Справа № 732/1418/20
Номер провадження 1-кп/749/2/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань в місті Сновськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000292, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2020 року, який надійшов до суду від Городнянського відділу Менської місцевої прокуратури Чернігівської області, щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кремінна Луганської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, без освіти, неодруженого, такого, що на утриманні неповнолітніх дітей, осіб похилого віку та осіб з інвалідністю не має, депутатом різних рівнів рад не являється, раніше засудженого вироком Сватівського районного суду Луганської області до 7 років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини майна за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального кодексу України, по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України, сторони кримінального провадження: прокурор, обвинувачений, захисник обвинуваченого, інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (судимість не знята та не погашена), на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин проти власності.

Діючи умисно та повторно, ОСОБА_5 , з корисливих мотивів у невстановлений досудовим розслідуванням час, досяг попередньої змови з невстановленою у ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, щодо протиправного заволодіння грошовими коштами громадян шляхом їх обману.

30 липня 2020 року близько 12 години 00 хвилин невстановлена у ході досудового розслідування особа (матеріали виділено в окреме провадження) зателефонувала ОСОБА_7 , 1925 р. н., на стаціонарний телефон НОМЕР_1 , встановлений в будинку за місцем її постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , представилась лікарем та ввела ОСОБА_7 в оману, повідомивши про необхідність передачі коштів в сумі 10000, 00 гривень на лікування онука, який отримав травми внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Невстановлена у ході досудового розслідування особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, повідомила потерпілу, що грошові кошти необхідно передати чоловіку, який невдовзі приїде.

30 липня 2020 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 прибув до будинку за вказаною адресою, та скориставшись тим, що потерпіла була введена в оману, отримав від неї грошові кошти в сумі 10000, 00 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 шляхом обману незаконно заволодів чужим майном (грошовими коштами), чим завдав ОСОБА_7 матеріальних збитків на вказану суму.

Відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений спочатку свою винуватість у вчиненні злочину визнавав повністю, однак у подальшому надав показання, які виключають наявність умислу на вчинення злочину.

Зокрема, обвинувачений у судовому засіданні 11.11.2020 р. пояснив, що його попросили представитись « ОСОБА_8 від лікаря» і все. Він зайшов, представився, йому віддали гроші та він пішов. Це було тридцятого числа, 2020 року, липня місяця. Далі він сів у автомобіль і поїхав, а потім його затримали працівники поліції.

Також обвинувачений зазначив, що звільнився з місць позбавлення волі у 2018 році. Особливо стосунків не підтримував з особами, які разом з ним відбували покарання. Зазначив, що деякі з них йому телефонували.

Під час проведення допиту стороною обвинувачення обвинувачений пояснив, що йому зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_9 , з яким він раніше відбував покарання у одній установі. Співрозмовник запитав у обвинуваченого, де той знаходиться, аби попросити його забрати гроші. Обвинувачений поцікавився, що це за гроші, на що співрозмовник відповів, що «люди сидять», це чорні гроші, тобто програні гроші (гроші, на які грали в карти).

У самій першій розмові, час якої обвинувачений не пам`ятає (зазначив, що 2020 рік), співрозмовник повідомив, що обвинувачений повинен заїхати до когось, представитись від тої-то людини (не вказав конкретно від кого), після чого йому віддадуть гроші. Він повідомив, що адресу призначення повідомить потім. Картковий рахунок, на який необхідно здійснити переказ коштів, також повідомить пізніше після того, як обвинувачений отримає кошти.

Обвинувачений вказав, що з цієї розмови він не зрозумів, що особа пропонує йому вчинити злочин, оскільки той сказав, що це гроші програні в карти особою, яка сидить у тюрмі. За виконання цієї роботи обвинуваченому було обіцяно ј частину від суми отриманих коштів.

Під час цієї розмови обвинувачений знаходився у м. Кремінна, мав роботу, тому кілька разів відмовлявся. Але під час кризи обвинувачений залишився без роботи і тому погодився на пропозицію особи, на ім`я ОСОБА_9 .

Після надання згоди, обвинувачений зі співмешканкою за телефонною вказівкою співрозмовника поїхали до Вінниці та прожили там кілька днів, винаймаючи житло та чекаючи на телефонний дзвінок. Кошти на проживання вислав обвинуваченому чоловік на ім`я ОСОБА_9 .

В подальшому, обвинувачений та його супутниця за вказівками співрозмовника по телефону, який телефонував з різних номерів на номер обвинуваченого та номер його співмешканки, переїжджали до двох інших міст, назви яких обвинувачений не пам`ятає, тимчасово в них проживаючи, потім поїхали у Київ. Потім поїхали у ОСОБА_10 .

Після прибуття у ОСОБА_10 обвинувачений та його співмешканка вийшли з транспорту біля ринку та обвинувачений по телефону повідомив ОСОБА_9 про прибуття. Співрозмовник сказав: «погуляй поки». Через проміжок часу 1 2 години співрозмовник зателефонував та сказав адресу, куди необхідно їхати. Наказав сказати, що «я від ОСОБА_8 ».

На уточнюючі запитання сторони обвинувачення під час допиту обвинувачений вказав, що точно не пам`ятає просили його представитись ОСОБА_8 чи сказати, що він від ОСОБА_8 .

Далі обвинувачений намагався відтворити у пам`яті події спілкування з потерпілою. Зокрема, вказав, що запитав у потерпілої: «Ви знаєте, за чим я прийшов?», на що потерпіла відповіла: «Так, ліки…» чи «На лікування…». Потерпіла пішла і віддала гроші. Обвинувачений їх забрав та пішов.

До Тупичіва обвинувачений добирався на таксі, яке знайшов у центрі міста Городня. По дорозі обвинувачений підтримував зв`язок з ОСОБА_9 , який запитував чи обвинувачений уже на місці. Рухаючись селом Тупичів обвинувачений зупинявся та уточнював у перехожих куди їхати. ОСОБА_9 по телефону наказав шукати номер будинок та забрати у жінки кошти у сумі 10000 гривень. Автомобіль зупинився біля сусіднього будинку, біля якого сидів чоловік.

Обвинувачений показав, що гроші потерпіла взяла у сусідній кімнаті, куди також підійшов обвинувачений та бачив, як потерпіла рахувала гроші. Жінка була похилого віку.

Також обвинувачений вказав, що зрозумів, що вчинив злочин, коли він уже їхав у Чернігів, а ОСОБА_9 у телефонній розмові почав казати: «давай швидше, давай швидше».

Розрахунок за таксі обвинувачений здійснив частково власними коштами, а іншу частину взяв із коштів, отриманих від потерпілої.

Коли обвинувачений побачив автомобіль поліції вискочив з автомобіля та викинув отримані від потерпілої кошти у полі.

Обвинувачений зазначив також, що решту коштів у сумі 500 гривень добровільно відшкодував потерпілій.

Попередню змову саме на обман потерпілої обвинувачений заперечив, зазначивши, що не знав, що це обмануті гроші.

Під час допиту свідка ОСОБА_11 , який є сусідом потерпілої, останній показав, що вдень, ймовірно після обіду, улітку, під`їхав автомобіль таксі. Свідок взяв зі своєї машини цигарки та сів біля двору за столиком на лавочці. З машини таксі вийшов обвинувачений і пішов у двір, розмовляючи при цьому по телефону. Таксі від`їхало метрів на сто і стало. Потім хвилин через десять обвинувачений вийшов, розмовляючи по телефону, пішов до таксі та таксі поїхало. Через хвилин п`ять вийшла сусідка, яка була обізнана з тим, що свідок дружить з онуком та розповіла, що трапилося горе - ОСОБА_12 машина збила, ноги поламало. Сусідка назвала обвинуваченого полковником чи підполковником прокуратури, сказала, що він забрав 10000 гривень. Свідок одразу зателефонував онуку потерпілої.

Як з`ясувалося, онук нічого не знав, здоровий, був на роботі, працює десь під Києвом. Після цього, свідок зателефонував до поліції, повідомив дані автомобіля таксі, який під`їжджав до сусідки: НОМЕР_2 , автомобіль городянський. Водія свідок не знав, але таксі з ОСОБА_10 упізнав.

Далі свідку зателефонували, аби він під`їхав до макошинського повороту (село Макошине Менського району), після чого свідок під`їхав та впізнав обвинуваченого. Зазначив, що з обвинуваченим разом була дівчина. Постояли, з понятими заповнили документи та роз`їхались.

На додаткові запитання сторони обвинувачення свідок зазначив, що точно не пам`ятає чи потерпіла дізналася, що обвинувачений є прокурором (полковником, підполковником) зі слів обвинуваченого чи зі слів особи, яка телефонувала.

На запитання сторони захисту, свідок згадав, що мав спілкування з обвинуваченим. Зокрема, обвинувачений спитав чи це будинок 42, свідок кивнув, що так.

На запитання головуючого судді свідок вказав, що потерпіла повідомила, що віддала кошти в якості відкупу, що онук не винуватий.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що потерпіла є її матір`ю, а обвинуваченого бачить уперше. Десь по обіді, біля чотирьох п`яти годин посеред неділі їй зателефонував син та запитав, чому вона не відповідає на телефонні дзвінки. Свідок відповіла, що їй ніхто не телефонував. Він розказав, що трапилося з бабусею. Свідок поїхала до матері, зустріла ОСОБА_14 , який повідомив, що обвинуваченого затримали біля повороту на Макошине.

Свідок від матері чула, що останній на стаціонарний телефон телефонувала, ніби-то з ОСОБА_15 , особа, яка відрекомендувалася лікарем. Вказана особа назвала кілька прізвищ ( ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ), усі такі прізвища тупичівські, і ще якесь ОСОБА_18 чи ОСОБА_18 . Було повідомлено, що онук попав у ДТП, коліна потрощені і терміново потрібні кошти. Особа спілкувалась з потерпілою годину чи більше, поки не приїхав обвинувачений. Потерпіла записувала на папері усе, що їй диктували по телефону. Потерпіла у ході розмови попросила дати можливість поспілкуватися з онуком. Після цього, потерпіла почула голос іншого чоловіка, який повідомив, що уже все добре. Потерпіла голос онука не впізнала. Приблизно через трохи більше години від першого дзвінка приїхав чоловік, потерпіла віддала кошти і свої записи.

На запитання сторони обвинувачення свідок зазначила, що матір проживає одна з 2014 року, та у грудні місяці їй виповниться 95 років. Син проживає у Вишгороді, приїжджає на вихідні. Матір не розуміла, що її ошукали. Свідок зазначила, що матір повідомила, що передані нею кошти призначалися на лікування онука. Крім того, у телефонному режимі їй повідомили, що знайшли винуватця ДТП та через кілька днів їй ці кошти повернуть. Однак, лікар сказав, що приїде прокурор.

Допит свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 не проведено через неявку їх для допиту, який у судовому засіданні 12.01.2021 р. визнано судом недоцільним, проти чого не заперечували учасники судового засідання.

Допит потерпілої не проводився з наступних підстав.

В судовому засіданні 25.11.2020 р. свідок ОСОБА_13 , яка є дочкою потерпілої, повідомила, що потерпіла має погане самопочуття, набрякла нога, високий тиск, вона майже не ходить, лише по двору і то рідко. Повідомила, що за словами матері, остання покінчить життя самогубством, якщо ще раз їй надішлють повістку. Свідок вважає, що у матері нервовий зрив через ці події.

Для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції потерпіла не з`явилась.

У судовому засіданні 12.01.2021 р. стороною обвинувачення надано довідку лікаря ОСОБА_22 № 31 від 30.11.2020 р., у якій зазначено, що ОСОБА_7 , лікується в Тупичівській лікарні та за станом здоров`я не може приймати участь у судових засіданнях та покидати місце постійного проживання.

При цьому, статтею 140 КПК України не застережено неможливості застосування приводу до особи, яка має вік довгожителя та погане самопочуття, зумовлене віком. Водночас, з урахуванням доводів доньки потерпілої суд не вважає за можливе здійснити відносно потерпілої привід для допиту.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 97 КПК України суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або через тяжку фізичну чи психічну хворобу.

З огляду на наведене, суд визнав неможливим допит потерпілої через тяжкий фізичний та психоемоційний стан.

При цьому, за положеннями ч. 1 ст. 97 КПК України показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.

Згідно ч. 2 вказаної статті суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.

При прийнятті цього рішення суд зобов`язаний враховувати, в тому числі, значення пояснень і показань, у випадку їх правдивості, для з`ясування певної обставини і їх важливість для розуміння інших відомостей; можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту.

Відтак суд вважає допустимими доказами показання з чужих слів (слів потерпілої), наданих свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

Крім того, через об`єктивну неможливість проведення безпосереднього допиту потерпілої, суд вважає за необхідне визнати допустимим доказом у даній справі пояснення, надані потерпілою під час проведення слідчого експерименту.

Так, з відеозапису слідчого експерименту, проведеного 08.09.2020 р. за місцем події з потерпілою в АДРЕСА_2 , вбачається, що потерпіла проживає одна та має в будинку стаціонарний телефон з номером НОМЕР_3 у робочому стані. Потерпіла вказала, що 30 липня 2020 року в обідній час на вказаний телефон їй зателефонувала невідома особа (чоловік), яка представилась лікарем з Чернігова. Чоловік потерпілій повідомив, що онук потерпілої потрапив в аварію та у нього пошкоджені ноги, а саме колінні чашечки і ноги збираються ампутувати. Чоловік називав своє прізвище, але потерпіла його не запам`ятала. Також потерпіла повідомила, що її онук ОСОБА_21 проживає в м. Вишгород. Особисто онуку потерпіла не телефонувала, але чоловік давай йому слухавку. Голос був схожим на голос онука, але був чужим, що потерпіла сприйняла як наслідок події аварії. Співрозмовник повідомив, що будуть ампутувати ноги і потрібно багато грошей. Потерпіла повідомила особі, яка назвалася лікарем, що може дати 10000 гривень. Тоді співрозмовник, що відрекомендувався лікарем, повідомив, що за грошима приїде прокурор з Городні. Чоловік по телефону постійно диктував потерпілій заяви, в яких вона мала писати на різні імена прохання надати кошти в борг. Телефонував приблизно шістдесят разів. Потерпіла не мала змоги зателефонувати рідним, так як чоловік постійно спілкувався з нею по телефону. Відтак потерпіла постійно знаходилась у сидячому положенні на стільці біля телефону. До кімнати зайшов незнайомий чоловік середнього зросту, худорлявий, «носатий», вдягнений був у білу сорочку. Чоловік представився як прокурор і спитав, чи готові гроші. Потерпіла надала ствердну відповідь та попрямувала до іншої кімнати. Чоловік опинився біля неї. Потерпіла витягла з-під ліжка дерев`яний ящик, з якого віддала чоловіку 10000 гривень, у неї лишилося 200 грн. Потерпіла повідомила, що цьому чоловіку вона вірила та вважала справжнім прокурором. Потерпіла повідомила, що по телефону її запитували чи може автомобіль заїхати у двір, на що вона повідомила, що ворота зламані. Коли незнайомець вийшов з будинку, потерпіла вийшла також та зустріла сусіда ОСОБА_23 , якому розповіла про подію.

З відеозапису проведення обшуку, проведеного згідно протоколу обшуку 30.07.2020 р. у період часу з 18 год. 05 хв. до 19 год. 20 хв., вбачається, що обвинувачений повідомив, що подорожує з іншою особою, та у с. Тупичів перебував з метою пошуку тимчасового житла. Зазначив, що помилився адресою, зайшовши до потерпілої. Насправді, шукав інший будинок, однак номеру та вулиці, на якій він розміщений, точно не пам`ятає.

Суд звернув увагу, що під час проведення обшуку обвинувачений був одягнутий у костюм ділового стилю стриманого кольору без принту та білу сорочку (піджак з костюму знаходився у автомобілі), в той час як його супутниця була одягнута у одяг в стилі, відмінному від ділового (літній різнокольоровий комбінезон).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що дня він не пам`ятає, точного часу також, але це була друга половина дня наприкінці літа початку осені. В цей день у місті Городня біля ринку до нього підійшли незнайомі чоловік (у судовому засіданні свідок показав, що це був обвинувачений) та жінка і запитали як добратися до Тупичіва та скільки це буде коштувати.

Чоловік запропонував заправити авто щоб свідок їх туди довіз, пояснивши, що їдуть подивитися кімнату, щоб зняти та переночувати.

Свідка така інформація здивувала, оскільки у місті Городня є готель «У Пуха», номер у якому коштує дешевше ніж поїздка у с. Тупичів та назад.

По дорозі обвинуваченому постійно дзвонив телефон. Адресу куди їхати спочатку не знав, уточнював її по телефону.

Коли автомобіль заїхав у Тупичів свідок чув, як обвинувачений по телефону сказав наступне: «Я скажу…» чи «…з прокуратури», чи «…прокурор».

Коли автомобіль під`їхав до будинку, обвинувачений сказав свідку щоб той від`їхав та стояв у стороні. Через кілька хвилин (до десяти) обвинувачений повернувся до автомобіля, подзвонив по телефону та сказав: «Я забрав тільки десять тисяч». Після того як автомобіль рухався по селу у напрямку Городні, обвинувачений попросив свідка, щоб той підвіз їх до Чернігова. Потім зателефонував комусь та сказав: «Я їду в Чернігів. Зустрінемось там».

По дорозі на Чернігів їх зупинили працівники поліції, обвинувачений вийшов з машини та пішов до кювету. Свідку здалося, що обвинувачений щось викинув.

За клопотанням сторони захисту судом було проведено додатковий допит обвинуваченого у судовому засіданні 12.01.2021 р., під час якого обвинувачений наполягав на повному визнанні вини, однак, вказав, що не пам`ятає, чи говорив про прокурора чи прокуратуру. Повторно зазначив, що була домовленість забрати гроші, інших домовленостей не було.

У судовому засіданні також було досліджено наступні докази:

- витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000292, внесеному 30.07.2020 р.;

- рапорт від 30.07.2020 р. про те, що отримано та опрацьовано ЄО № 2144 від 30.07.2020 р.;

- заяву ОСОБА_7 від 30.07.2020 р. щодо проведення розслідування за фактом шахрайства невідомої особи, яка 30.07.2020 р. шляхом обману заволоділа її коштами в сумі 10 тисяч гривень;

- доручення про проведення досудового розслідування від 31.07.2020 р.;

- постанову про призначення групи прокурорів від 31.07.2020 р.;

- протокол огляду місця події від 30.07.2020 р. з фототаблицею, з якого також вбачається, що у траві було виявлено гроші у сумі 9500 гривень;

- постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 31.07.2020 р., якою визнано речовими доказами грошові кошти в сумі 9500 гривень (14 купюр номіналом по 500 грн, 12 купюр номіналом по 200 грн, одна купюра номіналом у 100 грн) та передано ці кошти під розписку потерпілій;

- розписку потерпілої від 31.07.2020 р. про прийняття на зберігання грошових коштів;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.07.2020 р., з якого вбачається, що потерпіла впізнала обвинуваченого;

- довідку до протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками, складеного 31.07.2020 р.;

- заяву ОСОБА_7 від 30.07.2020 р. про долучення до матеріалів кримінального провадження аркушу паперу з власноручними записами, які 30.07.2020 р. їй по телефону диктував незнайомий чоловік, який представився лікарем з м. Чернігова та повідомив про травмування онука ОСОБА_21 ;

- протокол огляду речей від 31.07.2020 р., в якому зафіксовано проведення огляду аркушу паперу з власноручними записами потерпілої;

- копію аркушу з власноручними записами ОСОБА_7 ;

- спеціальний пакет Головного слідчого управління НП України, дата пакування 31.07.2020 р., у який поміщений аркуш паперу з власноручними записами потерпілої;

- постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 31.07.2020 р., якою аркуш з рукописним текстом, написаним 30.07.2020 р. потерпілою ОСОБА_7 , під диктовку особи, яка їй зателефонувала та є причетною до вчинення злочину, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000292;

- постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 30.07.2020 р., якою мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY SIII» з сім картою НОМЕР_4 , сім карту з надписом « НОМЕР_5 », мобільний телефон NOKIA моделі ТА-1034 з сім картою НОМЕР_6 та сім карту з надписом « НОМЕР_7 » визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000292 та передано на зберігання до прийняття рішення у кримінальному провадженні до камери зберігання речових доказів Городнянського відділення поліції Менського ВП ГУНП в Чернігівській області (м. Городня, вул. Шевченка, 24а);

- квитанцію про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000292;

- протокол огляду речей від 01.08.2020 р.;

- ухвалу слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2020 року у справі № 732/1096/20 про арешт майна: мобільний телефон NOKIA моделі ТА-1034 з сім картою НОМЕР_6 та сім карту з надписом « НОМЕР_7 », які належать на праві власності ОСОБА_5 ;

- ухвалу слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2020 року у справі № 732/1096/20 про арешт майна: мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY SIII» з сім картою НОМЕР_4 , сім карту з надписом « НОМЕР_5 », які належать на праві власності ОСОБА_19 ;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31.07.2020 р.;

- копію доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 31.07.2020 р. № 025-0000889;

- ордер на надання правничої допомоги від 31.07.2020 р. серії СВ № 1003412;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 163, виданого 07 лютого 1997 р. ОСОБА_6 ;

- повідомлення про підозру від 31.07.2020 р.;

- ухвалу слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2020 року у справі № 732/1096/20 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у справі № 732/1096/20, якою залишено без змін ухвалу слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області від 31.07.2020 р.;

- постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 21.09.2020 р.;

- опис матеріалів кримінального провадження, які підлягають виділенню з кримінального провадження № 0000292 від 30.07.2020 р.;

- повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 23 вересня 2020 року;

- копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_8 ;

- копію військового квитка серії НОМЕР_9 ОСОБА_5 ;

- копію довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № від 04.12.2019 р.;

- копію картки фізичної особи платника податків ОСОБА_5 ;

- лист Кремінської міської ради Кремінського району Луганської області від 08.09.2020 р. № 03-06-02/2323, згідно якої за час проживання скарг та заяв з боку сусідів, мешканців міста на громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 до Кремінської міської ради та її виконавчого комітету не надходило. ОСОБА_5 активної участі в громадському житті вулиці та міста не приймає;

- відповідь на запит Комунального некомерційного підприємства «Кремінська багатопрофільна лікарня Кремінської районної ради» від 08.09.2020 р. № 405, згідно якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець м. Кремінна Луганської області, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває;

- витяг з інформаційної бази національної поліції України ЦУНАМІ, щодо підозрюваного у кримінальному провадженні 0000292 ОСОБА_5 ;

- вимогу УІАП ГУНП щодо довідки про наявність судимості і відбування покарання та довідку № ;

- копію вироку Сватівського районного суду Луганської області від 02 лютого 2012 року у справі № 1-191/11;

- розписку ОСОБА_7 від 06.10.2020 р. про отримання від ОСОБА_5 500, 00 грн, в якій також зазначено про те, що ОСОБА_7 претензій по відшкодуванню моральної та матеріальної шкоди не має, оскільки отримала все повністю.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд встановив, що обставини щодо місця, часу, дати події повністю підтверджуються дослідженими доказами. Також не спростовується наявними доказами факт отримання обвинуваченим від потерпілої коштів у розмірі 10000 гривень, розрахунок частиною з них за послуги автомобільного перевезення та спроба викинути кошти у розмірі 9500 гривень під час зупинення працівниками поліції автомобіля, у якому їхав обвинувачений.

Вказані обставини не заперечувались обвинуваченим та його захисником під час судового провадження. Також стороною захисту не заперечувалась наявність в діях обвинуваченого корисливого мотиву, оскільки він визнав, що йому заздалегідь було обіцяно частину отриманих коштів, та попередня змова з невстановленою органом досудового розслідування особою, що підтверджується дослідженими судом доказами.

При цьому, про ту обставину, що обвинувачений є прокурором, потерпіла зазначила як під час слідчого експерименту, так і повідомила свідкам ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

З відеозапису обшуку видно, що одяг обвинуваченого був стилізований під образ особи, яка може займати посаду прокурора, через що у потерпілої могло не виникнути додаткового сумніву щодо правдивості тверджень особи про посаду, яку вона обіймає. Зокрема, на слідчому експерименті потерпіла достеменно згадала, що чоловік був одягнутий у білу сорочку.

