Провадження № 1кс/712/4509/20
Справа № 712/8840/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

10 вересня 2020 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси винесене в кримінальному провадженні № 0000012 від 10.03.2020 року, старшим слідчим в ОВС слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_7 та погоджене прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Упенка Лутугинського району Луганської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою як тимчасом переміщена особа АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій, ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС не являється, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 , посилаючись на те, що Слідчим відділом УСБУ в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000012 від 10.03.2020 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 2583, ч. 2 ст. 3321 КК України.

Установлено, що ОСОБА_10 , будучи засновником та фактичним керівником ТОВ «Лутаком» (Луганська область, Лутугинський район, м. Лутугине, вул. Крупської, будинок 26А), перебуваючи на території м. Лутугине, яке протягом цього періоду є підконтрольним представникам так званої «ЛНР», усвідомлюючи, що діяльність вказаної терористичної організації та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, з метою порушення суверенітету та територіальної цілісності України, а також отримання незаконного прибутку, сприяв діяльності такої організації шляхом надання послуг з використання мережі Інтернет структурним підрозділам «ЛНР», а саме адміністрації Лутугинського району Луганської області.

Так, ОСОБА_10 22.04.2005 разом з іншими особами заснували у м. Лутугине Луганської області товариство з обмеженою відповідальністю «Лутаком», що серед іншого здійснює діяльність у сфері проводового електрозв`язку, зокрема надає послуги щодо користування мережею Інтернет мешканцям м. Лутугино та Лутугинського району Луганської області.

Водночас, ОСОБА_10 , не будучи офіційно працевлаштованим на вказаному підприємстві, фактично здійснює керівництво ним з моменту створення по сьогоднішній день.

З квітня 2014 року, тобто з часу створення так званої «ЛНР», ТОВ «Лутаком» продовжило свою діяльність на тимчасово окупованій території м. Лутугине Луганської області.

У подальшому, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, між ТОВ «Лутаком», фактичним керівником якого є ОСОБА_10 та адміністрацією Лутугинського району так званої «ЛНР», що є структурним підрозділом вказаної терористичної організації, укладено договір щодо надання послуг.

Згідно з умовами цього договору ТОВ «Лутаком» надає послуги з використання мережі Інтернет адміністрації Лутугинського району так званої «ЛНР», зокрема надає для користування ІР-адреси, що використовуються на службових ПЕОМ вказаної установи для виходу у мережу Інтернет, чим сприяє діяльності цієї адміністрації, а отже і діяльності так званої «ЛНР» в цілому.

Таким чином, ОСОБА_10 своїми умисними діями за викладених вище обставин сприяє діяльності терористичної організації, чим обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України.

08.09.2020 ОСОБА_10 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09.09.2020 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України.

В матеріалах кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні вказаного злочину, які містяться у протоколах слідчих дій та інших документах: витязі з ЄДРЮО від 13.03.2020, згідно з яким ОСОБА_10 є одним із співзасновників ТОВ «Лутаком»; протоколі огляду Інтернет-ресурсів від 24.03.2020, відповідно до якого ТОВ «Лутаком» надає послуги по користуванню кабельним Інтернетом мешканцям м. Лутугине та Лутугинського району Луганської області; протоколами огляду Інтернет-ресурсів від 06.05.2020 та 07.05.2020, згідно з якими адміністрація Лутугинського району т. зв. «ЛНР» для доступу в Інтернет-мережу використовує ІР-адресу, яку надало їй ТОВ «Лутаком»; протоколах негласних слідчих (розшукових) дій, відповідно до яких ОСОБА_10 здійснює фактичне керівництво ТОВ «Лутаком» та виконує організаційно-розпорядчі функції на цьому підприємстві, а також здійснює премовини щодо укладення договору надання послуг із адміністрацією Лутугинського району т.зв. «ЛНР»; інших зібраних в кримінальному провадженні доказах.

