Ухвала

23 липня 2020 року
м. Київ

справа № 1-34/03
провадження № 51- 2298 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2018 року та Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року,
встановив:
засуджений, не погоджуючись із постановленими стосовно нього рішеннями, звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить ухвали судів першої та апеляційної інстанцій скасувати.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без руху, встановивши засудженому строк для усунення недоліків.
Як визначено ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга, окрім іншого, має містити обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону засудженим не дотримано, оскільки, висловлюючи вимогу про скасування ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 у касаційній скарзі не навів обґрунтованих доводів на підтвердження наявності підстав для скасування оскаржуваних рішень на підставах, передбачених ст. 438 КПК України, з огляду на зміст положень статей 370, 412 414, 419 цього Кодексу.
Викладені засудженим у касаційній скарзі доводи по суті стосуються неправильної, на його думку, оцінки судами доказів, неповноти досудового й судового слідства, на підставі яких ухвалений вирок Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Згідно зі ст. 436 КПК України судкасаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Прохання засудженого лише про скасування оскаржуваних судових рішень не відповідає вимогам ст. 436 КПК України, з огляду на те, які рішення може приймати суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2018 року та Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3