8 користувався синім телефоном, а ОСОБА_9 - чорним, у викрадені якого його обвинувачують. Телефон йому дав безпосередньо ОСОБА_12 . Він встиг до закриття здати телефон у ломбард, отримав 1500 гривень, придбав продукти харчування, приніс гроші до квартири. Одну тисячу залишив собі, оскільки вважає, що останні винні йому гроші, 500 гривень віддав ОСОБА_9 . Останній був у стані алкогольного сп`яніння, міг бути агресивний через свій стан, тому він пішов з квартири. До своєї сестри ОСОБА_13 прийшов близько 22-00 години, де переночував. Квитанцію з ломбарду зберігав при собі, оскільки його забрати міг тільки він, а сім-картку забув віддати. Будь-яких речей у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не викрадав. Вважає, що його обумовлюють через 1 000 гривень, які він залишив собі. Якщо б він викрав телефон, то не здавав до ломбарду.

Потерпілий ОСОБА_8 у режимі відеоконференції з Московським районним судом м.Харків суду показав, що він разом з ОСОБА_9 та обвинуваченим проживав у АДРЕСА_2 . Власник квартири - їх знайомий, який проживає у смт.Чорнухи, повідомляв їм, що вони будуть проживати разом з обвинуваченим.

01 жовтня 2020 року близько 16-00 год він відпочивав, а в іншій кімнаті перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . Він почув крик. Увійшовши до кімнати побачив, що ОСОБА_9 зачинений на балконі. Він відкрив йому двері, а той повідомив, що ОСОБА_14 його обманув - закрив на балконі, коли ОСОБА_12 курив, викрав мобільний телефон та пішов. Телефон знаходився на ліжку, на дивані. ОСОБА_9 бачив, як обвинувачений викрадав телефон. Вони телефонували Назіму, щоб той зателефонував сестрі обвинуваченого, думали, що він поверне телефон. Не заперечує, що вони просили обвинуваченого здати телефон у ломбард, проте два рази останній їх обманював. З ломбарду телефон забирав з ОСОБА_6 . Також показав, що цей телефон він подарував Азаду, який ним і користувався.

Свідок ОСОБА_15 експерт-оцінювач Повного товариства «Ломбард «9999» ОСОБА_10 і компанія», суду показала, що 01.10.2020 чи 02.10.2020, точно не пам`ятає, обвинувачений приніс до ломбарду телефон Самсунг чорного кольору, сенсорний. Вона його оцінила, повідомила ОСОБА_6 суму, яка його влаштовувала 1 500 грн. Перед цим обвинувачений також приносив цей телефон, забирав.

Свідок ОСОБА_13 рідна сестра обвинуваченого, суду проказала, що з травня 2020 року до його арешту у жовтні 2020 року останній проживав на квартирі у АДРЕСА_2 , власником якої є чоловік на ім`я ОСОБА_11 , який проживає у селищі Чорнухи. Вона знайома з ним як з власником цієї квартири. Були випадки, коли він давав їй ключ для передачі його ОСОБА_6 , телефонував їй, коли не могли додзвонитись обвинуваченому.

У кінці вересня 2020 року їй телефонував ОСОБА_11 та питав про місцезнаходження Степана. Повідомив, що його просили телефон віднести до ломбарду, а його немає. Просив переказати, щоб він телефон віддав або гроші. У ОСОБА_6 був паспорт, тому здавали телефон на нього. Вона працює поваром у кафе і її брат часто до неї заходив обідати. В той день він також був у неї, обідав. Вона повідомила ОСОБА_11 , що обвинувачений біля неї, а після зміст розмови переказала обвинуваченому. Той поїв та пішов. Більше з приводу телефону їй не дзвонили. Знала від ОСОБА_6 , що він здавав телефон до ломбарду.

З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію видно, що ОСОБА_8 подав заяву про викрадення чоловіком на ім`я ОСОБА_14 мобільного телефону Samsung galaxy A10 чорного кольору, з чохлом чорного кольору, загальною вартістю 5 250 грн (т.1, а.п.138-139).

На підставі заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального проступку було внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000411 від 02.10.2020, за фактом того, що 01.10.2020 близько 16 години, ОСОБА_6 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , таємно викрав мобільний телефон марки Самсунг А10 із чохлом, який належить ОСОБА_8 , заподіявши останньому майнову шкоду на суму 2 732,33 грн, ЖЕО №4003 від 02.10.2020.

