Кримінальне провадження №1-кп/760/913/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

закінчивши судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012153 від 20 жовтня 2018 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славянськ Донецької області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м. Києві, не одруженого, маючого трьох дітей (зі слів), не працюючого, із середньою освітою, раніше судимого, останній раз Шевченківським районним судом м. Києва від 12.06.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, а саме: в 2013 році Подільським районним судом м. Києва, за ч. 2 ст. 187 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову повторно вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так він, 20.10.2018 приблизно о 15.15 годині, знаходячись в приміщення магазину «Хуман» по вул. Литовського, 18, зайшов до примірочного приміщення, де на стільці помітив жіночу сумку з якої вирішив повторно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , о 15.30 скориставшись тим, що в примірочній за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до стільця, на якому знаходилась жіноча сумка, відкрив її та повторно таємно викрав з вищевказаної сумки чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «MEIZU М611Н» imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 вартістю 5000 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» та сім-карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар», які матеріальної цінності не становить, гаманець чорного кольору, вартістю 200 гривень, в якому знаходились гроші в сумі 100 гривень, 200 доларів СІЛА, які згідно курсу НБУ на 20.10.2018 року складає 5636 гривень, банківська картка «Райфайзенбнк», банківська картка «Приватбанк», які матеріальної цінності не становлять та документи, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, страховий поліс на автомобіль «Мітсубісі Кольт» д.н.з НОМЕР_3 , посвідчення водія, довідка про інвалідність на ім`я ОСОБА_6 , які матеріальної цінності не становлять.

Таємно викравши вказане вище чуже майно, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_6 , матеріальний збиток на загальну суму 10936 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та щиро розкаявся у вчиненому. Вказав, що дійсно викрав з жіночої сумки телефон та документи.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження письмових доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає докази, надані прокурором у даному кримінальному провадженні, належними і допустимими, а вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів доведеною.

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, раніше неодноразово судимого, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, стан здоров`я (хворіє на туберкульоз легенів та потребує лікування), за місцем відбування покарання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, його перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки він являє собою небезпеку для оточуючих, тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України та вважає, що виправлення обвинуваченого без відбування покарання є неможливим та вважає за необхідне призначити покарання за вчинені ним злочини у вигляді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів вирішується на підставі положень ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, виходячи із зазначеного, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді одного року та шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12.06.2020визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік та сім місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 за даним вироком рахувати з моменту набрання ним законної сили, зарахувавши на підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк відбуття покарання за даним вироком покарання, відбуте частково за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 12.06.2020,починаючи з 30 квітня 2020 р.
Речові докази:

- мобільний телефон «MEIZU М611Н» imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , гаманець чорного кольору, в якому знаходились: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, страховий поліс на автомобіль «Мітсубісі Кольт» д.н.з НОМЕР_3 , посвідчення водія, довідка про інвалідність на ім`я ОСОБА_6 - залишити у власності потерпілої - ОСОБА_6

- CD-R диск з відео з магазину «Humana» - залишити зберігатися в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1