Справа № 308/9998/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду, в м. Ужгород, угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 06.11.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001197, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Розівка Запорізької області, раніше не судимого, не одруженого, з повною середньою спеціальною освітою, призваного за контрактом Куйбишевським РВК Запорізької області, механіка водія 1 танкового взводу 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, і проходячи її на посаді механіка водія 1 танкового взводу 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, розуміючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, о 09.00 год. 19.03.2018 року, без поважних на те причин не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та по 19.04.2018 був на ній відсутній, та вільний час, що з`явився у зв`язку із відсутністю на військовій службі, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків по військовій службі, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, - тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем.

У ході досудового розслідування кримінального провадження прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України капітан юстиції ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди, підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України досягли згоди щодо звільнення підозрюваного ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, а також виконає передбачені ст. 76 КК України обов`язки.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому зазначив, що при укладенні угоди були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, угода укладена добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, вказав, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що повністю розуміє наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що укладена угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем, яке згідно з положеннями ст.

12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 попереджений про наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, повністю усвідомлює характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України.

Угода про визнання винуватості укладена обвинуваченим добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості в даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України.

Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

На підставі наведеного, враховуючи, що угода про визнання винуватості, укладена між сторонами даного кримінального провадження, повністю відповідає встановленим кримінально-процесуальним законодавстом вимогам, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 вересня 2020 року, укладену між прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України капітаном юстиції ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001197 від 06 листопада 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд виключно з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику обвинуваченого і прокурору та надіслати обвинуваченому.

Головуюча суддя ОСОБА_1