В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2020 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої, адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_7 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження № 0000388 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Артемівка Чутівського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна вища, не одруженого, ФОП, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

29 травня 2020 року приблизно о 19 годині 20 хвилин, точного часу судом не встановлено, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 на 112 км + 800 м автодороги Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка, в напрямку м. Кобеляки Полтавської області, з`їхав на узбіччя дороги, після чого в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку і різко змінив напрям руху та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки ИЖ 21251 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ИЖ 21251 державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому правого наколінника, закритого уламкового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням, ЗЧМТ, струс головного мозку, параорбітальну гематому лівого ока, саден обличчя, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та показав суду, що дійсно 29 травня 2020 року під час руху на автодорозі Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка, його автомобіль з`їхав на узбіччя. Щоб повернутись на смугу руху, він повернув кермо вліво, однак оскільки між дорогою та узбіччям була певна висота, автомобіль почало заносити та він виїхав на зустрічну смугу руху. Про подію, яка трапилась він щиро шкодує та добровільно відшкодував потерпілій понесену шкоду в розмірі 40000 грн.

Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ст. 349 КПК України, обмежився оголошенням документів, які характеризують особу обвинуваченого. Докази по справі не досліджувалися в зв`язку з тим, що суд, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження тих доказів, які ніким не оспорюються, при цьому обвинуваченому було роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про те, що винність ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю і об`єктивно доведена в судовому засіданні.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України визначена вірно, оскільки він, керуючи автомобілем, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на визнанні своєї провини у виникненні дорожньо-транспортної пригоди, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу ОСОБА_6 , обставинами, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, та відповідно до ст. 25 КК України є необережним злочином, а також конкретні обставини справи, зокрема те, що обвинувачений добровільно надав потерпілій допомогу на лікування. Цивільний позов по справі на даний час не заявлено.

Суд також приймає до уваги думку потерпілої та її представника, які зазначили, що призначення мінімального покарання до обвинуваченого є недостатнім, оскільки на даний час вона втратила можливість вільно пересуватись та продовжує лікування. Однак при цьому також враховує поведінку обвинуваченого та його показання, який зазначив, що в разі надання доказів про понесені потерпілою витрати та компенсацію страховою компанією, не заперечує проти відшкодування різниці витрат.

Враховуючи вище викладене, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкції статті особливої частини КК України у вигляді штрафу.

Враховуючи, що ОСОБА_6 раніше не судимий, в момент дорожньо-транспортної пригоди перебував в тверезому стані, має постійне місце проживання, є фізичною особою-підприємцем та займається реалізацією автомобільних запчастин, в зв`язку з чим керування транспортним засобом є необхідним для нього з метою отримання прибутку та є джерелом його існування, а тому вважає за недоцільне призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. При цьому суд також враховує думку потерпілої, яка наполягала на позбавленні обвинуваченого права керування транспортним засобом, однак звертає увагу, що остання повідомила, що на даний час продовжує лікування, а тому з метою забезпечення можливості обвинуваченим можливого відшкодування витрат потерпілій, вважає за недоцільне позбавлення ОСОБА_6 права керування транспортними засобами.

Захід забезпечення кримінального провадження (запобіжний захід) відносно ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Крім цього, представником потерпілої ОСОБА_4 , авдокатом ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлено клопотання про відшкодування понесених потерпілою судових витрат, а саме витрат на правову допомогу.

Суд, дослідивши подану заяву, заслухавши учасників судового розгляду, дійшов до наступних висновків.

Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого (цивільного позивача), який надає правову допомогу за договором, відповідно до ч.2 ст.120 КПК України несе потерпілий (цивільний позивач), а тому потерпіла, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження відповідно до ч.1 ст.128 КПК України заявити цивільний позов про стягнення шкоди, у т.ч. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.118 КПК України витрати на правову допомогу включаються до процесуальних витрат.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Представником потерпілої надано суду розрахунок витрат на правничу допомогу на суму 2100 грн, який попередньо вручено стороні обвинувачення.

До наданого суду розрахунку ОСОБА_5 надав договір про надання правничої допомоги та акт приймання-передачі правничих послуг.

Перевіривши надані суду документи, суд вважає, що судові витрати в сумі 2100 грн. знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, підтверджені належними та допустимими доказами, є співмірними із наданою потерпілій допомогою, а тому підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої як процесуальні витрати.

Заперечення сторони обвинувачення стосовно того, що їм не надано договір про надання правничої допомоги та акт приймання-передачі правничих послуг не заслуговують на увагу, оскільки судом в судовому засідання надано можливість на ознайомлення з даними документами, якою сторона обвинувачення не скористалась. Підстав для залишення даної заяви без розгляду судом не встановлено. Крім цього, суд не бере до уваги посилання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_7 на те, що представником потерпілої в наданому розрахунку зазначено, що останній надається до цивільної справи не заслуговує на увагу, оскільки в самому розрахунку та наданих до нього договорі та акті приймання-передачі вбачається, що останній стосується саме кримінального провадження, який є предметом розгляду в даній справі.

Судом також встановлено, що по справі під час досудового розслідування проведено судову автотехнічну експертизу, вартість проведення якої становить 653,80 грн, а тому дані витрати підлягають відшкодуванню із обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім цього, слід зняти заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 червня 2020 року по справі № 532/1017/20.

Керуючись статтями 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 ( пятдесят одна тисяча) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути із ОСОБА_6 в дохід держави судові витрати за проведення експертизи в кримінальному провадженні в розмірі 653,80 (шістсот п`ятдесят три гривні вісімдесят копійок).

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 2100 ( дві тисячі сто ) гривень.

Заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на:

- автомобіль марки ВАЗ моделі 21099 державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 ;

- автомобіль марки ИЖ моделі 21251 державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 ,

вжиті ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 червня 2020 року по справі № 532/1017/20 - скасувати.

Речові докази по справі:

- автомобіль марки ВАЗ моделі 21099 державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , який знаходиться на зберіганні в Кобеляцькому ВП ГУНП в Полтавській області повернути власнику ОСОБА_11 ;

- автомобіль марки ИЖ моделі 21251 державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , який знаходиться на зберіганні в Кобеляцькому ВП ГУНП в Полтавській області повернути власнику ОСОБА_10 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , яке знаходиться на зберіганні в матеріалах кримінального провадження повернути власнику ОСОБА_11 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , яке знаходиться в матеріалах кримінального провадження повернути власнику ОСОБА_10 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду або через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя