справа № 208/8558/19
№ провадження 1-кп/208/394/20
ВИРОК
Іменем України

11 грудня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0002260 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, розлученого, не працюючого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимого 12.06.2019 року Заводським райсудом м. Дніпродзержинська за ст. 164 ч.1, 75, 76 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , будучі раніше судимим за ст. 164 ч.1 КК України, на шлях виправлення не став, та у період відбуття покарання з випробуванням, вчинив аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Красюк, згідно з рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.11.2011 року зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на утримання дитини, до її повноліття, на користь матері ОСОБА_5 .

28.11.2011 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська на виконання рішення суду видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлено для примусового виконання до Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ.

12.04.2018 року, державним виконавцем Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ, обвинуваченого ОСОБА_10 попереджено про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, зобов`язання в 3-х денний термін надавати довідку з місця роботи державному виконавцю для направлення виконавчого листа за місцем роботи; попередження державного виконавця про зміну місця проживання або роботи, щомісячне (щоквартальне) надання державному виконавцю копій квитанцій про сплату аліментів.

Будучи попереджений про свій обов`язок щодо утримання дитини шляхом сплати аліментів та про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ОСОБА_10 став на шлях злісного ухилення від їх сплати.

В період часу з 01.06.2019 року по 01.12.2019 рік, ОСОБА_10 працюючи без офіційного працевлаштування та отримуючи дохід, про місце роботи, зміну та місця проживання державного виконавця не повідомляв, маючи заробіток, аліменти добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, внаслідок чого допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини: за червень 2019 року у сумі 2 316 гривень, з липня 2019 року по листопад 2019 року включно, щомісячно по 2 406 грн., а всього допустив заборгованість за 6 місяців, на загальну суму у твердій грошовій сумі 14 346 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю та пояснив суду, що потерпіла є його колишня дружина. Мешкали разом з 2001 року по 2011 рік. Від шлюбу мають доньку 2005 року народження. Шлюб між ним та потерпілою розірвано у жовтні 2011 року. У листопаді 2011 року судом ухвалено рішення про стягнення з нього аліментів на утриманні доньки. Про рішення суду, свій обов`язок про сплату аліментів на утримання доньки, йому було відомо. Підтверджує що дійсно у зазначений в обвинувальному акті час, він не сплачував аліменти. Він дійсно підробляв неофіційно, але його дохід був незначний, йому самому бракувало грошей. З донькою не спілкується хоча прагне цього. Іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. Вину свою визнав повністю, щиро кається у скоєному та готовий сплачувати борг та поточні платежі.

Окрім повного визнання вини ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні, вона також встановлена в судовому засіданні та підтверджена відповідними доказами, які були предметом дослідження у цьому кримінальному провадженні, а саме:

- показаннями потерпілою ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_11 2005 року народження. З 2011 року обвинувачений за рішенням суду зобов`язаний до сплати аліментів на утримання доньки. Про рішення суду ОСОБА_12 достеменно відомо. Поки він працював офіційно, аліменти сплачував. Далі, сплачував їх нерегулярно, а протягом 2019 року взагалі не надавав коштів на утримання дитини. З донькою не спілкується, ніяким іншим чином дитину не утримує. Яна хворіє хронічно, потребує лікування та догляду. Просить задовольнити її цивільний позов, стягнувши на її користь моральну шкоду заподіяну злочином. Зазначена шкода полягає у душевних стражданнях які вона зазнала утримуючи самостійно хвору доньку. Постійні відвідування державного виконавця, прокуратури, поліції, суду, вимушують від неї додаткових зусиль для налагодження свого життя та життя доньки ОСОБА_13 . Обвинуваченого просить покарати суворо.

