Справа № 302/451/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17.08.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/372/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор),

В С Т А Н О В И В :

ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає в буд. АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, раніше судимого,

запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На підозрюваного ОСОБА_6 покладені наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме : - прибувати до слідчого, прокурора в даному кримінальному провадженні за їхньою вимогою; - не відлучатися з населеного пункту в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;- утримуватися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Строк дії ухвали про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту визначено з 01.06.2020 по 01.08.2020 включно.

З матеріалів за клопотанням убачається, що 27 травня 2020 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 185 КК України. Відповідно до клопотання, 22 лютого 2020 року в нічний час доби ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за ч. 3 ст. 185 КК України (судимість не знята і не погашена) разом із неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_3 , за попередньою змовою групою осіб, умисно повторно, з метою заволодіння товарно-матеріальними цінностями з підсобного приміщення, що розташоване біля будинку АДРЕСА_4 в якому зберігаються особисті речі власника ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця вищевказаного будинку, знаючи про те, що за місцем проживання власник відсутній, скориставшись вказаним фактом, шляхом пошкодження навісного замка проникли в середину підсобного приміщення, звідки умисно, таємно, викрали зварювальний апарат модель АС WELDER BXI-250 С, вартість якого згідно висновку експерта про вартість об`єкта від 15.05.2020 року становить 1200 гривень та бензопилу марки STIHL MS 250, вартість якої згідно цього ж висновку становить 7800 гривень, які в подальшому перепродали невстановленим слідством особам. Цими діями ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 9000 тисяч гривень, - чим скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб поєднана з проникненням в інше приміщення.

Окрім того, ОСОБА_6 , діючи умисно, ігноруючи моральні засади суспільства у ставленні до виховання підростаючого покоління, що передбачають охорону неповнолітніх від негативного впливу, який може викликати бажання займатися діяльністю, що негативно сприймається суспільством та впливає на їх правильний розвиток, з метою викликати у неповнолітнього рішучість взяти участь у злочині, шляхом його переконання, втягнув неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в зайняття злочинною діяльністю, що виразилося у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, за вищевказаних обставин.

Цими діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 304 КК України, втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність.

Не припиняючи свої злочинні дії в ніч з 05 на 06 травня 2020 року в нічний час доби ОСОБА_6 , умисно повторно, з метою заволодіння грошовими коштами з приміщення Української Православної церкви Свято-Покровського храму, що розташований у АДРЕСА_1 , шляхом пошкодження вхідних дверей, а саме їх віджиму невстановленим предметом проник усередину, де здійснивши віджим верхньої частини металевого сейфу, який знаходився в одному з приміщень храму, умисно, таємно, викрав грошові кошти в сумі 14760 гривень, що належать релігійній громаді Української Православної церкви Свято-Покровського храму, чим спричинив релігійній громаді матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Цими діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення.

У клопотанні також вказується на те, що 21.05.2020, відповідно до ст. 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб поєднана з проникненням в інше приміщення та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 Кримінального кодексу України, а саме втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність, 27 травня 2020 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення. Окрім того, у клопотанні вказується на те, що ОСОБА_6 є раніше судимим: - вироком Міжгірського районного суду від 26.08.2010 за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 6 (шість )місяців; - вироком Міжгірського районного суду від 05.06.2014 за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців ( 15.08.2018 року звільнений з місць позбавлення волі, а саме Райківецької виправної колонії № 78, де відбував покарання з 02.05.2014 року до 15.08.2018 року), - 28.11.2019 року засуджений Міжгірським районним судом за ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 296 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, вирок не набрав законної сили, у зв`язку з поданням ОСОБА_6 апеляційної скарги справа перебуває на розгляді в Апеляційному суді Закарпатської області, що злочини передбачені ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до 4 ст. 12 КК України, є тяжкими, і відповідно до санкції йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що підозрюваний ОСОБА_6 , не одружений, неповнолітніх дітей та перестарілих осіб на утриманні не має, не навчається, веде антигромадський спосіб життя, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість не знята, не погашена, та продовжує вчиняти нові кримінальні правопорушення, не працює. З урахуванням наведеного, слідчий вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження: потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів та неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 , з метою зміни ними показань та відмови від них, шляхом умовлянь, погроз, залякувань, не виключаючи спроби підкупу, в тому числі на підозрюваного ОСОБА_7 , який у кримінальному провадженні, є неповнолітнім, та може ухилятися від слідства та суду. На підставі викладеного та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів чи у будь-який інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжувати злочинну діяльність та враховуючи, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який відноситься до категорії тяжкого та за який Кримінальним Кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років та у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України, який відноситься до категорії тяжкого та за який Кримінальним Кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним вище ризикам, слідчий просить обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 забіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що прокурор належними доказами не довів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків зазначених у клопотанні буде недостатнім щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. Суд взяв до уваги, те що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, раніше судимий, злочини вчинив у період не знятої і не погашеної судимості, що прокурор не довів належними доказами необхідність обрання або застосування щодо ОСОБА_6 такого виняткового запобіжного захід як тримання під вартою, а обмежився тільки перерахуванням ризиків, які передбачені ст.177 КПК України і більшість підстав ґрунтуються на припущеннях, а також врахував, що ОСОБА_6 вину у вчиненні злочинів визнав частково, за місцем проживання характеризується позитивно, не працюючий, не одружений, раніше судимий, має постійне місце проживання. Беручи до уваги зазначене у сукупності слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт щодо підозрюваного є справедливим, достатнім і співмірним запобіжним заходом, який забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що суд не врахував особу підозрюваного ОСОБА_6 , а саме те, що підозрюваний не одружений, неповнолітніх дітей та перестарілих осіб на утриманні не має, не навчається, тобто відсутні тісні соціальні зв`язки, веде антигромадський спосіб життя, ранішзе притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений, судимість в установленому порядку не знята не погашена, продовжує вчиняти нові кримінальні правопорушення, не працює, а перебуваючи на волі може незаконно впливати на учасників кримінального провадження. Окрім того прокурор вказує і на те, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_6 , повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 ККУ України, а саме втягнення неповнолітнього ОСОБА_7 у злочинну діяльність. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання приймали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_10 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема, заявою ОСОБА_9 та його показаннями в якості потерпілого, заявою ОСОБА_11 та його показаннями в якості потерпілого, показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , речовими доказами в кримінальному провадженні, протоколом огляду місця події, висновком про вартість об`єкта оцінки від 15.05.2020, довідкою про вартість, висновком судово-дактилоскопічної експертизи № 3/161 від 20.05.2020, показаннями неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 , показаннями підозрюваного ОСОБА_8 , на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру в скоєнні кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальні правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів враховує і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 сторонами кримінального провадження не оспорюється.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .. Не додано таких доказів прокурором і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого, так і апеляційним судом апеляційної скарги прокурора.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Погоджуючись із висновками слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував дані про особу підозрюваного: вину у вчиненні злочинів визнав частково, характеризується по місцю проживання позитивно, не працюючий, не одружений, раніше судимий, має постійне місце проживання.
Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_6 не виконував чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.
Тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_6 не одружений, неповнолітніх дітей та перестарілих осіб на утриманні не має, не навчається, тобто відсутні тісні соціальні зв`язки, веде антигромадський спосіб життя, раніше притягався до кримінальної відповідальності та був засуджений, судимість в установленому порядку не знята не погашена, продовжує вчиняти нові кримінальні правопорушення, не працює, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Як такі, що ґрунтуються виключно на припущеннях та жодним чином не впливають на висновки слідчого судді, колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може незаконно впливати на учасників кримінального провадження.
З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 ККУ України, а саме втягнення неповнолітнього ОСОБА_7 у злочинну діяльність.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд також враховує і те, що строк дії ухвали про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту встановлено до 01.08.2020, що свідчить про те, що такий вже закінчився, і оскаржувана ухвала втратила чинність у часі.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і прокурором не надано доказів, які б достовірно підтверджували наведені в клопотанні та апеляційній скарзі доводи.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2020 року, якою застосовано щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: