Справа № 379/487/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуюча суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Біла Церква Київської області кримінальне провадження № 0000063 внесене в ЄРДР 02 березня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

29 квітня 2020 року укладено Угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000063, внесеному до ЄРДР 02 березня 2020 року відносно ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, між прокурором Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 .
Згідно неї, ОСОБА_3 визнав свою винуватість у тому, що наприкінці жовтня 2019 року, точного часу досудовим слідством не встановлено, перебуваючи на території лісу в адміністративних межах Степківської сільської ради Таращанського району Київської області помітив дикорослі рослини коноплі. В цей момент у нього виник умисел на придбання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, для власного споживання без мети збуту.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичного засобу, ОСОБА_3 діючи умисно, для власного споживання без мети збуту, підійшов та зірвав руками виявлені ним рослини коноплі, і в такий спосіб здійснив незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс. Перебуваючи на тому ж місці, ОСОБА_3 подрібнив руками зірвані ним рослини коноплі, надавши йому стану придатного для вживання, і таким чином здійснив незаконне виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс.
В подальшому ОСОБА_3 поклав подріблені ним рослини коноплі до кишені своєї куртки, попередньо помістивши їх до паперового згортку та пішов до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де поклав у одній з кімнат будинку, розпочавши його незаконне зберігання.
17 квітня 2020 року за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді від 13 квітня 2020 року, з дотриманням вимог ст..ст.223, 233, 234, 236 КПК України проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, який останній незаконно виготовив, придбав та зберігав для власного споживання без мети збуту.
Згідно висновку експерта № 11-2/2545 від 24 квітня 2020 року, складеного за результатами проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів, надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, яка вилучена в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс. Маса канабіс в перерахунку на висушену речовину становить 6,44 г.
Канабіс, згідно «Списку № 1 Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено в «Таблиці 1» «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Кабінетом Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, зі змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 518 від 04 червня 2008 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом.
Згідно Таблиці № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом « 188 Комітету з контролю за наркотиками при МОЗ України від 01 серпня 2000 року під невеликими розмірами канабіс слід розуміти цілі або різного ступеня подрібленя будь-які частини рослини роду коноплі або їх суміш за винятком власне дозрілого насіння незалежно від того, піддівались вони екстракції, деструкції, гниттю чи враженню пліснявою, ту їх кількість, що не перевищує 5 г. у перерахунку на суху речовину.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Статтею 472 КК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Суд зазначає, що санкція ч. 1 ст. 309 КК України, передбачає покарання у виді:
1) штрафу до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або
2) виправних робіт на строк до двох років, або
3) арешту на строк до шести місяців, або
4) обмеження волі на строк до п`яти років.
В той же час, в Угоді про визнання винуватості укладеної 29 квітня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000063, внесеному до ЄРДР 02 березня 2020 року відносно ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, між прокурором Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
В свою чергу, в судовому засіданні сторони жодним чином не обґрунтували мотиви узгодженого покарання.
За таких обставин, суд вважає, що узгоджене покарання, яке містяться в Угоді про визнання винуватості, свідчить про те, що вона не відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 474 КК України, … суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди … У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Водночас, згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11 грудня 2015 року за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 392, 475, 532 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

у затвердженні Угоди про визнання винуватості укладеної 29 квітня 2020 року між прокурором Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000063 внесеному в ЄРДР 02 березня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений - 23 листопада 2020 року о 08:25 год.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1