Провадження №11-сс/801/561/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000006 від 11.01.2020 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмут (Артемівськ) Донецької області, українця, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258 -3 КК України,

за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
слідчого: ОСОБА_9
в с т а н о в и в:
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2020 року клопотання начальника 2 відділення слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_10 задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто до 19 години 10 хвилин 26 вересня 2020 року.
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 26 вересня 2020 року.
Визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 659 100 (шістсот п`ятдесят дев`ять тисяч сто) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У разі внесення застави на ОСОБА_7 будуть покладені наступні обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також свідками; здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Якщо ОСОБА_7 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_7 визначено термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Згідно клопотання слідчого встановлено, що ОСОБА_12 , перебуваючи у м. Єнакієво Донецької області, приблизно у січні 2020 року вступила у змову з ОСОБА_13 для спільного вчинення злочинних дій, пов`язаних із легалізацією паспортних документів, надання послуг по незаконному отриманню пенсійних і соціальних виплат на території підконтрольній українській владі, з метою з сприянням учасникам терористичної організації «ДНР» , поняття якої визначено ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», під назвою «Донецька народна республіка» (в подальшому - ДНР) - тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів.
Терористичну організацію «ДНР» утворено на початку квітня 2014 року на території Донецької області, одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України. Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, має розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій.
«ДНР» має стабільний склад лідерів вказаної терористичної організації, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.
При цьому на керівників та учасників силового блоку покладається забезпечення стійкості терористичної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України. У свою чергу, на представників політичного блоку покладаються організація збору та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до терористичної діяльності, чим також забезпечується існування вказаної терористичної організації.
Так, на учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: створення так званих органів державної влади «Донецької народної республіки» та організація їх діяльності; видання так званих нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «Донецької народної республіки»; організація та проведення незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «Донецької народної республіки»; проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України; організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу; налагодження взаємодії з терористичною організацією «Луганська народна республіка» та її керівниками з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України; налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка», що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам України та Збройним Силам України; налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності «Донецької народної республіки», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою викликів до повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України; надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку Донецької народної республіки» (не передбачених законом збройних формувань) для забезпечення їх протиправної діяльності; забезпечення учасників «Донецької народної республіки» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.
Вказане свідчить про те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» - «ДНР» є терористичною організацією, яка здійснює цілеспрямовану суспільно-небезпечну діяльність.
Усвідомлюючи всі вказані обставини, діючи умисно, у січні 2020 року з метою отримання незаконних прибутків від надання посередницьких послуг учасникам терористичної організації «ДНР» та окремим жителям тимчасово окупованих території Донецької області (далі - ТОТ) по незаконному отриманню пенсійних і соціальних виплат, ОСОБА_12 , діючи під керівництвом ОСОБА_13 , вступила у змову із працівником АТ «Державний ощадний банк України» (м. Бахмут Донецької області) ОСОБА_7 .
Відповідно до розподілу обов`язків, ОСОБА_13 , та ОСОБА_12 , здійснювали пошук осіб, які не можуть виїхати на територію контрольовану українською владою та зацікавлені в отриманні документів або грошових коштів на підконтрольній українській владі території, організовували отримання документів, що посвідчують особу, їх переміщення через лінію розмежування, незаконне оформлення на території ТОТ нотаріальних доручень. До вказаної протиправної діяльності ОСОБА_13 , та ОСОБА_12 залучили ОСОБА_11 , який отримував грошові кошти в установах АТ «Державний ощадний банк України», здійснював переміщення через лінію розмежування документів, банківських карток, та незаконно отриманих грошових коштів. У свою чергу, ОСОБА_7 здійснював моніторинг внутрішніх банківських баз даних на предмет нарахування значних грошових сум громадянам, передавав вказані відомості ОСОБА_13 , та ОСОБА_12 , забезпечував у порушення вимог Постанови КМУ № 637 від 05.11.2014 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», проведення ідентифікації громадян за фактичної їх відсутності, забезпечував безперешкодне зняття грошових коштів у касах банку.
Так, члени злочинної групи, з метою сприяння окремим учасникам терористичної організації «ДНР» з 23.01.2020 почали підготовку злочинних дій зі сприяння у відкритті банківського рахунку та зняття грошових коштів для учасника політичного блоку терористичної організації «ДНР» ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - заступника голови «державної адміністрації ДНР» у м. Жданівка Донецької області. У продовж лютого - березня 2020 року учасниками групи вживались спільні, узгодженні дії направлені на підготовку документів для незаконного отримання коштів для ОСОБА_14 ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_13 організувала незаконне оформлення нотаріального доручення, отримала паспортні документи, які передали через ОСОБА_11 у роботу ОСОБА_7 . У свою чергу, ОСОБА_7 , підготував документи для зняття блокування банківського рахунку ОСОБА_14 і подальшого безперешкодного зняття коштів для представника терористичної організації без його особистої присутності.