Судом також враховується, що свідок ОСОБА_24 чітко пам`ятає, що сам обвинувачений запропонував співрозмовнику по телефону представитись прокурором чи кимось з прокуратури.

Оцінивши у сукупності докази в цій частині, суд приходить до висновку, що вони не можуть свідчити на користь доводів обвинуваченого про те, що він не знав, що повинен повідомити потерпілій неправдиві відомості.

Судом враховується, що на відеозаписі обшуку обвинувачений пояснює, що прибув в село, назву якого не зміг згадати, з метою пошуку житла для ночівлі, оскільки подорожує різними населеними пунктами. При цьому, обвинувачений здійснив кількаразове повторення інформації про розміщення ним оголошення про пошук житла. Натомість, жодного разу не зазначив, що метою приїзду був картковий борг.

Аналогічні дані він повідомляв і свідку ОСОБА_24 , що повністю спростовує показання обвинуваченого про те, що про протиправність своїх діянь він дізнався у часовому проміжку пізніше події отримання коштів від потерпілої.

Підсумовуючи наведене, суд визнає наявність умислу в діях обвинуваченого доведеною, оскільки жоден доказ, крім показань самого обвинуваченого, не свідчить про протилежне.

Суд звертає увагу, що під час проведення допиту обвинувачений змінював свої показання, зазначивши спочатку, що його попросили представитись « ОСОБА_8 від лікаря», натомість, під час допиту стороною обвинувачення вже вказав, що точно не пам`ятає цієї інформації («чи ОСОБА_8 », чи «від ОСОБА_8 »).

Також обвинувачений показав, що запитав у потерпілої: «Ви знаєте, за чим я прийшов?», на що потерпіла відповіла: «Так, ліки…» чи «На лікування…».

В подальшому обвинувачений взагалі заперечив своє спілкування з потерпілою.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений певний час за вказівкою особи, яку назвав ОСОБА_9 , перебував у різних населених пунктах, назви двох з яких не пам`ятає, не володів інформацією про точну суму коштів, яку необхідно отримати та де саме, не володів інформацію про розмір винагороди за виконану ним роботу.

Відтак показання обвинуваченого, які останній постійно змінював у ході допиту, висуваючи різні версії події, суд оцінює критично та вважає їх спробою введення суду в оману з метою уникнення відповідальності.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 , знайшло своє підтвердження у судових засіданнях і обвинувачений своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, тобто шахрайство (заволодів чужим майном (грошовими коштами) шляхом обману) , вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

У обвинувальному акті в якості пом`якшуючої обставини зазначено щире каяття.

В той же час, слід звернути увагу, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

В той же час, обвинувачений фактично визнав свою вину лише частково, заперечуючи умисел на вчинення злочину, що не є тотожним щирому каяттю.

Вказаний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 р. (справа № 727/1956/18).

Відтак факту щирого каяття з боку обвинуваченого у даному провадженні судом не встановлено.

Натомість, учасниками провадження не заперечується та підтверджується відповідною заявою потерпілої, що обвинувачений відшкодував потерпілій частину коштів у розмірі 500 гривень.

При цьому, відшкодування основної частини коштів потерпілій не залежало від волі обвинуваченого. Натомість, суд також приймає до уваги відсутність з боку потерпілої претензій матеріального характеру до обвинуваченого.

Відтак пом`якшуючою покарання обставиною суд визнає відшкодування частини коштів потерпілій.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Крім того, суд враховує досудову доповідь органу пробації, що надійшла до суду 03.11.2020 р. за вх. № 3038, відповідно до якої призначення покарання без позбавлення або обмеження волі можливе лише у винятковому порядку. Наявність високих ризиків повторності вчинення правопорушення та суспільної небезпеки.

Відповідно до проведеної бесіди з обвинуваченим встановлено, що умови його проживання знаходяться на належному рівні. Обвинувачений мешкає у приватному будинку за адресою АДРЕСА_3 , разом зі своїм батьком та матір`ю похилого віку.