- витягом з ЄРДР від згідно якого за заявою ОСОБА_5 внесено інформацію з правовою кваліфікацією ст. 164 КК України, з фабулою, що ОСОБА_7 злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини (т.2 а.с.1);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілої за фактом злісного ухилення обвинуваченим від сплати аліментів на утримання дитини (т.2 а.с.8);

- свідоцтвом про народження згідно якого батьками ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначені обвинувачений та потерпіла (т.2 а.с. 30);

- рішенням Заводського райсуду м. Дніпродзержинська від 07.10.2011 року, згідно якого ухвалено стягувати з обвинуваченого аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 , щомісячно починаючи з 03.10.2011 року, до її повноліття (т.2 а.с. 31);

- копією виконавчого листа, згідно якого стягнення з обвинуваченого на утримання ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проводяться щомісячно починаючи з 03.10.2011 року, до її повноліття (т.2 а.с.10);

- попередженням, згідно якого обвинувачений повідомлений державним виконавцем, про те що на виконанні в Заводському ВДВС м. Кам`янське знаходиться виконавчий лист суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від їх сплати (т.2 а.с.83);

- довідкою Кам`янського міського центру зайнятості, згідно якої ОСОБА_7 на обліку в центрі як безробітний не перебував, допомогу по безробіттю не отримував (т.2 а.с. 45);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якого свідок ОСОБА_14 впізнав обвинуваченого як свого знайомого ОСОБА_15 , з яким працював у приватних осіб за усною домовленість протягом січня 2019 року по грудень 2019 року, отримуючи заробітну плату у сумі 5 000 6 000 гривень (т.2 а.с. 60-65);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якого свідок ОСОБА_16 впізнав обвинуваченого як свого знайомого ОСОБА_15 , який працює у нього за усною домовленість тривалий час, отримуючи заробітну плату у сумі 5 000 6 000 гривень (т.2 а.с. 70-75);

- довідкою розрахунку заборгованості по аліментах (т.2 а.с. 55);

- вироком Заводського райсуду м. Дніпродзержинська від 12.06.2019 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ст. 164 ч.1, 75, 76 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік (т.2 а.с. 48)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та доказів на їх підтвердження, між якими не має ніяких розбіжностей та які у своєму взаємозв`язку підтверджують та доповнюють один одного, керуючись законом, суд вважає, що вина ОСОБА_10 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд вважає визнання ним своєї вини, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, зазначена установа вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального обмеження волі.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд, враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем реєстрації характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав, враховує обставини що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, принцип індивідуалізації покарання, позицію потерпілої та державного обвинувачення.

З врахуванням вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 нового умисного злочину під час відбуття покарання у вигляді обмеження волі з встановленням строку випробування, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо тільки шляхом призначення йому покарання у вигляді обмеження волі в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення за ним нагляду та обов`язковим залученням до праці. На думку суду, зазначене покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину.

При розгляді цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, заявленого потерпілою, суд виходить з наступного.

Кінцевою метою будь-якого звернення до суду є відновлення порушеного права та відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями. Саме відновлення справедливості та принаймні мінімальну компенсацію за втрати, яких зазнав потерпілий, і можна вважати основною метою судового процесу та права як соціального регулятора в цілому.

Згідно зі ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, гарантується ст. ст. 32, 56, 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особини, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інших обставин, які мають істотне значення.

Під час визначення розміру такого відшкодування, обов`язково необхідно дотримуватися принципів розумності і справедливості.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням інших цивільних прав, при настанні інших негативних наслідків.

Наведені в поясненнях потерпілої докази свідчать про отриману нею моральну шкоду від кримінального правопорушення, яка на думку суду буде відповідати стягненню з обвинуваченого на її користь 5 000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 71 ч.1, 4 КК України, до призначеного покарання частково, у вигляді 1 місяця обмеження волі, приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського райсуду м. Дніпродзержинська від 12.06.2019 року, остаточно визначивши ОСОБА_7 до відбуття 2 роки 1 місяць обмеження волі.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_7 покарання, рахувати з дня приведення вироку суду до виконання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнувши на її користь з засудженого ОСОБА_7 у якості відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого, не обирався.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1