Попередня правова кваліфікація - ч.1 ст.185 КК України (т.1, а.п.92).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 02.10.2020, за адресою: АДРЕСА_2 , та фототаблиць до нього, з посиланням на ОСОБА_8 вказано місце, де було викрадено телефон тумбочка для телевізора у приміщенні кімнати. Обстановка у кімнаті не порушена (т.1, а.п.141-142).

З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 13.11.2020 та фототаблиць до нього видно, що ОСОБА_8 серед пред`явлених мобільних телефонів впізнав телефон Samsung galaxy A10 під номером два, який викрадений 01.10.2020 у АДРЕСА_2 , за зовнішніми ознаками: незначних потертостях, захисному склу та кольору телефону (т.1, а.п.158-162).

З сертифікації до Договору 1,2 №03320884 від 01.10.2020, яка була виявлено під час обшуку затриманої особи - ОСОБА_6 , видно, що обвинувачений 01.10.2020 о 17 год 01 хв здав до Повного товариства «Ломбард «9999» Сіренко Ю.С. і компанія», розташованого у м.Лохвиця по вул.Героїв України,13/2, мобільний телефон марки Samsung galaxy A10 c/н НОМЕР_1 , виплачено - 1 500 грн (т.1, а.п.116-120, 121).

Як вбачається з протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 14.10.2020, на підставі ухвали слідчого судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 13.10.2020, з ломбардного відділення №33 у м.Лохвиця вилучено мобільний телефон марки Samsung galaxy A10 c/н НОМЕР_1 (т.1, а.п.145-146)

З фототаблиць до протоколу затримання ОСОБА_6 від 02.10.2020 видно, що під час особистого огляду ОСОБА_6 було вилучено мобільний телефон Нокіа 105SS2019 Black IMEI: НОМЕР_3 , сім-карту до телефону (т.1, а.п.119).

Згідно з висновком експерта №2236 від 20.10.2020, ринкова вартість мобільного телефону марки Samsung galaxy A10s c/н НОМЕР_1 на час проведення експертизи може становити 2 433 грн 33 коп (т.1, а.п.150-156).

Відповідно до товарного чеку, вартість чохла телефон марки Samsung становить 299 грн (т.1, а.п.157).

Допитавши обвинуваченого, потерпілого та свідків, дослідивши інші надані сторонами докази, суд, діючи відповідно до ст.377 КПК України в межах висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті від 23.11.2020, даючи оцінку кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про необхідність виправдання обвинуваченого у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, виходячи з такого.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором.

Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленому в ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст.84 КПК України).

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним Кодексом України (ст. 85, ст. 86 КПК України).

Згідно із статтею 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Відповідно до ст.ст.92,94,17 КПК України обов`язок доказування обставин злочину, передбаченихстаттею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного судуУкраїни №9 від 1 листопада 1996 року «Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина п`ята ст.9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, суд оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

У своєму рішенні від 21 жовтня 2011 року у справі «Коробов проти України» (заява №39598/03, п.65) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Конструктивними ознаками оцінки доказів «поза розумним сумнівом» відповідно до рішень у справі «Чміль проти України» (Chmil v. Ukraine), № 20806/10, ECHR, 2015, п.70, «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), № 16437/04, ECHR, 2008, п.43, «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), № 42310/04,ECHR, 2011, п.150, є обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпцій; ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; чіткими; взаємоузгодженими.

В силу ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у випадках, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому як обвинувальний, так і виправдувальний вирок повинен бути мотивований судом.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Процесуальний закон також не допускає включення у вирок формулювань, які ставлять під сумнів невинуватість виправданого.

Частина перша ст.185 КК України визначає крадіжку як таємне викрадення чужого майна.

Із суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками крадіжки є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з матеріалами кримінального провадження потерпілим у цьому провадженні є ОСОБА_8 .

Разом з тим, відповідно до показів ОСОБА_8 у судовому засіданні, мобільний телефон він подарував ОСОБА_9 , який ним і користувався, тобто не був власником майна, а передав зазначене майно у власність іншій особі.

