єдиний унікальний номер справи 546/1001/20
номер провадження 1-кп/546/18/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Решетилівка кримінальне провадження № 0000093, відомості про яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 17 листопада 2020 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Решетилівка Решетилівського району Полтавської області, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, з середньою-спеціальною освітою, працюючого різноробочим ТОВ «Агротехсервіс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не депутата, не інваліда, не є потерпілим від аварії на ЧАЕС, учасника бойових дій АТО, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :
16 листопада 2020 року близько 17 год. 15 хв., потерпіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернулася з роботи додому та зайшла до під`їзду двоповерхового будинку, що розташований у АДРЕСА_3 . У під`їзді будинку її зустрів співмешканець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, розпочав сварку із ОСОБА_4 , в ході якої у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 . Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, схопив ОСОБА_4 за одяг та затягнув у квартиру АДРЕСА_4 , у якій вони спільно проживають, де тримаючи за одяг спереду на рівні грудної клітки, почав її тягати по квартирі, при цьому штовхаючи в область грудної клітки спереду, а потім притиснув спиною до стіни та придавив рукою в область грудної клітки спереду, після чого відпустив і ОСОБА_4 пішла до матері, яка проживає у тому ж будинку.

Того ж дня 16.11.2020, близько 19 год., ОСОБА_4 поверталася додому від матері та до неї знову в під`їзд будинку вийшов ОСОБА_5 , у якого виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 . Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, схопив потерпілу ОСОБА_4 за одяг та заштовхав у приміщення квартири АДРЕСА_4 , у якій вони проживають. Перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, потерпіла ОСОБА_4 намагалася вирватися від ОСОБА_5 , у результаті чого ОСОБА_5 схопив її рукою за кисть лівої руки, а потім наніс кулаком лівої руки один удар в область обличчя.

У результаті протиправних дій ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1233 від 24.11.2020, потерпілій ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження у вигляді забою, припухлості м`яких тканин грудної клітки та забою, синця шкіри лівої кисті, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути пальці рук в тому числі і стиснуті в кулак чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою; пошкрябини шкіри правої щоки, яка утворилася від дії предмету зі стоншеним краєм, яким міг бути і ніготь людини чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою. Дані тілесні ушкодження могли утворитися 16.11.2020 за вказаних обставин, не менш як від трьохкратної дії травмуючих факторів та які кваліфікуються, як у своїй сукупності так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисним діями завдав потерпілій ОСОБА_4 умисні легкі тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

03 грудня 2020 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про примирення. Зі змісту угоди про примирення вбачається, що обставини вчинення кримінального проступку повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Матеріальні збитки потерпілій не завдані. Сторони узгодили міру покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень. Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди сторонам угоди роз`яснені.

У підготовче судове засіданні з`явилися прокурор, потерпіла та обвинувачений.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що добровільно уклала угоду про примирення з обвинуваченим, угода була укладена за її ініціативою, матеріальні збитки їй не завдані, будь-яких претензій щодо відшкодування матеріальної чи моральної шкоди до обвинуваченого немає. Просила суд затвердити угоду про примирення, призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. Зазначила, що наслідки укладення угоди їй зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що в повному обсязі беззастережно визнає свою провину у вчиненні даного кримінального проступку, підтверджує обставини його вчинення в обсязі визначеному обвинувальним актом та угодою. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену нею міру покарання. Зазначив, що наслідки укладення угоди та її невиконання йому зрозумілі.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення, зазначив, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, угода укладена за ініціативою потерпілої, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Підстави для відмови у затвердження даної угоди відсутні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши обвинуваченого, потерпілу, думку прокурора та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст.125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення - проступку. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Кримінальним проступком потерпілій ОСОБА_4 матеріальні збитки не завдано. Під час досудового розслідування потерпілою цивільний позов не заявлено, жодних претензій матеріального характеру щодо відшкодування матеріальної або моральної шкоди до обвинуваченого не має, а обвинувачений ОСОБА_5 не несе перед потерпілою зобов`язань щодо будь-якого іншого відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника. Якщо дії чи інтереси законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє, за рішенням прокурора, слідчого судді, суду такий законний представник замінюється іншим із числа осіб, визначених статтею 44 цього Кодексу.

Судом встановлено, що угода про примирення була укладена за ініціативою потерпілої ОСОБА_4 в добровільному порядку без примусу та тиску, що підтверджується власноручно написаним потерпілою 03.12.2020 клопотанням, в якому вона ініціює укладення даної угоди.

Таким чином під час укладення даної угоди дотримано вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 469 КПК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений, потерпіла цілком розуміють права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосуванням насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про примирення не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не одружений, проживає з потерпілою у фактичних шлюбних стосунках, на утриманні неповнолітніх дітей не має, негативні характеризуючі ознаки відсутні, свою вину в скоєнні кримінального проступку визнав повністю, матеріальні збитки потерпілій не завдані.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речових доказів по матеріалах кримінального провадження немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-376, 393, 394, 395, 468, 469, 471, 473, 474, 475, 532 КПК України, суд
у х в а л и в :
Угоду про примирення від 03 грудня 2020 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1