№566/227/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2020 року смт. Млинів, Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 ,
представника служби у справах дітей Млинівської РДА. ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт та приєднані до нього матеріали у кримінальному провадженні №0000466, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 листопада 2019 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Смордва, Млинівського району Рівненської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною загальною середньою освітою, не працюючого, не депутата, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Неповнолітній ОСОБА_9 , 11 листопада 2019 року, приблизно о 08 год. 30 хв., перебуваючи на території господарства ОСОБА_10 , розташованому по АДРЕСА_1 , побачив під парканом залишений велосипед ОСОБА_11 та в цей момент у нього виник умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, шляхом викрадення вищевказаного велосипеда.
Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 , в цей же час, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, підійшов до місця розташування вищевказаного велосипеда і переконавшись, що його злочинні дії не будуть помічені власником та іншими сторонніми особами, шляхом вільного доступу взяв велосипед марки «RAGAZZI» вартістю 1563,33 грн., що належить ОСОБА_11 , жителю АДРЕСА_1 , яким поїхав в с. Береги, Млинівського району Рівненської області, покинувши місце вчинення злочину, тобто умисно, таємно викрав, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 , в присутності законного представника ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав повністю, на підставі ст. 63 Конституції України та ст.42 КПК України відмовився від дачі показань щодо обставин вчинення злочину.

У вчиненому щиро розкаюється і просить суд його суворо не карати.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_12 , вина обвинуваченого підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема, заявою потерпілого ОСОБА_11 від 12 листопада 2019 року про вчинення крадіжки належного їй велосипеду з господарства, що в АДРЕСА_1 .
(а.с.11 к/п № 0000466)
Згідно протоколу огляду місця події від 12 листопада 2019 року, проведеного в господарстві, що розташоване в АДРЕСА_1 , під час якого ОСОБА_11 показав місце звідки 11 листопада 2019 року вчинено крадіжку належного потерпілому велосипеда
(а.с.13-16 к/п № 0000466)
Як вбачається з протоколу огляду місця події від 15 листопада 2019 року було проведено огляд відкритої ділянки місцевості, що розташована між с. Береги та с. Смордва Млинівського району Рівненської області, де потерпілий ОСОБА_11 віднайшов належний йому велосипед.
(а.с.22-25 к/п № 0000466)
Згідно протоколу огляду місця події від 15 листопада 2019 року було проведено огляд відкритої ділянки місцевості, що розташована по вул. Шлях Дубенський в с. Смордва, Млинівського району Рівненської області, де потерпілий ОСОБА_11 видав працівникам поліції належний йому велосипед марки «RAGAZZI», та якого було оглянуто та вилучено.
(а.с.29-32 к/п № 0000466)
Висновком експерта № 3.2-1094/19 від 19 листопада 2019 року за результатами проведення судової товарознавчої експертизи підтверджується, що вартість наданого на експертизу велосипеда марки «RAGAZZI» , сірого кольору, викраденого з господарства ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_1 , станом на 11 листопада 2019 року, могла становити 1563,33 грн.
(а.с.38-40 к/п № 0000466)
Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 30 січня 2020 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_4 , під час якого ОСОБА_4 розповів та показав за яких обставин він вчинив крадіжку велосипеда, належного ОСОБА_11
(а.с.104-105 № 0000466 )
З досудової доповіді інспектора Млинівського районного сектору з питань пробації відносно обвинуваченого ОСОБА_13 від 22 червня 2020 року вбачається, що орган пробації зробив висновок про те, що приймаючи до уваги інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого, низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

(а.с.37-39 судового провадження)
Відповідно до звіту про неповнолітню обвинуваченого ОСОБА_13 від 28 липня 2020 року у кримінальному провадженні, складеного відповідно до вимог статтей 485,487 КПК України службою у справах дітей Млинівської РДА, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в с.Смордва, Млинівського району Рівненської області. Ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину негативне, розуміє серйозність скоєного, шкодує про свої дії та готовий нести відповідальність.

(а.с. 52-53 судового провадження)
Дії обвинуваченого ОСОБА_13 слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_14 в судовому засіданні не встановлено.

Санкція ч. 1 ст.185 КК України (в редакції закону №1449-VІ від 04 червня 2009 року) передбачає міру покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, внесено зміни в ч.1 ст.185 КК України, зокрема, санкція ч. 1 ст.185 КК України (в редакції закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) передбачає міру покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

У відповідності до ч.3 ст. 12 КК України (в редакції закону №4025-VІ від 15 листопада 2011 року) кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_9 відносився до злочинів середньої тяжкості.

Згідно ч.2 ст. 12 КК України (в редакції закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, в якому обвинувачуються ОСОБА_9 відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , суд керується ч.1 ст.185 КК України (в редакції закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), виходячи з положень ст.5 КК України, відповідно до якої, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинувачуваного обставин та характеризуючі дані про особу обвинуваченого, досудову доповідь інспектора Млинівського районного сектору з питань пробації, суд вважає за доцільне звільнити ОСОБА_13 від покарання і застосувати відносно нього примусові заходи виховного характеру у відповідності до вимог ст. 105 КК України, так як ОСОБА_9 щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці та відшкодував завдану матеріальну шкоду.

У відповідності до вимог ч.1,2 ст. 105 КК України (в редакції закону № 2617-VIII від 22.11.2018), неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15 травня 2006 року № 2 примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» ( ч.ч. 4 і 5 ст.74, ч. 1 ст.105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Таку ж позицію висловив Верховний суд у постанові від 05 грудня 2019 у справі № 754/5884/19.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений на час ухвалення вироку не потребує призначення їй покарання, а тому вважає за можливе застосувати до нього ч.1 ст. 105 КК України та звільнити його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 не приймалось.

Постановою про приєднання речових доказів від 19 листопада 2019 року, речовим доказом визнано велосипед марки «RAGAZZI», який повернуто на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 .
(а. с. 44 к/п №0000466)
У відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

У відповідності до ч.1 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході досудового розслідування було проведено судову товарознавчу експертизу, що об`єктивно підтверджується довідкою про витрати на проведення: судової товарознавчої експертизи від 19 листопада 2019 року в сумі 628,04 грн.

(а. с. 37 к/п №0000466)
Частиною 2 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Разом з тим, статтею 124 КПК України не передбачено стягнення процесуальних витрат за проведення експертиз з неповнолітнього обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи те, що статтею 124 КПК України не передбачено стягнення процесуальних витрат за проведення експертиз з неповнолітнього обвинуваченого, суд вважає за доцільне процесуальні витрати, пов`язані з проведнням судової товарознавчої експертизи віднести за рахунок коштів державного бюджету України.

На підставі наведенного,
керуючись ст. ст.370, 373-374,497 КПК України, ст. 105 КК України,
с у д ,-
УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ст. 105 КК України (в редакції закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року) ОСОБА_8 звільнити від покарання і застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_6 строком на 1 (один) рік.

Контроль за виконанням вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 29 липня 2020 року покласти на інспектора ювенальної превенції сектору превенції Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області та службу у справах дітей Млинівської районної державної адміністрації.

Копію вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 29 липня 2020 року направити інспектору ювенальної превенції сектору превенції Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області та начальнику служби у справах дітей Млинівської районної державної адміністрації.

Речові докази по справі:
- велосипед марки «RAGAZZI», який повернуто на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 залишити потерпілому ОСОБА_11 .

Звільнити ОСОБА_8 від оплати процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової товарознавчої експертизи від 19 листопада 2019 року №3.2-1094/19.

Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1