Справа 359/3099/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2344/2020 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2020 року,-
в с т а н о в и л а :
До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування доводів клопотання, засуджений ОСОБА_8 вказав на те, що до закінчення терміну відбування покарання останньому залишилось 9 місяців та за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення. Указав на те, що має три заохочення та є інвалідом.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2020 року клопотання засудженого ОСОБА_8 задоволено та звільнено останнього умовно-достроково на не відбуту частину покарання, що становить 8 місяців і 10 днів позбавлення волі. Мотивуючи це рішення, суд послався на те, що ОСОБА_8 будучи засудженим вироком Володарського районного суду Київської області від 13.12.2016 року за ч.3 ст.185 КК України на підставі положень ст.71 КК України до 4-х років позбавлення волі відбув більше призначеного покарання. За час відбування покарання спочатку характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. Однак, перед настанням пільги, передбаченої ст.81 КК України, з метою поблажливого ставлення до себе, змінив свою поведінку на позитивну, за дотримання норм які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, був заохочений 3 рази, стягнень не має. На підприємстві установи не працевлаштований. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, але робить це з метою отримання поблажливості. Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та тумбочку, не завжди має охайний вигляд.
В апеляційній скарзі прокурора указанона незаконність ухвали суду першої інстанції у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На переконання прокурора, висновок суду про те, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та працею довів своє виправлення є передчасним. Прокурор звернув увагу на те, що засуджений ОСОБА_8 16.02.2017 року прибув до державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» та упродовж двох років взагалі не працював за відсутності виявленого бажання. Натомість засуджений працював лише з липня 2019 року по березень 2019 року. Окрім цього, відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_8 , останній спочатку характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав та перед настанням пільги, з метою поблажливого ставлення до себе та в подальшому застосування до нього положень ст.81 КК України різко змінив свою поведінку та відношення до вимог відбування покарання, після чого отримав три заохочення. Апелянт звернув увагу на те, комісією установи засудженому ОСОБА_8 двічі відмовлено у застосуванні пільги, передбаченої ст. 82 та ст.101 КК України, оскільки останній не став на шлях виправлення. На переконання прокурора, матеріали судового провадження не містять даних про те, що процес виправлення засудженого ОСОБА_8 та перевиховання останнього носив стабільний та послідовний характер. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого.

Судом апеляційної інстанції було ухвалене рішення про забезпечення участі засудженого у апеляційному розгляді в режимі відеоконференцзв`язку. Між тим, із причин які не залежали від суду, відеоконференцзв`язок із установою, де відбуває покарання ОСОБА_8 не був встановлений, що призвело до 4-х перенесень розгляду апеляційної скарги прокурора. Із метою забезпечення доступу учасників судового розгляду до правосуддя, забезпечення гарантованих законом прав учасників судового розгляду, колегією суддів ухвалене рішення про розгляд справи у відсутності засудженого.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
вивчивши клопотання та приєднанні до нього матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
За змістом ст. 81 КК України підставами для застосування умовно-дострокового звільнення є:
відбування засудженим певного виду покарання, перелік яких визначений у частині першій цієї статті;
відбування ним певної частини призначеного строку покарання визначеної у частині третій цієї статті;
доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці (ч.2 ст. 81 КК України).
Як вбачається із матеріалів справи, засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у виді позбавлення волі, призначеного за злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України. Станом на час розгляду справи судом першої інстанції відбув більше двох третин призначеного строку покарання. Це указує на наявність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , які передбачені ч.1 і ч.2 ст. 81 КК України. Ці обставини учасниками судового розгляду не оспорювались у суді першої інстанції та не оспорюються прокурором у суді апеляційної інстанції.
Щодо доведення засудженим свого виправлення, то судом першої інстанції було обґрунтовано враховано те, що засуджений протягом відбування покарання не мав жодного стягнення, натомість мав три заохочення. Судом першої інстанції враховано те, що ці заохочення щодо засудженого ОСОБА_8 були застосовані після відмови у його умовно достроковому звільненні саме із мотивів не доведення свого виправлення. Із урахуванням цих обставин та даних про особу засудженого, зокрема і того, що установою виконання покарання засудженому була надана характеристика яка в цілому не характеризує засудженого із негативної сторони, судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про доведення засудженим свого виправлення, що дало суду обґрунтовані підстави для ухвалення рішення про його умовно-дострокове звільнення.
Апеляційна скарга прокурора не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Так, відповідно до характеристики на засудженого, він на початкових етапах відбування покарання не залучався до праці, а тому цей факт не може свідчити про те, що засуджений не довів своє виправлення. Посилання як прокурора у апеляційній скарзі, так і адміністрації установи у характеристиці на те, що засуджений змінив свою поведінку, що стало наслідком отримання ним заохочень лише із метою застосування щодо нього пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення за своїм змістом є припущенням, яке не ґрунтується на зібраних у справі доказах, оскільки ні прокурором, ні адміністрацією установи не надано доказів які би підтверджували зазначену обставину. Ні прокурором, ні адміністрацією устави не обґрунтовано те, яка попередня поведінка засудженого указувала на небажання його виправлятись, що давало би підстави для твердження про зміну цієї поведінки із метою отримання пільги. Колегія суддів при цьому звертає увагу та те, що протягом усього часу відбування покарання засуджений не мав жодного стягнення. Отримання ним ряду заохочень, на фоні в цілому позитивної поведінки, указує на доведення засудженим свого виправлення. Наведене у свої сукупності указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги.
Ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у звязку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________ ___________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4