Провадження № 11-кп/4820/74/20
Категорія: ч.ч.2, 3 ст.185КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційні скарги обвинуваченого за ч.ч.2, 3 ст.185КК України ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2019 року,-

в с т а н о в и л а:

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 06 червня 2019 року ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано за ч.2 ст.185 КК України (епізоди від 12 липня 2018 року, 5-6 вересня 2018 року), ч.2 ст.289 КК України у зв`язку із недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень.
Визнано ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 (епізод від 15 вересня 2018 року ), ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання:
-ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
-за ч.3 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується з моменту його затримання, а саме з 26 грудня 2018 року, зараховано в строк відбуття покарання термін перебування його під вартою з цієї дати, а також строк перебування під вартою в період з 15 вересня 2018 року по 15 листопада 2018 року.
Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №6-763/18 від 17.10.2018 року на суму 572 грн., трасологічної експертизи №1-3-12/18 від 11.012019 року в сумі 429 грн., дактилоскопічної експертизи №1.4-39/19 від 16.01.2019 року в сумі 1144 грн. стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.
Питання речових доказів вирішено на підставі ст. 100 КПК України.
За вироком суду, 15 вересня 2018 року, близько 06:03 год. у ОСОБА_7 , який перебував за адресою м.Тернопіль, вул.Орлика,2, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , 15 вересня 2018 року близько 06:03 год., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , зайшов у під`їзд вищевказаного будинку та піднявшись по сходовій клітці між четвертим та п`ятим поверхом, виявив пристебнутий до перил велосипед марки «MCKENZIE» чорно-оранжевого кольору.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 діючи умисно з корисливих мотивів і з мотивів незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, здійснив перекус страхового ремінця, після чого таємно викрав велосипед марки «MCKENZIE» чорно-оранжевого кольору.
В подальшому ОСОБА_7 , тримаючи в руках вищевказаний велосипед, вийшов із вищевказаного під`їзду і покинув місце вчинення злочину, направившись в невідомому напрямку, чим завдав матеріальних збитків ОСОБА_10 на загальну суму 2753,67 гривень.
Окрім того, 26 грудня 2018 року о 5 годині 20 хвилин у ОСОБА_7 , який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена, який перебував по АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у інше приміщення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 26 грудня 2018 року о 5 годині 20 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , діючи умисно та переслідуючи корисливі мотиви, переконавшись що поблизу нікого немає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, за допомогою невстановленого слідством предмету пошкодив рамку вхідних дверей, та в такий спосіб проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке на праві власності належить ФОП ОСОБА_11 , та яке перебуває у користуванні ФОП ОСОБА_12 , звідки таємно викрав із каси, якою слугувала шухляда торгового прилавку, розташованого в даному приміщенні, грошові кошти в сумі 6 086 гривень.
Із викраденим майном ОСОБА_7 із місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілому ФОП ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 6 086 гривень.
Не погоджуючись з цим вироком, обвинувачений ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі, просить його скасувати та закрити щодо нього кримінальне провадження.

Посилається на те, що на досудовому слідстві та в судовому засіданні, за епізодом від 15.09.2018 року, не було відкрито основний доказ у кримінальному провадженні, а саме відеозапис, який надала ОСОБА_10 , та порушено вимоги ч.2 ст.95 КПК України, що у подальшому призвело до унеможливлення встановлення істини по суті.

Також під час досудового слідства було порушено вимоги ст.41, ч.3 ст.214, ч.1 ст.228, ч.1 ст.231 КПК України, проведено впізнання особами, які не мали повноважень від слідчого, не було внесено в Єдиний реєстр подій.

Крім того, не було досліджено, належним чином, докази по епізоду від 26.12.2018 року та його клопотання про їх дослідження суддею були проігноровані відносно ухвали слідчого судді, що передбачено ч.12 ст.290 КПК України та порушено ч.7 ст.223 КПК України і, в цілому, судове рішення є незаконним відповідно до ст.62 Конституції України та ч.3 ст.17 КПК України та винесене на припущеннях.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначає, що під час судового розгляду першою інстанцією, 23.01.2019 року, згідно ст.290 КПК України, слідчою ОСОБА_13 були відкриті матеріали висновку дактилоскопічної експертизи №27 від 23.01.2019 року, але не були стороною обвинувачення згідно ст.292 КПК України надані йому, хоча сам доказ (висновок експерта) датований 24.01.2019 року, а із НДЕКЦ направлений у міськвідділ поліції 25.01.2019 року, а дата отримання ГУ НП 29.01.2019 року.

Також 04.04.2019 року прокурором ОСОБА_9 , після завершення судового засідання, були передані документи судді для долучення їх до справи, а тому йому не було надано можливості подати клопотання на заперечення про долучення даних матеріалів та вони не були об`єктом дослідження у судових засіданнях.

Апелянт ОСОБА_7 звертає увагу на те, що ним у судовому засіданні була надана дактилоскопічна карта на його ім`я від 2015 року та зразки папілярних узорів його рук для долучення до матеріалів справи та порівняння із вказаною експертизою, але суддею цей факт було проігноровано.

Також відносно нього було порушено право на захист, працівниками ДСО ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які не були уповноважені на таку слідчу дію, як впізнання, показали його свідку ОСОБА_11 у ракурсі обличчя до свідка і той одразу пояснив, що не може точно сказати чи ця особа, так як бачив особу зі спини, яка покидала приміщення магазину «Сусід», по вулиці Весела,34, що було і підтверджено цим свідком у судовому засіданні першої інстанції. Згідно протоколу впізнання особи від 26.12.2019 року та судового засідання, на його думку, його мали показувати свідку для впізнання зі спини, а не в обличчя, чим порушили його право на захист.

Крім того 07.05.2019 року ним було подано клопотання про визнання доказу ОМП від 26.12.2018 року недопустимим відповідно до ч.2 ст.89КПК України, але залишилось судом без уваги. Хоча вилучене у нього взуття та залишений слід низу взуття на місці події не зрівнювався, досі вилучене взуття йому не повернули, а свідки які підписали ОМП, а саме ОСОБА_16 у судовому засіданні не зміг згадати такого огляду місця події та те, що при цьому огляді були знайдені речі, на яких було виявлено відбитки пальців, та не доведено, що вони належать саме йому.

На думку апелянта, свідки та поняті, які підписали зазначений протокол огляду місця події від 26.12.2018 року повинні бути викликанні в судове засідання для з`ясування всіх обставин даного огляду.

Захисник ОСОБА_8 , не погодившись з вироком місцевого суду, в апеляційній скарзі, просить його, в частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України скасувати, кримінальну провадження закрити з підстави, визначеної п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи.

Мотивує це тим, що рішення суду першої інстанції прийнято на основі протоколу огляду місця події від 15 вересня 2018 року, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15 вересня 2018 року та протоколу добровільної видачі речей від 15 вересня 2018 року, протоколу огляду предмету від 15 вересня 2019 року, які мають істотні порушення, що могло істотно вплинути на висновки, в цілому, щодо доведеності вини ОСОБА_7 .

Також судом першої інстанції не здійснено безпосереднє дослідження носія (ДВД-Р диск), зазначеного в протоколі огляду предмету від 15 вересня 2019 року, чим порушено вимоги ст.23 КПК України. В порушення вимог ст.94 КПК України суд першої інстанції встановив, що особа, яка зображена на відеозаписі є обвинуваченим ОСОБА_7 , та сам доказ судом оцінено всупереч вимогам КПК України, який отриманий з порушенням суттєвих умов і не може прийматись судом при ухваленні рішення.

Крім того, апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції в обгрунтування вироку, за епізодом таємного викрадення чужого майна від 26 грудня 2018 року, взято до уваги протокол огляду місця події від 26 грудня 2018 року, в якому зазначено свідка ОСОБА_16 , який будучи допитаним в суді першої інстанції, не пам`ятає чи приймав участь в даній слідчій дії, оскільки в м.Тернопіль не перебував. Тому судом порушено вимоги ст.ст.223,237 КПК України та невірно надано оцінку доказів.

Захист звертає увагу, що згідно показань потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , обвинувачений ОСОБА_7 був доставлений працівниками ДСО на місце події, але спосіб ознайомлення останнього з протоколом, письмовий доказ не містить. Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26 грудня 2018 року, ОСОБА_7 було затримано в приміщенні службового кабінету, в ході обшуку нічого не виявлено та не вилучено. Тому виключно показання свідка ОСОБА_11 , щодо вірогідності вчинення крадіжки обвинуваченим, суд не вправі покласти в основу обвинувального вироку.

Апелянт ОСОБА_8 вказує і на те, що в порушення вимог ст.ст.22,23,290 КПК України, в судовому засіданні першої інстанції, жодного речового доказу не було досліджено, що призвело до неможливості стороні захисту спростувати доводи сторони обвинувачення причетності ОСОБА_7 до інкримінованих правопорушень.

Прокурор Тернопільської місцевої прокуратури, в апеляційній скарзі, просить вирок, в частині визнання невинуватим ОСОБА_7 в злочинах, передбачених ч.2 ст.185 КК України (епізоди від 12 липня 2018 року, 5-6 вересня 2018 року), ч.2 ст.289 КК України скасувати, у зв`язку істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати його винуватим у вчиненні цих злочинів та призначити покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. В решті вирок залишити без змін.

Апелянт вважає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25.05.2015 року ОСОБА_7 , не маючи дозволу на право керування, всупереч волі власника ОСОБА_18 , сівши за кермо скутера марки «HONDA GIORNO», самостійно від`їхав на ньому та декілька днів його зберігав і, без спеціального уповноваження власника продав, його сторонній особі, чим спричинив ОСОБА_18 матеріальну шкоду на суму 6460,00 грн., тому він обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України - як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинено повторно.

Крім того, 12.07.2018 року ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, віджавши капот автомобіля ВАЗ-21063 д.н.з. НОМЕР_1 витягнув акумуляторну батарею «Істок», чим завдав матеріальних збитків ОСОБА_19 на загальну суму 600 грн.

А також, з 05.09.2018 року по 06.09.2018 року ОСОБА_7 у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , на сходовій клітці виявив велосипед марки «TREK Y26» та таємно викрав, перекусив ланцюг, яким був пристебнутий велосипед, чим завдав матеріальних збитків ОСОБА_20 на загальну суму 3500 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Зазначеним діям обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку прокурора, місцевим судом зроблені не відповідні висновки в кримінальному провадженні, чим порушено ст.370,374,420,411 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, прокурора, на підтримку поданих апеляційних скарг, з посиланням на зазначені у них доводи, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 по епізоду від 15.09.2018 року та ч.3 ст.185КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав, але його вина по епізоду від 15 вересня 2018 року підтверджується в повній мірі та доводиться дослідженими в судових засіданнях першої та апеляційної інстанціях доказами, зокрема:
- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка виявила відсутність вказаного велосипеда, та не було виявлено замикаючого пристрою. Повідомила, що у сусіда, який живе на першому поверсі та в якого встановлено відеоспостереження отримала відеозапис, який в подальшому надала працівникам поліції на флешці;
За показаннями свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , вони перебували в дообідню пору, 15 вересня 2018 року, на службі в парку «Топільче» у м.Тернополі. Побачили обвинуваченого, який їхав на велосипеді, зупинили його та запитали звідки велосипед, на що він нічого не міг пояснити. В той час зателефонував черговий і повідомив про крадіжку велосипеда по вул. Орлика, який підходив під опис велосипеда, яким рухався ОСОБА_7 , тому викликали слідчо-оперативну групу.
- рапортом інспектора - чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, відповідно до якого на адресу поліції 15 вересня 2018 року о 9 год. 32 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_10 про те, що в період часу з 21 год. 00 хв. 14 вересня 2018 року по 8 год. 30 хв. 15 вересня 2018 року невідома особа зі сходової клітки під`їзду викрала велосипед чорно - оранжевого кольору, котрий був пристебнутий до решітки;
- заявою ОСОБА_10 на ім`я начальника Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 15 вересня 2019 року, в якій остання просить притягнути до відповідальності невідому їй особу, яка викрала велосипед «MCKENZIE»;
- протоколом огляду місця події від 15 вересня 2018 року та фототаблицями до нього, відповідно до якого в парку «Топільче» у м. Тернополі був виявлений та вилучений велосипед чорно - оранжевого кольору ««MCKENZIE»»;
- висновком товарознавчої експертизи №6-762/18 від 17 жовтня 2018 року, відповідно до резолютивної частини якого, ринкова вартість велосипеда марки ««MCKENZIE» станом на 15 вересня 2018 року могла становити 2753, 67 грн.;
- даними протоколу добровільної видачі речей від 15 вересня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_10 добровільно надала працівникам поліції диск із записом відео спостереження від 15 вересня 2018 року.
- даними протоколу огляду від 15 вересня 2018 року, відповідно до якого, при перегляді наданого ОСОБА_10 відеозапису камери відеоспостереження сходової клітки під`їзду, де проживає остання, за 15 вересня 2018 року, вбачається що по вищевказаній сходовій клітці, в період з 06.02.59 по 06.03.14, піднімається ОСОБА_7 , а надалі, в період з 06.13.57 по 06.14.13, по цій же сходовій клітці ОСОБА_7 рухається в напрямку до виходу із під`їзду, тримаючи по праву сторону свого тіла велосипед чорно-оранжевого кольору.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що досліджені та проаналізовані судом докази, у їх сукупності та взаємозв`язку, з врахуванням відеозапису вчинення ОСОБА_7 злочину та того факту, що він був затриманий працівниками поліції із викраденим майном, доводять його вину у вчиненні цього злочину поза розумним сумнівом.

При перевірці матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що місцевим судом досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного його вирішення. Наведені у вироку докази, переконливо свідчать про те, що ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, а тому суд вірно кваліфікував його дії за ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, по епізоду заволодіння майном від 26 грудня 2018 року потерпілого ОСОБА_12 .
Своєї вини у вчиненні цього злочину обвинувачений не визнав але його винуватість, в повній мірі, доводиться дослідженими в судових засіданнях суду першої інстанції доказами:
За показаннями потерпілого ОСОБА_12 , 26 грудня 2018 року, близько 5 год.. він прибув до магазину «Сусід», в якому металопластикові двері були відкриті, там де знаходиться отвір для замка було пошкодження. За результатами ревізії було виявлено зникнення коштів. В результаті огляду, прилеглої до магазину території, працівники поліції знайшли прилад для витягування цвяхів та грошові кошти.
Згідно з показаннями свідка ОСОБА_11 , він проживає над вказаним приміщенням магазину, почув звук удару та підійшов до вікна. Побачив як з магазину вибіг чоловік в чорній куртці. Ймовірно це був обвинувачений, оскільки статура та ріст, вказаних осіб, співпадали. За допомогою тривожної кнопки викликав охорону, а за хвилин 5 привели обвинуваченого. В магазині було пошкоджено двері, шляхом віджиму.
Свідок ОСОБА_23 підтвердила, що працює в цьому магазині. Приїхавши туди, побачила ОСОБА_12 , працівників поліції та обвинуваченого. В магазині було пошкоджено двері, каса була відкрита і в ній не було грошей. Викрадені гроші працівники поліції знайшли за магазином в коробці;
За показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які працюють в ДСО, того дня, прибули до цього магазину, так як спрацювала сигналізація. Очевидець події, який живе на другому поверсі над магазином, повідомив, що невідомий чоловік проник в магазин і побіг в сторону АДРЕСА_4 , вказав на прикмети цього чоловіка. Направляючись в сторону «Шостого магазину», побачили чоловіка, який відповідав, наданому очевидцем опису - це був обвинувачений. У нього спостерігалася схвильованість, пояснили причину його зупинки та ситуацію, яка склалася, запропонували пройти до місця події, на що обвинувачений погодився. На місці події були ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та працівники патрульної поліції, які в результаті обстеження прилеглої території знайшли клітчасту квадратну сумку з предметами для відмикання і грошові кошти.
Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 26 грудня 2018 року та таблиць ілюстрацій, в них зафіксовано проведення огляду в приміщенні магазину «Сусід», що знаходиться за адресою Весела,34, зафіксовано сліди злочину, виявлено та вилучено грошові кошти.
Згідно з даними протоколу огляду від 27 грудня 2018 року, в ньому зафіксовано проведення огляду копій документів, а саме книги обліку розрахункових операцій №р/1, та чеків, які знаходяться в даній книзі із сумами 864,00 гривень, 885, 40 гривень та 773, 75 гривень;
З даних протоколу огляду від 22 січня 2019 року слідує, що проводився огляд компакт-диску CD-R 52х, 700 MB 80 min, на якому містяться відеозапис із маршрутом руху групи УПО, яка виїжджала на спрацювання сигналізації в приміщенні магазину «Сусід», що по вул.Весела,34, в м. Тернопіль;
З даних протоколу огляду від 27 грудня 2018 року та таблиць ілюстрацій вбачається, що в ньому зафіксовано огляд сейф пакету №ЕХР0155262 та виявлено три пачки грошових коштів, які перев`язані резинкою жовтого кольору. Зальна кількість грошових коштів становить 6 086.
Відповідно до даних протоколом огляду від 03 січня 2019 року та таблиць ілюстрацій, в ньому зафіксовано огляд сейф пакету №010909001 та встановлено, що в середині даного пакету знаходиться сумка клітинчаста, в якій наявні металевий ключ розміром на 30 та металева арматура, із заглиблинами та вигнута.
Оцінюючи вищенаведені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, з урахуванням того, що ОСОБА_7 не заперечив своє перебування поблизу місця події, даних огляду місця події, згідно яких зафіксовано сліди злочину, виявлено та вилучено грошові кошти, показань свідка ОСОБА_24 , який заявив з високою вірогідністю, що саме обвинувачений вибігав із магазину «Сусід», показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які, одразу, після злочину, неподалік від місця його вчинення виявили ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеною його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у таємному викрадені чужого майна(крадіжці), повторно, поєднаному із проникненням у інше приміщення.
Висновки суду щодо оцінки доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , на що є посилання в апеляційній скарзі, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України.

Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Вказаних вимог закону місцевим судом дотримано, надано обґрунтовану оцінку як кожному окремо взятому доказу, так і доказовій базі в цілому.
Оцінку доказам, в тому числі їх допустимості, суд, у відповідності до положень ст.89 КПК України, надає в нарадчій кімнаті, під час ухвалення судового рішення, що і було зроблено судом першої інстанції.
Упродовж розгляду справи місцевий суд, з`ясувавши, передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмету доказування, встановив факт вчинення злочинів й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у їх вчиненні.
Всупереч твердженням сторони захисту, фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 , по цих епізодах, отримані в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст.84 КПК є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне, та про істотне порушення судом приписів ст.94 цього Кодексу, обвинуваченим та його захисником не наведено.
За таких обставин, твердження апелянтів про неналежність та недопустимість доказів є безпідставними.
Посилання ОСОБА_7 на те, що на момент його затримання, по епізоду від 15.09.2018 року, у нього ніхто не з`ясовував як у його володінні появився велосипед, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які підтвердили, що обвинувачений нічого не зміг пояснити звідки у нього цей велосипед. Крім того, сукупністю досліджених судом доказів підтверджується факт крадіжки цього велосипеда у потерпілої ОСОБА_10 саме ОСОБА_7 .
Як зазначено у вироку, суд сприяв сторонам кримінального провадження у наданні доказів, неодноразово викликав свідків, у тому числі і ОСОБА_25 , явку яких сторона захисту та обвинувачення не могли забезпечти, а тому доводи обвинуваченого про те, що суд не з`ясував питання передачі йому велосипеду, по цьому епізоду, ОСОБА_25 не заслуговують на увагу.
В процесі судового розгляду суд досліджував не відеозапис, а протокол огляду предмету від 15.09.2018 року, який визнав належним та допустимим доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , відповідно до якого, останній, рухався по сходинковій клітці під`їзду, де проживає ОСОБА_10 , з велосипедом чорно-оранжевого кольору, а тому твердження апелянта про те, що суд обґрунтовує обвинувачення відеозаписом, який не переглядався в судовому засіданні, є безпідставним. Клопотань з приводу огляду цього відеозапису в судовому засіданні він не заявляв.
Доводи обвинуваченого про те, що за епізодом від 26.12.2018 року, протокол огляду місця події є недопустимим доказом, з наведених в його апеляційній скарзі підстав, зокрема, що стороною обвинувачення, при виконанні вимог ст. 290 КПК України не була надана ухвала слідчого судді, є надуманими, оскільки відповідно до ч.3 ст.214 КПК України у невідкладних випадках до внесення відомостей в ЄРДР, може бути проведено огляд місця події( відомості вносяться невідкладно після завершення огляду) і це був саме огляд, а не обшук, на що є посилання в апеляційній скарзі.

Суд не взяв до уваги, як доказ, протокол пред`явлення особи для впізнання, проведений за участю свідка ОСОБА_11 , не підтверджена матеріалами кримінального провадження і та обставина, що працівники ДСО ОСОБА_26 та ОСОБА_14 , без доручення слідчого, провели таку слідчу дію як пред`явлення особи для впізнання, а тому, твердження обвинуваченого, що під час досудового розгляду було порушено вимоги ст.41, ч.3 ст.214, ч.1 ст.228, ч.1 ст.231 КПК України, проведено впізнання особами, які на момент впізнання не мали повноважень від слідчого, не було внесено в Єдиний реєстр подій, є безпідставними. Суд взяв до уваги лише надані свідком ОСОБА_11 показання у судовому засіданні першої інстанції, підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину, у сукупності з іншими доказами.

Твердження сторони захисту про необхідність скасування вироку, в частині визнання винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України та закриття кримінального провадження з підстави, визначеної п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості, спростовуються дослідженими судом доказами, які підтверджують вчинення цих злочинів саме ним.

Посилання захисника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято на основі протоколу огляду місця події по епізоду від 15 вересня 2018 року, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15 вересня 2018 року та протоколу добровільної видачі речей від 15 вересня 2018 року, протоколу огляду предмету від 15 вересня 2019 року, які мають істотні порушення, що могло істотно вплинути на висновки, в цілому, щодо доведеності вини ОСОБА_7 , є необґрунтованими, оскільки сам ОСОБА_7 не заперечує, що в цей день рухався на велосипеді в парку «Топільче» у м.Тернопіль, був зупинений двома особами, добровільно видав велосипед працівникам поліції, судом були досліджені вказані докази та їм дана належна оцінка.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не здійснено безпосереднє дослідження носія (ДВД-Р диск), зазначеного в протоколі огляду предмету від 15 вересня 2019 року не є підставою для визнання недопустимим цього доказу винуватості обвинуваченого.

Крім того, апелянти звертають увагу, що судом першої інстанції в обгрунтування вироку, за епізодом таємного викрадення чужого майна від 26 грудня 2018 року, взято до уваги протокол огляду місця події від 26 грудня 2018 року, в якому зазначено свідка ОСОБА_16 , який будучи допитаним в суді першої інстанції, не пам`ятає чи приймав участь в даній слідчій дії, оскільки в м.Тернопіль не перебував, тому судом порушено вимоги ст.ст.223,237 КПК України та невірно надано оцінку доказів.

Судом першої інстанції такий довід сторони захисту спростований тим, що даний свідок неодноразово приймав участь у різних процесуальних діях, що не забороняється КПК України, тому не може пам`ятати всіх подій.

Крім того, твердження захисника з приводу того, що суд не вправі покласти в основу обвинувального вироку показання свідка ОСОБА_11 щодо вірогідності вчинення обвинуваченим крадіжки майна, належного потерпілому ОСОБА_12 , є безпідставними, оскільки показання цього свідка, у сукупності з іншими доказами, доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину

Посилання захисника ОСОБА_8 , що в порушення вимог ст.ст.22,23,290 КПК України, в суді першої інстанції, не було досліджено жодного речового доказу, не заслуговують на увагу, так як судом досліджувались протоколи огляду місця події, протоколи вилучених речових доказів, будь-яких сумнівів щодо цих речових доказів у сторони захисту не було і клопотання щодо їх огляду учасниками судового розгляду не заявлялись.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження убачається, ОСОБА_7 обвинувачувався органами досудового слідства ще у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України (по епізодах від 12 липня 2018 року, 5-6 вересня 2018 року) та ч.2 ст.289 КК України.

Згідно з вироком місцевого суду за цими епізодами він визнаний невинним та виправданий у зв`язку з недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень.

Як вказує досудове слідство ОСОБА_7 12 липня 2018 року близько 00:30год., перебуваючи за адресою м.Тернопіль, вул.Кривоноса,11, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу віджавши капот автомобіля ВАЗ-21063 д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору витягнув з-під капоту вищевказаного автомобіля акумуляторну батарею «Істок» білого кольору.
В подальшому ОСОБА_7 , тримаючи в руках вищевказану акумуляторну батарею, пройшов вздовж будинку АДРЕСА_5 , під вікнами першого поверху і покинув місце вчинення злочину, направившись в невідомому напрямку, чим завдав матеріальних збитків ОСОБА_19 на загальну суму 600 гривень.
Крім цього, в період часу з 20:30 год. 05 вересня 2018 року по 06 вересня 2018 року у ОСОБА_7 , який перебував за адресою АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , в період часу з 20:30 год. 05 вересня 2018 року по 06:45 год. 06 вересня 2018 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , зайшов у під`їзд вищевказаного будинку та піднявшись по сходовій клітці між третім та четвертим поверхом, виявив пристебнутий металевим ланцюгом до перил велосипед марки «TREK Y26» сірого кольору. В подальшому, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів і з мотивів незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, здійснив перекус невстановленим досудовим розслідуванням предметом металевого ланцюга, після чого таємно викрав велосипед марки «TREK Y26» сірого кольору.
В подальшому, ОСОБА_7 , тримаючи в руках вищевказаний велосипед, зайшов із вищевказаного під`їзду і покинув місце вчинення злочину, направившись в невідомому напрямку, чим завдав матеріальних збитків ОСОБА_20 на загальну суму 3500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч.2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжки), повторно.
Окрім цього, 25 травня 2015 року в період часу із 03:00 год. по 07:00 год. у ОСОБА_7 , який перебував за адресою м.Тернопіль, вул.Карпенка,40, виник злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом.
Реалізуючи свій злочинний намір, 25 травня 2015 року в період часу із 03:00 год. по 07:00 год., перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , не маючи дозволу на право керування, всупереч волі власника, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, привів двигун скутера марки «HONDA GIORNO» 1996 року випуску, об`єм двигуна 49 см3, який належить ОСОБА_18 , у роботу та сівши за кермо цього транспортного засобу самостійно від`їхав на ньому до невстановленого досудовим розслідуванням місця, де кілька днів його зберігав поза волею власника та без спеціального уповноваження власником, наприкінці травня 2015 року, продав вказаний транспортний засіб сторонній особі, таким чином незаконно ним заволодівши, чим спричинив ОСОБА_18 матеріальну шкоду на суму 6460,00 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно.
Висновки суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України (по епізодах від 12 липня 2018 року, 5-6 вересня 2018 року) та ч.2 ст.289 КК України відповідають матеріалам справи і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

При цьому місцевий суд обґрунтовано врахував вимоги ч.3 ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Аналогічна вимога міститься і в ч.3 ст. 373 КПК України.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Суд врахував, що ОСОБА_7 , в судовому засіданні, категорично заперечував свою причетність до інкримінованих йому цих злочинів.

Так, ОСОБА_7 пояснив, що його товариш, з котрим він проживає, попросив у нього акумулятор, який він попередньо зберігав у себе в гаражі. Під час передачі, вказаного, акумулятора був затриманий працівниками поліції.
Під час надання пояснень в поліції, в кабінеті слідчого, знаходився велосипед, до якого він немає відношення.
Мопед потерпілого ОСОБА_18 не викрадав. На прохання свого знайомого, на прізвище ОСОБА_27 , він лише його продав. При цьому, ОСОБА_27 документи на мопед йому не пред`являв.
Вважає, що працівники поліції сфальсифікували стосовно нього вищевказане обвинувачення.
Суд першої інстанції правильно оцінив названі показання і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вони не спростовуються сукупністю всіх доказів, здобутих у кримінальному провадженні, поклавши їх в основу вироку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , у скоєнні цих злочинів, стороною обвинувачення надані наступні докази:
- показання потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 про викрадення у них, у певний час та у певному місці, належного їм майна.
- показання свідка ОСОБА_28 , який в судовому засіданні повідомив, що минулого року, на вулиці до нього підійшли двоє поліцейських і попросили підписати документ, пройшли до кабінету слідчого, в якому був ще один свідок та слідчий. Там попросили надати документи. Підпис ставив тричі. Протокол пред`явлення особи для впізнання, продемонстрований в судовому засіданні, не підписував;
- показання свідка ОСОБА_29 , згідно з якими він, наприкінці 2018 року, був запрошений в якості понятого до відділу поліції, разом із ще одним чоловіком на ім`я ОСОБА_30 . Йому та іншому понятому слідчий показував фотографії. По фотознімках впізнавав особу чоловіка. Мова йшла про скутер, який викрадено. Впізнавали людину, яка викрала чи продала, на першій фотографії;
- показання свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні повідомив, що в грудні 2018 року був запрошений працівниками поліції до міського відділу поліції, де особа впізнавала особу, яка в 2015 році продала білий скутер. Мова йшла про впізнання особи, яка в Підволочиську, в 2015 році, продала мопед білого кольору. В червні 2015 року брав участь в слідчій дії, коли мова йшла про аккумулятор. Участі в слідчих діях щодо велосипедів не приймав. В протоколі 26 грудня 2018 року, вказані його анкетні дані, а також стоїть його підпис, не пам`ятає чи приймав участь в даній слідчій дії, оскільки в м. Тернополі не перебував. При цьому стверджував, що підписував протокол в міському відділі. В протоколі від 13 липня 2018 року вказано його анкетні дані, також проставлено ним підпис, повідомив також, що при проведенні слідчої дії був присутній з іншим понятим, та з особою, яка впізнавала особу. Хто саме брав участь у впізнанні 18 грудня 2018 року не пригадує. Також не пригадує відносно чого саме було впізнання 13 липня 2018 року;
-рапорт інспектора ЧЧ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_31 від 12 липня 2018 року, згідно з яким 12 липня 2018 року о 07:28 надійшло повідомлення ОСОБА_19 про те, що в ніч на 12 липня 2018 року з автомобіля марки «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 невідома особа шляхом підбору ключа викрала акумулятор «ІСТОК»;
- протокол огляду місця події від 12 липня 2018 року та таблиці ілюстрацій, згідно яких, в ході огляду автомобіля ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, який знаходиться у дворі будинку за адресою м.Тернопіль, вул. Кривоноса,11, навпроти під`їзду №3, виявлено відсутність акумуляторної батареї, з кришки капоту виявлено та вилучено 3 сліди папілярних узорів пальців рук, з водійської дверки виявлено та вилучено 1 слід папілярного узору пальців рук. З фарфорової чашки, що знаходилась на момент огляду під пасажирським переднім сидінням виявлено та вилучено 2 сліди папілярних узорів пальців рук;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 липня 2018 року, під час якого ОСОБА_32 впізнала чоловіка на фото №2, який 12 липня 2018 року, близько 00:30 год. перебував по вул. М.Кривоноса 11, в м. Тернополі, та який, в подальшому, викрав із автомобіля ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 акумуляторну батарею торгової марки «Істок» білого кольору. Ознаки (чи їх сукупність), за якими ОСОБА_32 впізнала особу на фото №2, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рисами обличчя, та формою носа. Згідно додатку до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 липня 2018 року, на фото №2 - гр. ОСОБА_7
- висновок експерта №1.4-632/18 від 03 серпня 2018 року, згідно якого із шести слідів папілярних узорів, які були вилучені під час огляду місця події від 12 липня 2018 року по вул. Кривоноса,11, в м.Тернопіль, чотири, найбільшими розмірами по осях: 34x18 мм, на відрізку липкої стрічки 1; 31x17 мм, на відрізку липкої стрічки 4; 18x17 мм, на відрізку липкої стрічки 5; 23x22 мм, на відрізку липкої стрічки 6, придатні для ідентифікації по них осіб; два, найбільшими розмірами по осях 18x16 мм, на відрізку липкої стрічки 2 та 28x14 мм, на відрізку липкої стрічки 3, непридатні для ідентифікації по них особи (осіб). Два сліди пальців рук залишені ОСОБА_19 , дактилокарта заповнена на ім`я якого була надана дослідження, а саме: слід, найбільшими розмірами по осях 34x18 мм, на відрізку липкої стрічки 1 залишений безіменним пальцем правої руки; слід, найбільшими розмірами по осях 31x17 мм, на відрізку липкої стрічки 4 залишений вказівним пальцем лівої руки. Два сліди пальців руки (рук), найбільшими розмірами по осях 18x17 мм, на відрізку липкої стрічки 5 і 23x22 мм, на відрізку липкої стрічки 6 залишені не ОСОБА_19 , дактилокарта заповнена на ім`я якого була надана на дослідження, а іншою (іншими) особою (особами);
- висновок експерта №1.4-775/18 від 18 вересня 2018 року, згідно якого два сліди пальців рук, які були надані на дослідження, залишені ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дактилокарта заповнена на ім`я якого була надана на дослідження, а саме: слід пальця руки, найбільшими розмірами по осях 18x17 мм, на відрізку липкої стрічки 5 залишений середнім пальцем правої руки; слід пальця руки, найбільшими розмірами по осях 23х22 мм, на відрізку липкої стрічки 6 залишений великим пальцем лівої руки;
- заява ОСОБА_20 на ім`я начальника Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, в якій останній просить притягнути до відповідальності невідому особу, котра 4 - 5 по 09.18 року таємно викрала його велосипед.
Дану заяву суд визнав недопустимим доказом, оскільки у ній є механічні виправлення щодо дати вчинення злочину, а також вона не містить відмітки про її реєстрацію в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про злочини та інші події ТВП ГУНП в області;
- протокол огляду місця від 06 або 08 . 09 2018 року в ході якого було оглянуто сходову клітку між 3-м та 4-м поверхами сьомого під`їзду будинку АДРЕСА_3 .
З огляду на наявність механічних виправлень в даті проведення огляду місця події даний доказ суд визнав недопустимим;
- протокол вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 6 вересня 2018 року, в якому зазначено, що ОСОБА_7 , в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_34 добровільно видав велосипед сірого кольору марки «TREK», в приміщенні ТВП ГУНП в Тернопільській області.
- висновок експерта №6-716/18 від 27 вересня 2018 року, відповідно до якого ринкова вартість велосипеда марки «TREK Y26» станом на 5 вересня 2018 року могла становити 3500 грн.;
-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25 травня 2015 року, згідно якого ОСОБА_18 повідомив про те, що в період часу з 03:00 год. по 07:00 год. 25 травня 2015 року невідома особа, перебуваючи поблизу будинку №40, в м.Тернополі незаконно заволоділа мопедом марки «HONDA GIORNO», білого кольору, який йому належить, чим заподіяла йому матеріальну шкоду;
- протокол огляду місця події від 25 травня 2015 року, згідно якого предметом огляду є асфальтована ділянка проїжджої частини між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . З лівої сторони від будинку АДРЕСА_3 , на краю проїжджої частини знаходяться баки для сміття. Зі слів ОСОБА_18 , на зазначеній ділянці, знаходився мопед марки «HONDA GIORNO», білого кольору, об`єм двигуна 49 см3, 1996 року випуску, а саме: біля краю проїжджої частини, навпроти сходів, що ведуть до будинку АДРЕСА_3 ;
- протокол вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 18 листопада 2015 року, згідно якого ОСОБА_35 добровільно видав скутер марки «HONDA CIORNO», білого кольору, який він придбав у невідомого в травні 2015 року;
- протокол огляду від 20 листопада 2015 року, в якому зафіксовано огляд мопеду торгової марки «Honda Giorno» білого кольору, об`єм двигуна 49 куб.см., 1996 року випуску. Спереду з лівої сторони на захисному пластику знаходиться наклейка у вигляді чорного тризуба, розміром 5x10 см, правий передній поворот - надщерблений, обід передньої фари має облізлу фарбу, хромований, видно синю основу пластику, ззаду з лівої сторони захисний пластик має подряпини ймовірно від падіння;
- висновок експерта №4-204/18 від 06 грудня 2018 року про середню ринкову вартість транспортного засобу - скутера «HONDA GIORNO», 1996 року випуску, об`єм двигуна: 49 см3, допущеного до участі в дорожньому русі - офіційно зареєстрованого в підрозділі МВС України, станом на 25 травня 2015 року, яка може становити: 6460 грн. 00 коп. (шість тисяч чотириста шістдесят грн. 00 коп.);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 грудня 2018 року, під час якого свідок ОСОБА_35 впізнав, серед пред`явлених йому на фотознімках осіб, особу, яка в кінці травня, на початку червня 2015 року, у с. Пайчинці Підволочиського району Тернопільської області, продала йому мопед марки «HONDA GIORNO» білого кольору, на фото №1, впізнав ОСОБА_7 за зовнішніми ознаками обличчя, а саме: худорлявою тіло будовою, мішками під очима, короткою стрижкою, скривленим ротом, вузькими губами;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 грудня 2018 року, під час якого свідок ОСОБА_25 впізнав, серед пред`явлених йому на фотознімках осіб, особу, яку в кінці травня, на початку червня 2015 року, возив на автобусі марки «Іveco», у с.Пайчинці Підволочиського району Тернопільської області, де той продав мопед «HONDA GIORNO» білого кольору ОСОБА_36 , на фото №2, впізнав ОСОБА_7 за зовнішніми ознаками обличчя, а саме: худорлявою тіло будовою, під очима мішки, великий ніс, скривлений рот, вузькі губи.
Суд першої інстанції прийшов до висновку про неможливість допиту свідків по вказаних епізодах, а саме, ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , оскільки, як убачається з матеріалів кримінального провадження, ці свідки неодноразово викликались в судові засідання, суд надавав можливість забезпечити явку та сприяв сторонам у забезпеченні явки даних свідків в судові засідання, однак сторона обвинувачення не змогла забезпечити свідків обвинувачення.
Виправдовуючи ОСОБА_7 , за цими епізодами обвинувачення, суд виходив з того, що дослідженими доказами його вина не підтверджується.
Місцевий суд вказав та обґрунтував чому ним взято до уваги одні докази та відхилено інші.
Так, суд першої інстанції не взяв до уваги, як допустимий доказ, по епізоду від 12 липня 2018 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_43 , оскільки вона безпосередньо не була допитана в судовому засіданні. Крім того, вказав, що по вказаному епізоду, розмір шкоди не підтверджений висновком експерта і не дозволяє розмежувати склад злочину та адміністративного правопорушення.
Аналізуючи докази по епізоду від 5-6 вересня 2018 року, суд прийшов до висновку про те, що будь-яких допустимих доказів на підтвердження причетності ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного злочину стороною обвинувачення не надано.
Протокол вилучення предметів чи речей, під час їх добровільної видачі від 6 вересня 2018 року, суд підставно визнав недопустимим доказом, з огляду на те, що ОСОБА_7 заперечив участь в такій дії, як і заперечив участь у проведенні слідчих дій щодо велосипедів допитаний в судовому засіданні понятий ОСОБА_16 . Крім того, в протоколі наявні технічні виправлення, дата його заповнення та інший зміст виконані барвником різного чорнила. Також, дана слідча дія проведена працівником органу дізнання, який проводити слідчі дії, відповідно до ст. 41 КПК України, має право лише за дорученням слідчого, яке суду не надано;
Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_7 по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом 25.05.2015року, суд виходив з того, що свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_35 в судовому засіданні безпосередньо допитні не були, а тому, з врахуванням положення ч.3 п.d ст.6 ЄКПЛ, протоколи пред`явлення особи для впізнання, за їх участю, в даному випадку неможливо брати до уваги, як допустимі докази. Інші ж, надані стороною обвинувачення, докази підтверджують лише факт викрадення транспортного засобу у потерпілого ОСОБА_18 та не підтверджують причетність до вказаного злочину ОСОБА_7 .
Потерпілі ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 не були безпосередніми очевидцями і підтвердили лише факт заволодіння їхнім майном.
Колегія суддів вважає, що давши названим доказам оцінку з точки зору їх належності, достатності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України(по епізоду від 12 липня 2018 року, 5-6 вересня 2018 року) та ч.2 ст.289 КК України і прийняв законне та справедливе рішення про його виправдання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції досліджені всі фактичні обставини, по вказаних епізодах, з`ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за епізодами від 15 вересня та 26 грудня 2018 року), в межах санкції ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, судом враховані фактичні обставини справи, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим діянь, які відносяться до нетяжких та тяжких злочинів, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Зокрема, враховані така пом`якшуюча покарання обставина, як тяжкий стан його здоров`я, відсутність обтяжуючої покарання обставини.
А тому, з урахуванням вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.185 КК України, та покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.185 КК України, та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначив йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк-5років.
Призначене покарання відповідає вимогам статей 65 - 67 цього Кодексу, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, колегія суддів не знаходить.

До такого висновку колегія суддів приходить з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_7 , маючи непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, а продовжив злочинну діяльність, через 2 місяці з дня звільнення з місць позбавлення волі, вчинив аналогічні злочини, один з яких відносяться до тяжких.

З огляду на викладене підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 , в його інтересах захисника ОСОБА_8 , та прокурора Тернопільської місцевої прокуратури, колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2019 року щодо обвинуваченого за ч.ч.2, 3 ст.185КК України ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та в його інтересах захисника ОСОБА_48 , прокурора, - без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3