У аналогічний спосіб, на початку лютого 2020 року учасники групи почали підготовку до злочинних дій направлених на сприяння у відкритті банківського рахунку та зняття грошових коштів для учасника незаконних збройних формувань терористичної організації «ДНР» ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно розподілу ролей, на виконання вказівок ОСОБА_13 , ОСОБА_12 на території підконтрольній «ДНР» організувала оформлення доручення на свої ім`я від ОСОБА_15 , яке ОСОБА_11 передав ОСОБА_7
05.02.2020 у Бахмутському відділенні АТ «Ощадбанк» ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_16 , відкрив банківський рахунок на ім`я ОСОБА_17 та зобов`язався передати у місцевий відділ Пенсійного фонду України персональні данні ОСОБА_17 для нарахування пенсії. Про виконання вказаних злочинних дій ОСОБА_12 доповіла ОСОБА_13 .
Протягом 23-25 березня 2020 року за допомогою ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , спільно з ОСОБА_11 зняли кошти з банківського рахунку ОСОБА_17 , та розподілили між собою винагороду за здійснене сприяння названому учаснику терористичної організації «ДНР».
Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України - сприяння діяльності терористичної організації.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді, застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вимоги апеляційної скарги захисника в інтересах підозрюваного мотивовано тим, що вся підозра є надуманою та суцільним припущенням сторони обвинувачення, обставини викладені в ній не підтверджуються належними та допустимими доказами, ОСОБА_7 не сприяв терористичній організації, а просто працював в АТ « Державний ощадний банк України».
Захисник звертає увагу, що ОСОБА_7 є інвалідом третьої групи, проживає разом з матір`ю, яка також хворіє і потребує стороннього догляду, має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , позитивно характеризується за місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки, мав постійне місце роботи, але у день затримання написав заяву про звільнення і на сьогодні не працює, тому посилання суду на те, що ОСОБА_7 на даний час не відсторонений від займаної посади у Бахматському відділенні АТ « Ощадний банк» не відповідає дійсності.
На час обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 не працює, доходи відсутні, майновий стан незадовільний, не дивлячись на вимоги ч.4 ст. 182 КПК України слідчий суддя приймає рішення про застосування застави у максимальному розмірі, при цьому будь-які обгрунтування в ухвалі суду відсутні.
При наявних обставинах судом необхідно було визначити заставу у розмірі 80 відсотків прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 175 760 грн.
Беручи до уваги, що ОСОБА_7 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні звязки, постійне місце проживання, позитивно характеризується, майнова шкода відсутня, стан здоров`я незадовільний, тому утримання ОСОБА_7 під вартою є незаконним, жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, тому до підозрюваного ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, на даний час не працює, звільнений, однак в силу своєї посади, яку займав в АТ «Ощадбанк» може чинити тиск на свідків, які працюють у банку з метою зміни показів, немає міцних соціальних звязків, а наявність інвалідності III групи не є підставою для зміни запобіжного заходу, тому суд вірно обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, захисника ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а вразі якщо суд дійде висновку про залишення в силі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосувати заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 11.01.2020 року ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
29.07.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України.
За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).
У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування
Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.
У слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи захисника ОСОБА_6 щодо відсутності доказів обгрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення є необгрунтованими.
Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України .
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення, у тому числі врахував, що ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально -стримуючих факторів та соціальних зв`язків, а тому дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити свою злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Сукупність встановлених слідчим суддею та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш мякий запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти існуючим ризикам.
Обставини, які передбачені ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як слідчим суддею так і колегією суддів апеляційного суду при вивченні матеріалів провадження, не встановлено.
З висновком слідчого судді щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою погоджується суд апеляційної інстанції.
Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 є інвалідом третьої групи, потребує належного лікування, проживає разом з матір`ю, яка також хворіє і потребує стороннього догляду, має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , як на підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не спростовують висновки суду щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчим суддею враховано вік, стан здоров`я, сімейний стан у сукупності з іншими обставинами.
Приймаючи до уваги надану захисником характеристику видану головою правління ОСББ «Ювілейна 97» ОСОБА_18 від 10.08.2020 року, характеристику видану головою правління ОСББ «Горбатова 3» ОСОБА_19 від 03.08.2020 року, характеристику видану директором Артемівського індустріального технікума «Донецький національний технічний університет» ОСОБА_20 , колективну характеристику видану головою правління ОСББ «Ювілейна 71» ОСОБА_21 , колективну характеристику видану секретарем мікрорайону «Центральний» ОСОБА_22 , колективну характеристику видану головою правління «Ювілейна» ОСОБА_21 , копію витягу з наказу АТ «Державний ощадний банк України» від 30 .07.2020 року, довідку про стан паспортного режиму голови ОСББ « Горбатова 3» ОСОБА_19 , копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , клопотання секретаря мікрорайону «Центральний» ОСОБА_22 , копію документів про освіту, копії грамот та подяк, перевіряючи законність та обгрунтованість рішення слідчого судді, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Сукупність встановлених слідчим суддею та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш мякий запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти існуючим ризикам.
Обставини, які передбачені ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як слідчим суддею так і колегією суддів апеляційного суду, при вивченні матеріалів провадження, не встановлено.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для предявлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.
Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Слідчий суддя визначив розмір застави підозрюваному у розмірі 659 100 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Щодо доводів захисника, що ОСОБА_7 є непрацюючим, має важке матеріальне становище, тому просить зменшити розмір застави до розміру 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, суд апеляційної інстанції не погоджується, оскільки слідчим суддею враховано матеріальне становище підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі до пятнадцяти років з конфіскацією майна, тому розмір застави визначений судом в повній мірі забезпечує належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігає ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника
Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції.
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4