Слідчий в клопотанні посилається на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний ОСОБА_10 , знаходячись на волі буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків з метою схилити їх до дачі неправдивих показів, може знищити речові докази. Зазначені ризики існують, так як ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна або без такої. Окрім того, ОСОБА_10 зареєстрований та фактично мешкає на тимчасово окупованій території Луганської області, у зв`язку з чим знаходячись на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, повернутися у м. Лутугино та продовжувати вчиняти злочини. Окрім того, у вказаному кримінальному провадженні не затримані інші співучасники злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , а тому перебуваючи на волі останні можуть спілкуватися між собою та вживати спільних заходів спрямованих на унеможливлення здобуття органом досудового розслідування інших фактичних даних, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного розслідування злочину. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник, в судовому засіданні просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні, вину свою у вчиненому злочинові не визнав та просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, свідка ОСОБА_11 , дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходить до наступного.

Розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен виходити з того, що право на свободу та особисту недоторканість є одним із значущих прав людини. Частиною 2 статті 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматись під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановленим законом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема серед іншого законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_10 , суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

Так, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» від 13.04.2014 року також зазначає, що обґрунтованість підозри ґрунтується на можливості сторонньої, незацікавленої особи дійти висновків, що підозрювана особа вчинила кримінальне правопорушення.

Суд виходить з того, що до вирішення питання про винність особи тримання під вартою не може бути загальним правилом і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі. Тримання під вартою повинно бути законним і обґрунтованим. Законність тримання полягає у дотриманні передбаченої законом процедури застосування цього запобіжного заходу, а його обґрунтованість у вимозі взяття під вартою лише за наявності передбачених для цього у законі підстав.

Згідно з практикою ЄСПЛ до ризиків, на які можна посилатись при вирішенні питання про взяття особи під варту, належать: 1) ризик переховування і тоді в рішенні суду мають бути зазначені обставини, які дають підстави очікувати, що такий ризик може справдитись, наприклад дані, що ця особа раніше ухилялась від слідства та суду, 2) перешкоджання здійсненню правосуддя. Цей ризик може полягати у вчиненні підозрюваним особисто чи спільно з іншими особами незаконних дій, спрямованих на фальсифікацію чи знищення доказів; небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, 3) вчинення нових кримінальних правопорушень. Він може згадуватись тоді, коли попередня поведінка особи дає підстави очікувати, що вона не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях.

Право на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження передбачає, що вирішення питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може розглядатись абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати у кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі, але за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманої особою злочину є обов`язковою та необхідною умовою належності продовження тримання під вартою, але зі спливом певного часу така підозра припиняє сама по собі бути виправданням для позбавленням особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення для продовження тримання під вартою вже іншими підставами, які не можуть бути абстрактними чи загальними.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

У відповідності до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини, з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обставин вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_10 діянь, як вони сформульовані у підозрі, в тому числі у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у вигляді сприяння діяльності терористичної організації, та беручи до уваги обставини справи, суд приходить до висновку про те, що мають місце ризики визначені ч.1 п.п.1,3, 4, 5 ст.117 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання здійсненню правосуддя, вчинення нових кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків, експерта, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні та виходячи з вказаних міркувань такі ризики є реальним та існуючими, тому наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи та виправдовує перебування ОСОБА_10 , під вартою.

Викладене у сукупності з суворістю можливого покарання та даних про вчинення ним дій, які мають ознаки ухилення від правосуддя, дають підстави для висновку, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам, при цьому суд також бере до уваги необхідність враховувати не лише інтереси конкретної особи, а й загальносуспільний, який у даному випадку стосується результату розгляду кримінальної справи по обвинуваченню у кримінальних правопорушеннях.

ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України, що є особливо тяжким злочином та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Тому з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_10 , запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, можливості незаконно впливати на свідків, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбачених КПК України.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

В даному випадку враховуючи ті обставини, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного з сприянням діяльності терористичної організації «ЛНР», яка є незаконною, спрямованою на зміну меж території України та призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, тому визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави слідчий суддя вважає недоцільним.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 183-184, 193 194, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 06 листопада 2020 року, включно.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 08 вересня 2020 року.
Для утримання підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою, останній підлягає направленню до Слідчого ізолятора м. Черкаси.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному ОСОБА_10 після її оголошення, слідчому для виконання та прокурору для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12

Копію цієї ухвали мені вручено « » вересня 2020 року о « » год. « » хв.
Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний: ОСОБА_10

Захисник: ОСОБА_13