Єдиний унікальний номер 243/7707/18
Провадження номер 1-кп/243/133/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001585 від 08.06.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Слов`янська Донецької області, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.ч.1,2 ст.156, ч.2,3 ст.153, ч.3,4,5 ст.301, ч.3 ст.302, ч.1 ст.304 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.ч.1,2 ст.156, ч.2,3 ст.153, ч.3,4,5 ст.301, ч.3 ст.302, ч.1 ст.304 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 2 місяці, оскільки термін дії запобіжного заходу спливає, в той же час посилаючись на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які продовжують існувати і на теперішній час, оскільки є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважали що прокурором не доведено наявність ризиків, просили відмовити у задоволенні клопотання. Обвинуваченим додатково було подане письмове заперечення щодо клопотання прокурора, за змістом якого просив відмовити у розгляді цього клопотання, оскільки прокурором клопотання подане до спливу 30-денного строку з моменту останнього продовження строку дії запобіжного заходу.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, судова колегія приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положенням п.205 Перехідних положень КПК України передбачено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження, зокрема, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленого ч.3 ст.35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Постановою Кабінету Міністрів України Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 09.12.2020 № 1236 на території України з 19.12.2020 до 28.02.2021 встановлено карантин, продовжено дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211.

Станом на теперішній час суддя ОСОБА_6 , яка входить до складу суду, не може брати участь в судовому засіданні через перебування на лікарняному з 29.12.2020 до теперішнього часу.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється головуючим суддею одноособово.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р. вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Аналогічна правова позиція викладена і у рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р.

Головуючий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 утримується під вартою з 01.03.2018 р., тому, розглядаючи можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судова колегія вважає необхідним перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, до затримання працевлаштованим не був, не одружений. В той же час він обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Тяжкість покарання, яке може бути призначене ОСОБА_5 у разі визнання його винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, у сукупності з невідворотністю такого покарання може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Суд зазначає, що реальна небезпека здійснення впливу на потерпілих чи свідків може мати місце лише на початку кримінального провадження, тобто до моменту їх допиту в суді, тому, оскільки більшість потерпілих та свідків судом вже допитано, суд зважає на зменшення цього ризику. В той же час суд зауважує, що станом на теперішній час не всі потерпілі допитані, тому погоджується з доводами прокурора про наявність ризику впливу на потерпілих у зв`язку з існуванням мети такого впливу, що також обумовлюється невизнанням обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів.

Тобто, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не спроможне запобігти доведеному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки обставини, встановлені судом, з високим ступенем ймовірності свідчать про можливість ОСОБА_5 переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Суд відхиляє доводи обвинуваченого в тій частині, що клопотання прокурора не має розглядатися, оскільки подане до спливу 30-денного строку з дня останнього продовження строку дії запобіжного заходу, оскільки положення ч.5 ст.201 КПК України (на яке за змістом своїх доводів посилається обвинувачений) в частині дотримання 30-денного строку стосується лише клопотання обвинуваченого (або його захисника) про зміну запобіжного заходу, в той час як положення ст.199 КПК України, якими регулюється порядок продовження строку тримання під вартою, таких обмежень не містять.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_5 , який переховувався від органу досудового розслідування і був затриманий на підставі ухвали слідчого судді 01.03.2018 р., сталих соціальних зв`язків не має, за місцем мешкання характеризується негативно, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, та незаконно впливати на потерпілих, які ще не були допитані в суді, у зв`язку з чим недостатньо застосовувати відносно нього більш м?який запобіжний захід для запобігання цим ризикам, з моменту обрання запобіжного заходу і до теперішнього часу ризик переховування від суду не зменшився, тому суд вважає, що є законні підстави для продовження терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Обмеження права ОСОБА_5 на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
У світлі положень ст. 28 КПК України, з урахуванням специфіки інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_5 злочинів, дане кримінальне провадження є вочевидь складним. Відповідно, судом не вбачається надмірної тривалості тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія приходить до переконання, що для запобігання вищезазначеним ризикам, які продовжують існувати станом на теперішній час, недостатньо застосовувати відносно нього більш м?який запобіжний захід, тому наявні законні підстави для продовження обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 331, 371-372, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченомуу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149, ч.ч.1,2 ст.156, ч.2,3 ст.153, ч.3,4,5 ст.301, ч.3 ст.302, ч.1 ст.304 КК України, строк тримання під вартою в Бахмутській УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, на 60 діб, тобто до 11 березня 2021 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити начальнику Бахмутської УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її постановлення.
Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.
Повний текст ухвали виготовлено 12.01.2021 о 08-00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1