При цьому під час судового розгляду заявляє про крадіжку обвинуваченим також іншого майна одягу та взуття, під час досудового розслідування вказував на те, що мобільний телефон під час крадіжки знаходився на тумбочці біля телевізора (фототаблиця до протоколу огляду №4, а.п.144 зворотній бік), а під час судового засіданні на дивані).

Згідно з ч.1 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

З урахуванням наведеного, позиції обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою причетність до цього кримінального проступку категорично заперечує, суд вважає, що досліджені докази не свідчать про доведеність вини обвинуваченого у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, поза розумним сумнівом, оскільки не є переконливими, чіткими і узгодженими між собою, а інших стороною обвинувачення не надано.

Доводи обвинуваченого про те, що його дії не є кримінальним правопорушенням, він не вилучав таємно телефон і не мав корисливого мотиву, а діяв у інтересах володільця майна за його згодою, стороною обвинувачення не спростовані.

Його покази узгоджуються з показами потерпілого в частині того, що користувачем телефону був ОСОБА_9 і ОСОБА_6 раніше здавав телефон до ломбарду, сертифікацією до Договору 1,2 №03320884 від 01.10.2020, укладеного о 17 год 01 хв, показами свідка ОСОБА_15 щодо неодноразовою здачею обвинуваченим телефону до ломбарду.

Згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_6 суд тлумачить на його користь.

З огляду на вищевикладене кримінальне провадження не містять достатніх доказів для доведення вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

При цьому необхідно зазначити, що відповідно до ч.3 ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Однак, під час судового провадження стороною обвинувачення не було забезпечено явку в судове засідання свідка ОСОБА_9 .

При цьому стороною обвинувачення було повідомлено, що ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 проживав тимчасово, на час розгляду кримінального провадження в суді за вказаною адресою відсутній, перебуває за кордоном, не заперечували проти розгляду кримінального провадження за його відсутності.

Крім того необхідно зазначити, що вжиття судом активних дій для забезпечення явки свідків обвинувачення, суперечить засаді об`єктивності та неупередженості суду, відображеної, зокрема, у частині 6 статті 22 КПК України.

Таким чином надані стороною обвинувачення докази не доводять поза розумним сумнівом наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КПК України.

2. Крім того, ОСОБА_6 , 02 жовтня 2020 року, близько 12 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою відкритого викрадення чужого майна, прибув до належного ОСОБА_16 будинку, розташованого по АДРЕСА_4 .

Виявивши, що будинок зачинений, а потерпіла знаходиться у житлі, обвинувачений, реалізуючи виниклий злочинний умисел на відкрите заволодіння майном, використовуючи металевий предмет відкрив вікно до будинку та через віконний отвір проник до нього, де діючи умисно, повторно, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, відкрито, шляхом виривання з руки ОСОБА_16 , яка розмовляла в цей момент по телефону, заволодів мобільним телефоном марки Nokia 105 SS 2019 Black IMEI: НОМЕР_3 з сім-картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_4 , загальною вартістю 348,33 грн, після чого разом з викраденим залишив місце вчинення злочину.