ОСОБА_5 має професійно - технічну освіту та спеціальності «Слюсар-монтажник», «Електрогазозварювальник» (зі слів обвинуваченого).

Під час розмови ОСОБА_5 повідомив, що на даний момент офіційно не працевлаштований, але працював до поміщення в СІЗО без укладання трудового договору на погрузці лісу в м. Кремінна та йому вистачало коштів.

Під час розмови з представником органу пробації ОСОБА_5 повідомив, що вчинив злочин не усвідомлюючи своїх дій. Під час розмови відповідав на всі запитання. Може вести розмову, згідно кримінального минулого схильний до проявів фізичної або вербальної агресії у відношенні оточуючих.

За висновком органу пробації ОСОБА_5 за складом характеру досить легко входить в довіру та цим користується.

Згідно довідки лікаря-психіатра КНП «Кремінська БЛ» Кремінської райради - психічний стан ОСОБА_5 задовільний, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. На обліку у лікаря нарколога не перебуває (довідка лікаря-нарколога КНП «Кремінська БЛ» Кремінської райради).

Згідно характеристики Кремінської міської ради ОСОБА_5 не приймає активну участь в громадському житті вулиці та міста. За час проживання скарг на його поведінку від жителів вулиці та мешканців міста не надходило.

Відповідно до характеристики Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 має хороші відносини з батьками.

Згідно опису бесіди обвинуваченого останній, перш за все, бажає повернутися додому та допомагати батькам похилого віку, знайти хорошу роботу та вести правильний спосіб життя.

Факторами, які підвищують ризик вчинення кримінального правопорушення, є відсутність офіційної постійної роботи, нестійкий характер обвинуваченого та ризик потрапляння під вплив соціального оточення, відсутність контролю власної поведінки, думок та емоцій.

Відтак орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства та окремих осіб. Виконання покарання у громаді можливе лише у виключному випадку та за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду.

У судових дебатах обвинувачений також просив суд врахувати, що проживає разом з батьками похилого віку та допомагає їм. Відтак суд враховує вказану обставину при призначенні покарання.

З огляду на викладене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України: грошові кошти у розмірі 9500 гривень залишити потерпілій; аркуш з власноручними записами потерпілої, які їй 30 липня 2020 року по телефону диктував чоловік, причетний до вчинення злочину, особу якого не встановлено, залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільні телефони Nokia моделі ТА1034, серійний номер IMEI: 1) НОМЕР_10 , 2) НОМЕР_11 , з сім-карткою НОМЕР_6 , та Samsung моделі Galaxy SIII, серійний номер IMEI: НОМЕР_12 , з сім-карткою НОМЕР_4 конфіскувати; дві сім-картки оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_13 та НОМЕР_14 , повернути ОСОБА_5 .

Крім того, ухвалою слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області від 31.07.2020 р. обрано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався ухвалами Щорського районного суду Чернігівської області від 28.09.2020 р. та від 25.11.2020 р.

Суд вважає, що вказаний запобіжний захід слід залишити в силі до набрання вироком законної сили, зарахувавши строк тримання під вартою у строк відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370-371, 373-374, 376, 392, 393 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Початком строку відбування покарання вважати 01 годину 30 хвилин 31 липня 2020 року.

Речові докази: грошові кошти у сумі 9500, 00 гривень (дев`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) залишити власнику ОСОБА_7 ; аркуш з власноручними записами потерпілої, які їй 30 липня 2020 року по телефону диктував чоловік, причетний до вчинення злочину, особу якого не встановлено, залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільні телефони Nokia моделі ТА1034, серійний номер IMEI: 1) НОМЕР_10 , 2) НОМЕР_11 , з сім-карткою НОМЕР_6 , та Samsung моделі Galaxy SIII, серійний номер IMEI: НОМЕР_12 , з сім-карткою НОМЕР_4 конфіскувати; дві сім-картки оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_13 та НОМЕР_14 повернути ОСОБА_5 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили, зарахувавши строк тримання під вартою у строк відбування покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Щорський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для обвинуваченого протягом тридцяти днів з моменту вручення йому копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати іншим учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1