Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/2323/2020 Справа № 641/9098/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000584 від 17.11.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання прокурора в обґрунтування якого прокурор посилається на те, що в проваджені СВ Слобідського ВП ГУ Національної поліції в Харківські області перебувають матеріали кримінального провадження № 000584 від 17.11.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 16.11.2020 до ЧЧ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 16.11.2020 о 14:03 год. за адресою: м. Харків, вул. Ромашкіна, 1 Термінал А працівник прикордонної служби виявив громадянку Марокко, яка при собі має паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ознаками підробки.

17.11.2020 відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000584 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 16.11.2020 у пункті пропуску «Харків» за адресою: м. Харків, вул. Ромашкіна, 1 під час здійснення прикордонного контролю рейсу № 427 «Харків-Стамбул» виявлено громадянку ОСОБА_5 , яка на паспортний контроль пред`явила закордонний паспорт KINGDOM OF MOROCCO НОМЕР_1 , виданий 26.12.2017, дійсний до 26.12.2022 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ознаками часткової підробки (імітація сторінки 39-40, шляхом вклеювання сторінки виконаної струменевим друком).

За висновком результатів здійснення поглибленої перевірки документа закордонного паспорту KINGDOM OF MOROCCO НОМЕР_1 , виданого 26.12.2017 дійсного до 26.12.2022 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшим лейтенантом ОСОБА_6 від 16.11.2020 встановлено: документ не дійсний, у зв`язку з наявними ознаками часткової підробки, а саме підробки шляхом вклеювання сторінок № 39-40, виконаним струменевим друком сторінки № 3 паспортного документу.

16.11.2020 дізнавачем інспектором СД Слобідського ВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 , проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Ромашкіна, 1, де була встановлена жінка, яка представилася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка добровільно у присутності двох понятих видала співробітникам поліції свій закордонний паспорт KINGDOM OF MOROCCO НОМЕР_1 , виданий 26.12.2017 дійсний до 26.12.2022 на її ім`я. Після цього вказаний закордонний паспорт був поміщений у полімерний сейф-пакет SUD1014041, на якому поставили підписи усі учасники слідчої дії та вилучено до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області.

Власниця вищевказаного закордонного паспорту KINGDOM OF MOROCCO НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , м.н.т. НОМЕР_2 .

Прокурор вважає що вилучений 16.11.2020 дізнавачем-інспектором СД Слобідського ВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 закордонний паспорт KINGDOM OF MOROCCO НОМЕР_1 , виданий 26.12.2017 дійсний до 26.12.2022 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ознаками часткової підробки, вилучений та поміщений до полімерного сейф-пакету SUD 1014041 має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні та може бути використаний в якості доказів, тому необхідно накласти арешт на вказане тимчасово вилучене майно.

Прокурор та володілець майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. При цьому прокурором було надано заяву про розгляд клопотання без її участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що документ, вказаний у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що вилучений закордонний паспорт, вказаний прокурором у клопотанні, має доказове значення у кримінальному провадженні та на нього необхідно накласти арешт з метою забезпечення його збереження та проведення експертного дослідження.
Крім того, слід зазначити щодо вимог прокурора у клопотанні про визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, що це питання вирішується слідчим або прокурором відповідно до ч. 4 ст. 168 КПК України.
Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучений 16.11.2020 в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Ромашкіна, 1 закордонний паспорт KINGDOM OF MOROCCO НОМЕР_1 , виданий 26.12.2017 дійсний до 26.12.2022 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ознаками часткової підробки та поміщений до полімерного сейф-пакету SUD 1014041.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1