Обвинувачений свою вину у цьому злочині не визнав і показав, що дійсно 26.09.2020 приїхав до села Свирідівка Лохвицького району, відвідав свою мачуху ОСОБА_17 , якій сказав, що зла на неї через смерть батька не тримає, поговорив та пішов до магазину.
У нього не було грошових коштів, проте господар магазина його знав і він, залишивши телефон, таким чином придбав продукти харчування та пішов до своєї тітки ОСОБА_16 , де проживав чотири дні - 26,27,28,29 вересня 2020 року. Остання надала йому свій старий телефон, він вставив свою сім-картку і користувався ним. Зазначив, що протягом цього часу виводив тітку з запою.
29 вересня 2020 року його викликали на роботу до м.Лохвиця. 30 вересня 2020 року зранку поїхав у м.Лохвиця, проте плитки не було і він цього ж числа повернувся до села Свиридівка, де ночував у потерпілої.
Вночі його розбудили поліцейські, які повідомили, що він закрився у будинку і не впускає тітку. Остання перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Вони побачили, що все гаразд, розвернулись і поїхали. ОСОБА_16 просила у нього пробачення.
01 жовтня 2020 року на його прохання двоюрідний брат ОСОБА_18 відвіз його до м.Лохвиця. Переночувавши у сестри, 02.10.2020 він поїхав до с.Свиридівка, де заходив до ОСОБА_17 , оскільки шукав свій жилет, після чого пішов до потерпілої за своєю сім-карткою, яку він забув забрати.
Вони разом з ОСОБА_16 шукали телефон з його сім-карткою, з її телефону дзвонили на нього, проте він був виключений. Телефон взяв за згодою потерпілої. В цей час зателефонував брат ОСОБА_18 і попросив зустрітись, бути на зв`язку. Він повідомив брата, що буде чекати його біля кладовища, де вживав алкогольні напої. Телефон потерпілої взяв з собою для здійснення необхідних дзвінків. Остання не заперечувала. З Костею вони зустрілись, вживали пиво, він намагався повернути телефон йому, проте брат казав, щоб він телефон залишив при собі. Раптом приїхали працівники поліції, окружили його, затримали і через дві години привезли до відділу поліції. Алкогольні напої він в цей день він вживав коли вже був на кладовищі.
Вказує на те, що потерпіла та її син ОСОБА_18 обумовлюють його, останні домовились між собою, оскільки після того, як потерпіла викликала поліцію, він висловив все, що про неї думає стосовно будинку, де він колись проживав, який потерпіла занехаяла, способу її життя.
Крім того зазначив, що дійсно, ОСОБА_17 також викликала поліцію, проте вона його невірно зрозуміла, оскільки він роз`яснював їй відповідальність за доведення до самогубства.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_16 суду показала, що 02.10.2010 близько 12 години їй зателефонувала ОСОБА_17 мачуха обвинуваченого ОСОБА_6 , її племінника, і повідомила, що останній йде до неї, каже - тікай з дому.
Вона зачинила двері, ОСОБА_14 був вже у неї у дворі. Почала телефонувати сину, який проживає у с.Лука Лохвицького району, казала, що обвинувачений лізе до будинку. ОСОБА_6 в цей час стукав у двері, потім у залі викруткою відкрив вікно, заліз через нього до будинку, вирвав у неї з рук телефон і помахав викруткою перед нею. Вона в цей момент сиділа на табуреті у кухні. Обвинувачений був або в стані алкогольного сп`яніння або в неадекваті. Вона не була твереза, але й не п`яна. Про телефон казав, що він йому потрібний, говорив, що буде чотири трупи. Вийшов через двері будинку і побіг. Телефон їй подарували невістка з сином.
Крім того зазначила, що дозволу на проживання обвинуваченому не надавала. Перед цим він проживав у неї чотири дні, все було добре. Коли повернувся з роботи почав бушувати, виганяв її з будинку, вона викликала поліцію, ночувала у сусідів. Був агресивний, казав, що він бос. 01 жовтня 2020 року її син відвіз ОСОБА_6 у м.Лохвицю, просив, щоб він не чіпав її. Телефоном тоді йому давала користуватись, а якщо не давала він брав сам. Будинок, в якому вона проживає і є власником обвинувачений вважає своїм.
Свідок ОСОБА_19 суду показав, що в обід 02.10.2020 йому зателефонувала потерпіла ОСОБА_16 - його мати, каже - біда. Він почув крики і телефон виключився. Покинувши всі свої справи він поїхав до потерпілої. Таке було вже не перший раз. Коли приїхав мати повідомила, що його двоюрідний брат ОСОБА_6 забрав телефон і пішов. Цей телефон марки Nokia 105 SS 2019 його подарунок потерпілій. Він телефонував йому на вказаний телефон, проте останній збивав. Коли приїхала поліція він перебував з матір`ю у дворі. В подальшому ОСОБА_6 передзвонив йому. На його прохання віддати телефон останній відмовив, казав, що він йому потрібен, зрозумілих пояснень щодо вчиненого не надавав. Зазначав, що ним управляє вища сила, тому він таке і вчиняє. ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Він коли п`яний завжди переходить на російську мову, стає агресивним. Домовились зустрітись біля кладовища. Розмовляли близько пів години, пили пиво, повідомлив Степана про виклик поліції. Останній казав йому, що він зайшов у магазин, забрав його телефон і поклав гроші. Телефон був закладений за продукти. В подальшому приїхали працівники поліції і забрали ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_20 суду показала, що є рідною сестрою обвинуваченого по батькові. Зі слів її матері ОСОБА_17 їй відомо про те, що ОСОБА_6 виганяв її з будинку, казав, що буде в ньому жити, погрожував розправою, до самогубства її доведе. Вважає ОСОБА_17 винною у смерті батька, який позбавив себе життя. Поліція приїжджала, забирала його. Про вчинення крадіжки телефону у потерпілої їй також відомо зі слів матері, яка їй повідомила, що попереджала ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_14 йде до неї, а потім не могла їй додзвонитись, а слухавку брав обвинувачений.
Свідок ОСОБА_17 суду показала, що ОСОБА_6 є сином її покійного чоловіка. 02 жовтня 2020 року в обід до неї зайшов ОСОБА_6 , який був агресивний, погрожував.
Перед цим ОСОБА_6 також заходив до неї: перший раз тверезий, другий п`яний, виганяв з будинку. Їй відомо зі слів потерпілої, що він її ображав, за ноги тягав.
Коли він пішов від неї в сторону будинку ОСОБА_16 , вона їй зателефонувала і попередила, що ОСОБА_14 йде до неї. Остання відповіла, що обвинувачений вже у неї у дворі, вона закрила двері і буде телефонувати сину. В подальшому на її дзвінок відповів обвинувачений, впізнала його по голосу. Розмовляти з ним не стала. Думала, що він взяв телефон, а потім покладе. Через 10 хвилин він знову взяв телефон. Вона зрозуміла, що у обвинуваченого телефон ОСОБА_16 .
Перед тим, як він доходив до будинку, потерпіла просила її викликати поліцію. Коли вона приїхала з поліцією, ОСОБА_16 відкрила будинок, її трусило. Повідомила, що ОСОБА_14 вліз через вікно.
Свідок ОСОБА_13 сестра обвинуваченого ОСОБА_6 , суду показала, що про крадіжку телефона вона дізналась зі слів потерпілої. Вважає, що остання обумовлює Степана, оскільки є хворою людиною, вживає спиртні напої, у зв`язку з чим може робити скандали, телефонувати і ображати. Степан був її любимчиком, він брав гостинці, пляшку і йшов до неї у гості. Казав, що якщо я не прийду, тітка образиться. Також повідомляв їй, що потерпіла його не впізнає, змішує таблетки і алкоголь. Степан руку на жінку ніколи не піднімав. Після звільнення з місць позбавлення волі спочатку йому допомагала вона, а потім він став підробляти по ремонтах. Телефон, який обвинувачений залишив у магазині у с.Свиридівка, викупила вона. Номер мобільного телефону тітки закінчується на "881".
З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.10.2020 вбачається, що ОСОБА_16 подала заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , а саме про те, що 02.10.2020 близько 12 год по АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 , який проник через вікно до будинку заявниці та відкрито заволодів телефоном марки Nokia 105 НОМЕР_5 із сім-картою оператора зв`язку № НОМЕР_6 , на суму близько 400 гривень (т.1, т.1 а.п.94).

На підставі заяви ОСОБА_16 про вчинення злочину, 02.10.2020 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000040, за фактом того, що 02.10.2020 близько 12 години, по АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 шляхом відкриття вікна будинку ОСОБА_16 , через отвір у вікні проник до середини та відкрито із рук ОСОБА_16 заволодів її мобільним телефоном марки Нокіа 105SS2019 Black, після чого разом із ним залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Попередня правова кваліфікація ч.3 ст.186 КК України (т.1, а.п.93).

З протоколу огляду місця події від 02.10.2020, та фототаблиць до нього, проведеного з 14-05 год по 15-14 год, видно, що під час огляду господарства ОСОБА_16 по АДРЕСА_1 на підвіконні знаходяться залишки бруду та землі, вікно у спальні №1 на момент огляду не замкнене, замикаючі пристрої вікна в положенні відкрито, вікно має пошкодження у виді отворів діаметром до 0,6 см (т.1, а.п.96-107).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 19.11.2020 вбачається, що потерпіла в присутності понятих детально розповіла і продемонструвала при яких обставинах і яким саме чином обвинувачений проникав до її будинку 02.10.2020 у с.Свиридівка та здійснив відкрите викрадення телефону марки Nokia 105 SS 2019 Black з сім-картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_4 (т.1, а.п.113-115).

