УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі захисника ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про встановлення граничного процесуального строку для прийняття остаточного процесуального рішення по кримінальному провадженню № 0000100 від 25.03.2016 р.,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернулась з даним клопотанням, зважаючи на наступне. У провадженні старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0000100 від 25.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України. Досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000100 триває з 25.03.2016 року. За більш ніж 4 роки досудового слідства жодній особі не повідомлено про підозру. Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Подальше проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 порушує загальні засади кримінального провадження, зокрема невтручання у приватне життя. На теперішній час слідчий затягує з прийняттям остаточного рішення за наслідками розслідування, тому слідчий суддя має право на підставі ст. 114 КПК України встановити процесуальні строки органу досудового розслідування для прийняття остаточного рішення з метою забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку. Згідно ст. ст. 1, 2, 9, 28 КПК України вважаю, що досудове розслідування не може розцінюватися як таке, що проводиться в розумні строки та є неупередженим. Відповідно до ч. 6 ст. 28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або конкретних процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом. Таким чином є правові підстави встановити строк для прийняття кінцевого процесуального рішення за наслідками досудового розслідування кримінального провадження № 0000100. Сторона обвинувачення, не надавши ОСОБА_4 в передбачені КПК України строки статусу рівноправної сторони провадження, штучно позбавляє права захищатися від звинувачення у скоєнні злочину для недобросовісного користування органом досудового розслідування своїми процесуальними правами. 22 березня 2019 року старшим слідчим в ОВС слідчого управління ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 повідомлено про підозру ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000100 від 25.03.2016 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України. 22 березня 2019 року прокурором відділу прокуратури міста Києва юристом 2 класу ОСОБА_6 постановлено рішення про виділення матеріалів досудового розслідування із кримінального провадження № 0000100 від 25.03.2016 в окреме кримінальне провадження за № 0000324 від 22.03.2019 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149 КК України. Проведення досудового розслідування у виділеному кримінальному провадженні за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149 КК України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доручити слідчому управлінню Головного управління Національної поліції у м. Києві. Матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000100 від 25.03.2016. 27.03.2019 року прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури м. Києва юристом 2 класу ОСОБА_6 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000324 від 22.03.2019 року, який складений старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, сторона обвинувачення повідомляє ОСОБА_4 про підозру у кримінальному провадженні № 0000100 від 25.03.2016, тим самим надає йому статус підозрюваного та того ж дня виділяє матеріали досудового розслідування в інше кримінальне провадження № 0000324 від 22.03.2019 року. Після чого скеровує обвинувальний акт до Солом`янського районного суду м. Києва, справа № 200/7418/17. 19 травня 2020 року старшим слідчим в ОВС слідчого управління ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 повідомлено про підозру ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000100 від 25.03.2016 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України. 25.05.2020 року прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 постановлено рішення про виділення матеріалів досудового розслідування із кримінального провадження № 0000100 від 25.03.2016 в окреме кримінальне провадження за № 0000479 від 25.05.2019 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149 КК України. Проведення досудового розслідування у виділеному кримінальному провадженні за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149 КК України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доручити слідчому управлінню Головного управління Національної поліції у м. Києві. Матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000100 від 25.03.2016. 28 травня 2020 року старшим слідчим в ОВС слідчого управління ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000479 від 25.05.2019 року та затверджено прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури м. Києва ОСОБА_7 . Вказане вище обґрунтовується тим, що сторона обвинувачення розпочала досудове розслідування у 2016 році, після чого двічі виділяла матеріали кримінального провадження, в яких повідомляла про підозру та відразу про завершення досудового розслідування, тим самим закінчувала досудове розслідування у вказаних кримінальних провадженнях скеровуванням обвинувального акту до суду. Окрім, гарантованих Конституцією України принципів та засад кримінального провадження, зокрема: забезпечення права на захист, змагальність сторін порушено засаду розумності строків кримінального провадження. Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом. Частиною 2 статті 1 КПК зазначено, що Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. 17.07.1997 року Законом № 475/97-ВР Україною ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» декларує, що рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Стаття 13 зазначеного Закону встановлює заходи загального характеру, які вживаються з метою забезпечення додержання державою положень Конвенції, порушення яких встановлене Рішенням, забезпечення усунення недоліків системного характеру, які лежать в основі виявленого Судом порушення, а також усунення підстави для надходження до Суду заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в Суді. Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини вкотре звертає увагу на те, що обґрунтованість тривалості провадження повинна оцінюватися з урахуванням конкретних обставин справи та критеріїв, викладених у прецедентній практиці. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ розумність тривалості провадження повинна визначатись у світлі відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення у справі "Пелісьє і Сассі проти Франції" N25444/94, та "Філіс проти Греції" рішення від 27 червня 1997 року). Рішенням ЄСПЛ в справі "Меріт проти України" (заява N 66561/01). У рішенні ЄСПЛ «Соколовський проти України» визнано прийнятний порушення п. 3 ст. 5 Конвенції, відповідно до якої «кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Рішення по заяві № 6433/18 було прийнято 4 липня 2019 року. За таких обставин, захисник просить Встановити органу досудового розслідування СУ ГУНГ у місті Києві, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000100 від 25.03.2016 року два тижні строку з моменту отримання рішення суду для прийняття остаточного процесуального рішення за наслідками досудового розслідування кримінального провадження № 0000100.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала внесене клопотання, просила задовольнити.

Старший слідчий в ОВС СУ ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 , інші слідчі слідчої групи, процесуальний керівник в судове засідання не з`явились, по день та час розгляду клопотання повідомлялись належним чином.
Вислухавши доводи захисника, дослідивши надані матеріали слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Так, в провадженні старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0000100 від 25.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України.
Захисник зазначає, орган досудового розслідування безпідставно затягує прийняття остаточного процесуального рішення за наслідками досудового розслідування, що порушує права підозрюваного та не відповідає чинному законодавству України.
Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
За ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
При цьому досудове розслідування, з огляду на положення ст. 219 КПК України, повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, згідно до приписів ч. 1 ст. 290 КПК України.
Разом з тим, відповідно до положень ст. 283 КПК України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Крім того, згідно ч. 6 ст. 28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Зважаючи на вищезазначені норми процесуального права слідчий суддя має право, з урахуванням приписів ст. 303-308 КПК України, встановлювати процесуальні строки лише при розгляді конкретної слідчої чи процесуальної дії.
З огляду на зазначене у клопотанні, його ініціатор фактично ставить питання про надання слідчим суддею вказівки особі, яка здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження щодо прийняття рішення за результатами проведеного розслідування, що не відповідає приписам КПК України.
Необхідно зазначити, що відповідно до ч.5 ст. 40 КПК України, слідчий органу досудового розслідування, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог Кримінального процесуального Кодексу, є самостійним у свій процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду, як це визначено п. 18 ст. 3 КПК України.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, згідно до ч. 1 ст. 22 КПК України.
В свою чергу, приписами ч. 3 ст. 22 КПК України визначено, що під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.
При цьому, якщо дії слідчого, прокурора не відповідають вимогам чинного законодавства, в тому числі і щодо прийняття певних процесуальних рішень, сторона кримінального провадження має право оскаржити такі дії у встановленому законом порядку в порядку вимог ст. 303 КПК України.
З огляду на вищенаведене, з урахуванням положень ст. 26 КПК України щодо вирішення у кримінальному провадженні слідчим суддею лише тих питань, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, відсутність обов`язку слідчого судді перебирати на себе повноваження сторони обвинувачення, підстави для задоволення клопотання захисника відсутні.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 22,26,40,113,114 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про встановлення граничного процесуального строку для прийняття остаточного процесуального рішення по кримінальному провадженню № 0000100 від 25.03.2016 р. залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає .

Слідчий суддя: