Справа: № 148/1442/20
Провадження №1-кс/148/422/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року м. Тульчин

Слідчий суддя

Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання сторони кримінального провадження слідчого СВ Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тирасполь, Республіки Молдова, зареєстрованого, за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за участю сторін кримінального провадження: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

У Тульчинському ВП НВП ГУНП у Вінницькій області знаходиться на досудовому розслідуванні кримінальне провадження № 10000293 щодо ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 будучи засудженим 06.11.2018 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном 3 роки, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин.

Так, 01.09.2020 у нічний час між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зі слів останньої являється хворою на ВІЛ захворювання та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому про хворобу останньої відомо не було у приміщенні кімнати квартири, за адресою: АДРЕСА_3 , яку остання на протязі місяця винаймала, відбувся статевий акт.

Наступного дня, тобто 02.09.2020 близько 20.00 год. ОСОБА_7 , знову ж таки перебуваючи в приміщенні квартири, за адресою: АДРЕСА_3 , в присутності ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та власника квартири ОСОБА_9 в усній формі повідомила про своє ВІЛ захворювання.

Після чого, між ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникла конфліктна ситуація, під час якої у ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою разом з ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, протиправно, відкрито, підійшовши до ОСОБА_7 з метою подолання супротиву останньої почав наносити удари кулаками в область тулуба та верхніх і нижніх кінцівок, тим самим завдавши фізичного болю, останній та спричинивши тілесні ушкодження, в результаті яких ОСОБА_7 присіла в кутку кімнати і не могла чинити опору. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 за допомогою прозорої плівкової стрічки, з клеєвим покриттям, зв`язали руки та ноги ОСОБА_7 та заклеїли область рота, після чого залишили її у зв`язаному стані в кімнаті квартири, чим позбавили можливості вільно пересуватись, та на протязі ночі ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 періодично підходили до останньої та наносили удари в область тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, обливали водою, погрожували спричиненням фізичних страждань та утримували у зв`язаному стані до 07.00 год. 03.09.2020.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 спричинили ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців, ссаден, в ділянці шиї, тулуба, лівої верхньої, обох нижніх кінцівок, а також лівої сідниці, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 146 КК України, незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань потерпілому.

Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обґрунтована тим, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи судимість, що у встановленому законом порядку не знята та не погашена, вчинив новий злочин, а також існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину та співрозмірність можливо призначеного останньому покарання, у випадку доведеності його вини, може вказати про можливе залишення останнім свого місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від відповідальності.

Відтак, орган досудового розслідування звернувся з даним клопотанням, просить обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні, проти задоволення клопотання заперечив, просив не застосовувати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а обрати інший більш м`який запобіжний захід. Зазначив, що згоден виконувати усі покладені на нього обов`язки, переховуватись не буде, хоче працювати вдома, займатися разом з батьками підсобним господарством.

Заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши представлені матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, визначено, що заходами забезпечення кримінального провадження є: запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.

На підставі ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» № 14 від 19.12.2014, відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Частиною 1 статті 183 КПК України, визначено, що взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя керується вимогами ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частиною 2 статті 177 КПК України, визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України.

На час розгляду клопотання органом досудового слідства ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» у пункті 175 зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, згідно рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

З врахуванням наведеного, а також наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя вважає, що стороною кримінального провадження, слідчим та прокурором, у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України, є нетяжким і за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

В обґрунтування обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою органом досудового розслідування надано: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000293 від 04.09.2020 (а.с. 3); заяву ОСОБА_7 про вчинення золчину від 04.09.2020 (а.с. 4); протокол огляду місця події від 04.09.2020 (а.с. 7 9); протокол допиту потерпілої від 04.09.2020 (а.с. 10 12); протоколи затримання підозрюваних від 04.09.2020 (а.с. 13 16, 17 - 18); протокол допиту свідка від 04.09.2020 (а.с. 22); висновок судово-медичної експертизи № 67 від 04.09.2020 (а.с. 28 - 30); характеристику, видану Холодівською сільською радою (а.с. 23); довідку про судимість (а.с. 34 35); довідки від лікарів нарколога і психіатра (а.с. 42, 43); повідомлення про підозру (а.с 45); протокол допиту підозрюваного (а.с. 46).

При цьому, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, що свідчить про необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу.

Разом з тим, стороною кримінального провадження, що звернулася з клопотанням не доведено наявність існування інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні, оскільки слідчому судді не було надано доказів існування вказаних обставин. У зв`язку з чим, слідчий суддя не знаходить підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу вигляді тримання під вартою.

Також, слідчий суддя враховує, що підозрюваний вчинив злочин, за яким законом передбачено кримінальне покарання у виді позбавлення волі, раніше судимий, однак має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, скарг на нього не надходило, на обліку у лікаря-нарколога і психіатра не перебуває.

Частиною 4 ст. 194 КПК України, визначено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини передбаченні пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, натомість вважає за необхідне, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину та існування встановленого ризику щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду, застосувати відносно нього запобіжний захід домашній арешт.

Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 даного запобіжного заходу, також обумовлена наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні останнім злочину, співрозмірністю з вчиненим злочином та завданими його діями наслідкам.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тирасполь, Республіки Молдова, зареєстрованого, за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у нічний час з 22:00 год. до 07:00 год. ранку наступного дня, заборонивши останньому залишати житло, за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду невідкладно; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання; здати на зберігання до управління Державної міграційної служби України у Тульчинському районі паспорт для виїзду за кордон.

Запобіжний захід обрано строком на 60 діб, початок строку обраховувати з 04.09.2020 з 18:40 год. до 03.11.2020 о 07:00 год.
Виконання ухвали покласти на начальника Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 07.09.2020.

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1