Аналогічне потерпіла показала під час судового засідання.

З протоколу затримання ОСОБА_6 від 02.10.2020 та фототаблиць до нього видно, що під час обшуку ОСОБА_6 було виявлено та вилучено мобільний телефон Нокіа 105SS2019 Black IMEI: НОМЕР_3 , сім-карту до телефону (т.1, т.1 а.п.119).

Відповідно до висновку №149 від 02.10.2020 комунального некомерційного підприємства «Лохвицька районна лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, ОСОБА_6 о 21 год 55 хв 02.10.2020 знаходився в стані алкогольного сп`яніння (1,33‰) (т.1, а.п.122).

За висновком товарознавчої експертизи №2153 від 07.10.2020, вартість мобільного телефону марки Нокіа 105SS2019 Black IMEI: НОМЕР_3 на час проведення експертизи становить 348 грн 33 коп (т.1 а.п.131-137).

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілу та свідків, дослідивши матеріали справи, суд, за встановлених обставин, діючи відповідно до ст.377 КПК України в межах висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті від 23.11.2020, даючи оцінку кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України доведено поза розумним сумнівом, а до його показань відноситься критично, як обрану ним позицію захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене або її пом`якшити.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло.

З огляду на те, що за епізодом від 01.10.2020 обвинуваченого виправдано, дані про те, що ОСОБА_6 раніше вчинив будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185, 186, 189-191 КК України або статтями 187, 262 цього Кодексу, повторність підлягає виключенню із пред`явленого обвинувачення.

Покази обвинуваченого спростовуються сукупністю наведених у вироку доказів показанням потерпілої, свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , дослідженими судом письмовими доказами, які узгоджуються між собою і суперечностей не містять, а тому покладаються судом в основу обвинувального вироку.

Вказані докази у своїй сукупності, динаміці та взаємозв`язку є цілком логічними і послідовними.
До показів свідка ОСОБА_13 суд відноситься критично та не бере їх до уваги, оскільки її покази спростовуються іншими дослідженими судом доказами, які сумнівів у суду не викликають.

При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.
ОСОБА_6 раніше судимий, офіційно не працює, не перебуває на Д-обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра, постійного місця проживання немає.

При цьому суд не бере до уваги довідку-характеристику від 02.10.2020 стосовно ОСОБА_6 , оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що обвинувачений вчиняє у селі хуліганські дії, займається дрібними крадіжками.

Обставини, які пом`якшують покарання, відсутні.
Обставин, які обтяжують покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведене в сукупності, обставини вчиненого злочину, вартості викраденого майна, думку потерпілої, суд дійшов висновку, що виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень ОСОБА_6 можливе лише в умовах позбавлення волі, а менш сурові види покарання не забезпечать таких цілей, оскільки він маючи непогашену та не зняту судимість через незначний проміжок часу після звільнення з місць відбування покарання у виді позбавлення волі знову вчинив тяжкий злочин, належних висновків не зробив і на шлях виправлення не став, тобто має стійку антисоціальну поведінку, підвищену суспільну небезпеку та потребує ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене, враховуючи існування обґрунтованого ризику вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, враховуючи вид призначеного покарання, з метою виконання вироку підстав для зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу немає.

Згідно з ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обвинуваченого було затримано о 16-05 годині 02 жовтня 2020 року в приміщенні Лохвицького відділу поліції (т.1 а.п.116-118).

З огляду на викладене, вирішуючи питання зарахування строку перебування під вартою, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини (справа «Де Вільде, Оомс і Версип проти Бельгії»), відповідно до якої момент, з якого починається обмеження свободи особи, починається не з часу коли її доправили до дільничного відділку чи документально оформили затримання, а з часу, «коли особа не є вільною у пересуванні» і «не може вільно покинути певне, визначене владою місце».

Як встановлено в ході судового розгляду ОСОБА_6 був фактично затриманий працівниками поліції у с.Свиридівка Лохвицького району близько 14-00 години 02 жовтня 2020 року, після чого доправлений до відділу поліції.

Захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна, який застосований ухвалою слідчого судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.10.2020 відносно телефону марки Нокіа 105SS2019 Black IMEI: НОМЕР_3 з сім-картою з номерними позначеннями НОМЕР_7 ; дві сім-карти оператора зв`язку з маркувальними позначеннями НОМЕР_8 , Azercell; договір №03320820 від 13.09.2020 про реалізацію предмета застави: ланцюга і хрестика; договір №03320884 від 01.10.2020 про реалізацію предмета застави: мобільного телефону марки Samsung galaxy A10s c/н НОМЕР_1 , підлягає скасуванню (т.1, а.п.125).

В силу ст.100 КПК України після набрання вироком суду законної сили речові докази:

1)телефон марки Нокіа 105SS2019 Black IMEI: НОМЕР_3 з сім-картою з номерними позначеннями НОМЕР_7 , які зберігаються у камері зберігання речових доказів Лохвицького ВП (а.п.124) повернути потерпілій ОСОБА_16 ;

2) мобільний телефон марки Samsung galaxy A10s c/н НОМЕР_1 , який зберігається під зберігальною розпискою у ОСОБА_8 , повернути законному володільцю, заставодержателю - ломбардне відділення № НОМЕР_2 Повного товариства «Ломбард «9999» Сіренко Ю.С. і Компанія», розташованого у м.Лохвиця по вул.Героїв України,13/2 (місцезнаходження Повного товариства «Ломбард «9999» Сіренко Ю.С. і Компанія»: 04080, м.Київ, вул.Межигірська, б.82 А, корп.3, прим.4);

3) договір №03320820 від 13.09.2020 про реалізацію предмета застави: ланцюга і хрестика; договір №03320884 від 01.10.2020 про реалізацію предмета застави: мобільного телефону марки Samsung galaxy A10s c/н НОМЕР_1 зберігати в матеріалах кримінального провадження;

4) дві сім-карти оператора зв`язку з маркувальними позначеннями НОМЕР_8 , Azercell, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Лохвицького ВП- передати законному володільцю - ОСОБА_9 (а.п.124).

Згідно з ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави 653 грн 80 коп процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експертів. (т.1,а.п.130).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді у 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 21 січня 2021 року, до якого зарахувати строк досудового тримання під вартою з 14 години 02 жовтня 2020 року по 20 січня 2021 року включно.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.10.2020 відносно телефону марки Нокіа 105SS2019 Black IMEI: НОМЕР_3 з сім-картою з номерними позначеннями НОМЕР_7 ; дві сім-карти оператора зв`язку з маркувальними позначеннями НОМЕР_8 , Azercell; договір №03320820 від 13.09.2020 про реалізацію предмета застави: ланцюга і хрестика; договір №03320884 від 01.10.2020 про реалізацію предмета застави: мобільного телефону марки Samsung galaxy A10s c/н НОМЕР_1 .

Після набрання вироком законної сили речові докази:
1)телефон марки Нокіа 105SS2019 Black IMEI: НОМЕР_3 з сім-картою з номерними позначеннями НОМЕР_7 , які зберігаються у камері зберігання речових доказів Лохвицького ВП повернути потерпілій ОСОБА_16 ;

2) мобільний телефон марки Samsung galaxy A10s c/н НОМЕР_1 , який зберігається під зберігальною розпискою у ОСОБА_8 , повернути законному володільцю, заставодержателю - ломбардне відділення № НОМЕР_2 Повного товариства «Ломбард «9999» Сіренко Ю.С. і Компанія», розташованого у м.Лохвиця по вул.Героїв України,13/2 (місцезнаходження Повного товариства «Ломбард «9999» Сіренко Ю.С. і Компанія»: 04080, м.Київ, вул.Межигірська, б.82 А, корп.3, прим.4);

3) договір №03320820 від 13.09.2020 про реалізацію предмета застави: ланцюга і хрестика; договір №03320884 від 01.10.2020 про реалізацію предмета застави: мобільного телефону марки Samsung galaxy A10s c/н НОМЕР_1 зберігати в матеріалах кримінального провадження;

4) дві сім-карти оператора зв`язку з маркувальними позначеннями НОМЕР_8 , Azercell, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Лохвицького ВП, передати законному володільцю - ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 653 гривні 80 копійки.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1