Справа № 621/2609/17
Провадження № 1-в/621/185/20
УХВАЛА
20 листопада 2020 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві подання заступника начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про визначення порядку виконання покарань за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 ,
Заступник начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 звернулась до суду з поданням про визначення порядку виконання покарань за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання вказано, що 02 липня 2019 року на виконання до Зміївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшла копія вироку Зміївського районного суду Харківської області від 22 травня 2019 року відносно ОСОБА_5 , засудженого 22 травня 2019 року за ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 263, ст. 70 Кримінального кодексу України до 03 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 02 роки. Також, 02 вересня 2020 року на виконання до Зміївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшла копія вироку Зміївського районного суду Харківської області від 16 серпня 2018 року відносно ОСОБА_5 , засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України до 04 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 03 роки. Вбачається, що при призначенні покарання та ухваленні обвинувального вироку від 22 травня 2019 року Зміївським районним судом Харківської області не було застосовано ст. 71 Кримінального кодексу України, а саме: призначення остаточного покарання з урахуванням покарання за попереднім вироком.
На підставі викладеного заступник начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 звернулась до суду з даним поданням.
Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, подання просив розглянути та ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства.
Представник Зміївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.
Заслухавши думку прокурора, яка вважала, що є всі підстави для задоволення подання, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку:
Встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 22 травня 2019 року вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 263, ст. 70 Кримінального кодексу України до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки (а.с. 149-150).
Також, 16.08.2018 відносно ОСОБА_5 Зміївським районним судом Харківської області було ухвалено вирок, яким останнього засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та, на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки. Вказаний вирок набрав законної сили 06.08.2020 (а.с. 151-154).
Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Відповідно до загальних вимог ст. 71 Кримінального кодексу України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б один із злочинів є особливо тяжким, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але неповинен перевищувати двадцяти п`яти років. При складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі. Призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше злочинів, суд призначає покарання за ці нові злочини за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.
Як на тому наголошено у п. п. 23, 25 постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. За сукупністю вироків (ст. 71 КК) призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК та статей 411, 413 КПК.
Як роз`яснено у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» № 11 від 21.12.1990 під час вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку за наявності інших вироків, заборонено вирішувати питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Отже, в даному випадку неможливо визначити остаточне покарання шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, оскільки це призведе до погіршення становища засудженого та фактично буде усуненням прогалин і недоліків вироків в частині призначення покарання.
З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що вирок Зміївського районного суду Харківської області від 22.05.2019 та вирок Зміївського районного суду Харківської області від 16.08.2018 належить виконувати самостійно.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Подання заступника начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про визначення порядку виконання покарань за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Визначити, що вирок Зміївського районного суду Харківської області від 22.05.2019 у справі № 621/2609/17, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 263, ст. 70 Кримінального кодексу України до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки та вирок Зміївського районного суду Харківської області від 16.08.2018 у справі № 621/1290/18, яким ОСОБА_5 засуджено ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та, на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки виконуються самостійно.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: