ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2063/20 Справа № 192/1000/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою начальника Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2020 року про повернення обвинувального акту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Болградського району Одеської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2020 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто начальнику Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 для його належного оформлення у розумний строк, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Рішення суду обґрунтовано тим, що стороною обвинувачення не в повній мірі з`ясовані відомості щодо анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки за результатами неодноразового виклику останнього до суду повістками про виклик (а.с. 19, 21, 23, 25), було встановлено перебування обвинуваченого в ДУ «Одеська установа виконання покарань № 21» за підозрою у вчиненні іншого кримінального правопорушення на підставі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим судом здійснювалися заходи щодо проведення дистанційного судового провадження за участю обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції із приміщення вказаної виправної установи (а.с. 32), однак останнього було звільнено з-під варти, внаслідок чого судом також продовжувалися здійснюватися заходи щодо виклику обвинуваченого ОСОБА_8 до суду для участі у підготовчому судовому засіданні шляхом направлення судових повісток (а.с. 34), а також застосування до нього примусових приводів 12 березня 2020 року та 22 квітня 2020 року (а.с. 36, 42), за результатами яких судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 за вказаною у обвинувальному акті адресою місця проживання не мешкає тривалий час, що підтверджується рапортом старшого оперуповноваженого Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 21 квітня 2020 року (а.с. 45), а отже, викладені обставини свідчать про порушення вимог кримінального процесуального закону, які позбавляють суд можливості здійснити виклик обвинуваченого належним чином з метою здійснення судового розгляду кримінального провадження у розумний строк.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2020 року скасувати, призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 чітко та повно зазначено дані, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, що встановлені досудовим розслідуванням, а саме анкетні відомості обвинуваченого: прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство.
Так, в ході розслідування кримінального провадження органом досудового розслідування у встановленому чинним Кримінальним процесуальним кодексом України порядку достовірно встановлено місце проживання ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_1 , яке вказано в обвинувальному акті.
Таким чином, у суду першої інстанції не було підстав стверджувати, що адреса проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , зазначена в обвинувальному акті, є невірною, оскільки на час проведення досудового розслідування ОСОБА_8 проживав саме за адресою, вказаною в обвинувальному акті: АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами досудового розслідування.
Звертає увагу на те, що з метою вжиття заходів щодо доставки обвинуваченого до суду прокурором було заявлено клопотання про примусовий привід останнього в судове засідання, яке судом було задоволено, винесено ухвалу про його привід в судові засідання. На виконання ухвал суду про привід обвинуваченого ОСОБА_8 в судове засідання суду надано рапорти працівників Солонянського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області, з яких вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_8 , зазначеним у обвинувальному акті, на момент його відвідування останній був відсутній, однак судом зроблено безпідставний висновок про не проживання ОСОБА_8 за вказаною адресою.
Крім того, судом під час підготовчого судового засідання було встановлено перебування обвинуваченого ОСОБА_8 в ДУ «Одеська установа виконання покарань №21», що свідчить про відсутність обвинуваченого ОСОБА_8 за адресою, вказаною в обвинувальному акті та неможливості його доставки працівниками Солонянського ВП до суду.
Вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необгрунтованого затягування розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, в судових дебатах підтримала таку ж позицію.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Також стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
У підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291,292 КПК України, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки. Інших підстав для повернення обвинувального акту, а саме щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України, чинним кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд зазначив, що стороною обвинувачення не в повній мірі з`ясовані відомості щодо анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_8 , що свідчить про порушення вимог кримінального процесуального закону, які позбавляють суд можливості здійснити виклик обвинуваченого належним чином з метою здійснення судового розгляду кримінального провадження у розумний строк.
Проте, як убачається зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_8 , в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, так як орган досудового розслідування з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.
Натомість, той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 жодного разу не з`явився на підготовче судове засідання, хоча йому надсилалися неодноразові судові виклики, а також неможливість виконання приводу останнього органом досудового розслідування на виконання ухвали суду через його відсутність за адресою проживання, свідчить не про невстановлення стороною обвинувачення місця проживання ОСОБА_8 , а про ухилення його від явки до суду, однак судом було зроблено помилковий висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки на час проведення досудового розслідування ОСОБА_8 проживав саме за адресою, вказаною в обвинувальному акті: АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами досудового розслідування.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу начальника Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2020 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України - скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4