Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/2255/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2020 року м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ДУ «Білоцерківська ВК № 35» щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Остер Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, до засудження не працював, раніше судимого: 1) 24.07.2008 року Козелецьким райсудом Чернігівської області за ст.ст. 186 ч.1, 185 ч. 3, 75 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, з випробуванням на 2 роки. 2) 19.05.2009 року Козелецьким райсудом Чернігівської області за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч. 3, 70 ч.1, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 26.06.2012 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 18 днів, ст. 81 КК України. 3) 08.09.2016 року Козелецьким райсудом Чернігівської області за ст. 185 ч.2 КК України до 4 місяці арешту. Даних про звільнення не має. 4) по теперішній справі засуджений: 06.07.2017 року Козелецьким райсудом Чернігівської області за ст.ст. 186 ч.2, 71 ч. 1 КК України на 5 років 1 день позбавлення волі. Зараховано в строк покарання попереднє ув`язнення з 15.03.2017 року по 20.06.2017 року на підставі ст. 72 ч.5 КК України. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2018 року зараховано в строк покарання попереднє ув`язнення з 21.06.2017 року по 12.09.2017 року на підставі ст. 72 ч.5 КК України, постановою начальника ДУ «Білоцерківська ВК №35» від 12.06.2019 р. переведний з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації при колонії, початок строку 15 березня 2017 р., кінець 18 вересня 2021 р. про умовно-дострокове звільнення

У С Т А Н О В И В:
Із ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35» надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання відносно ОСОБА_5 , мотивоване тим, що згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване після фактичного відбуття не менше 2/3 строку покарання. Відбута частина покарання на 24.02.2020 р. становить 3 роки 5 місяців 7 днів. Відбуваючи покарання ОСОБА_5 зарекомендував себе позитивно. До роботи відношення добре, має 7 заохочень. Порушень вимог режиму утримання не допускає, стягнень не має. Засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник колонії клопотання в суді підтримав та просить його задовольнити.

Суд, заслухавши засудженого ОСОБА_5 , представника колонії, прокурора, який вважає клопотання підлягає задоволенню, дослідивши матеріали, приєднанні до клопотання, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно довідки стягнень та заохочень стосовно ОСОБА_5 він має 8 заохочень, стягнень не має.

Аналізуючи підстави заохочення ОСОБА_6 суд зазначає, що вони застосовані адміністрацією установи за виконання вказаним засудженим покладених обов`язків та додержання правил поведінки, додержання правил трудового розпорядку, вимог безпеки праці, є підсумковими за певний період (квартал) відповідного року. Тобто вказані заохочення застосовані за звичайну поведінки засудженого, який не порушує умови відбування покарання. Працює.

Однак, на переконання суду, вони (застосовані заохочення) не є безумовним підтвердженням, свідченням доведення його ОСОБА_6 виправлення, як підставу можливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 протягом 2008-2017 років чотири рази засуджувався за умисні злочини. Відбував покарання у місцях позбавлення волі. Неодноразово до нього застусовувалося звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, раніше звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково. Однак кожного разу після звільнення знову вчиняв нові умисні злочини.

Так, 24.07.2008 р. Козелецьким районним судом Чернігівської області він був засуджений за ст. 186 ч.1, 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Суд проявляючи до нього гуманізм, звільнив його від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Незважаючи на це він в період іспитового строку, порушивши умови звільнення від покарання з випробуванням через нетривалий час знову вчинив умисні корисливі злочини.

19.05.2009 р. цим же судом засуджений за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.3,70,71 КК України до 4 років шести місяців позбавлення волі. Суд проявляючи до нього гуманізм, звільнив його умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 18 днів. Незважаючи на це він знову вчинив умисний корисливий злочин.

08.09.2016 р. цим же судом ОСОБА_5 засуджений за ст. 185 ч.2 КК України до арешту на строк 4 місяці.

Незважаючи на це ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність 02.10.2016 р. у післяобідній час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на полі для випасу худоби відкрито зірвав із потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон.

За вказаний злочин ОСОБА_5 вироком Козелецького районного суду Чернігівської області засуджений за ст. 186 ч.2, 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років один місяць.

У судовому засіданні ОСОБА_5 повідомив, що він просить задовольнити клопотання установи, звільнити його умовно-достроково, т.я. він став на шлях виправлення, має дружину, яка має хронічні захворювання, він має постійне місце проживання, має бажання працевлаштуватися на роботу двірником.

Оцінюючи вищевказане у сукупності суд вважає що ОСОБА_5 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки кожного разу після звільнення, він вчиняв нові умисні злочини.

У суду відсутні законні підстави для умовно-дострокового звільнення, тобто підстави, які б беззаперечно вказували, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд також зазначає, що у статті ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийнятті такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим) так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Враховуючи викладене суд не знаходить законних підстав для задоволення клопотання, оскільки незважаючи на неодноразові звільнення від відбування покарання, у т.ч. раніше умовно-достроково, проявлений судом неодноразово гуманізм до ОСОБА_5 , останній знову вчиняв злочини. Вказане є свідченням тривалого злочинного спрямування його поведінки, впертого небажання стати на шлях виправлення.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 50,74,81 КК України, керуючись ст.ст. 371,537,539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
У задоволені клопотання ДУ «Білоцерківська ВК № 35» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду