Справа №573/2319/20
Номер провадження 1-кп/573/35/21

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2021 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі клопотання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 червня 2020 року за №0000221, щодо неповнолітнього

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, з базовою середньою освітою, учня 2 курсу ДНЗ «Білопільське вище професійне училище», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався

- про застосування примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2020 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшло клопотання прокурора щодо неповнолітнього ОСОБА_4 про застосування примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке мотивується тим, що 28 травня 2020 року, приблизно о 15:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу Білопільської СШ І-ІІІ ступенів №1 по вул. Макаренка, 15 у м. Білопілля, з використанням належного йому мобільного телефону марки I Phone 5 у мережі Інтернет на сайті «OLX» виявив електронне зображення скутера, яке скопіював та зареєстрував на Інтернет ресурсі «ІZІ» сторінку з метою продажу скутера.

У цей час у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, які останній планував отримати шляхом обману (шахрайства) від продажу неіснуючого скутера, а тому він на створеній ним сторінці вказав ціну у розмірі 5300 грн, ім`я продавця « ОСОБА_7 » та контактний номер телефону НОМЕР_1 .

28 травня 2020 року, приблизно о 17:00 год., на зазначений у оголошенні контактний номер телефону зателефонував син потерпілої ОСОБА_8 . ОСОБА_9 з метою придбання зазначеного в оголошенні скутера, на що ОСОБА_4 погодився та попросив ОСОБА_9 внести суму коштів (попередню оплату) за придбання скутеру на картковий рахунок «Ощадбанку» НОМЕР_2 , який повідомив під час телефонної розмови, взявши при цьому на себе зобов`язання не пізніше наступного дня відправити «Новою поштою» зазначений скутер.

У подальшому, 28 травня 2020 року о 19:30 год. ОСОБА_8 перерахувала грошові кошти у сумі 5327 грн на вказаний вище картковий рахунок. У цей же день, приблизно о 19:43 год., ОСОБА_4 зняв зазначені грошові кошти у сумі 4200 грн у банкоматі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що розташований по вул. Макаренка, 7 у м. Білопілля Сумської області. Надалі, цього ж дня, близько 19:51 год., коштами, які залишилися на картковому рахунку, ОСОБА_4 розрахувався у магазині електротоварів «Электросеть» по вул. Соборна, 87 у м. Білопілля на суму 18 грн, у супермаркеті «АТБ» по вул. Макаренка, 2 у м. Білопіллі на суму 31,30 грн.

Отже, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, взяті на себе зобов`язання по продажу та доставці скутера ОСОБА_4 не виконав, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 5327 грн, тим самим він заволодів грошима потерпілої шляхом обману з використанням електронно-обчислювальної техніки, а після цього видалив зареєстровану ним сторінку Інтернет ресурсу «ІZІ» та викинув сім картку з контактним телефоном НОМЕР_1 , на яку здійснювалися дзвінки за оголошенням.

Такі дії неповнолітнього ОСОБА_4 , на думку прокурора, є суспільно небезпечними та підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Проте, оскільки ОСОБА_4 на момент вчинення такого правопорушення не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, тому прокурор просила застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 рік.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання і просила суд застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері.

ОСОБА_4 свою провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, проти клопотання прокурора не заперечував.

Законний представник ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримали.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не прибула, направила заяву про розгляд провадження без її участі, клопотання прокурора підтримує, претензій до ОСОБА_4 не має.

Представник служби у справах дітей Білопільської РДА, ювенальний інспектор ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області у судове засідання не прибули, причин неприбуття суду не повідомили, про день, час і місце розгляду клопотання були сповіщені належним чином. Їх неявка не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, вважає, що зазначене клопотання підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно із статтею 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлені такі обставини.

Неповнолітній ОСОБА_4 суду пояснив, що у травні 2020 року на сайті «OLX» створив сторінку про продаж скутера, намір на продаж якого не мав. Зробив це з метою заробити грошей шахрайським шляхом. Йому зателефонував по оголошенню чоловік, вони домовилися про продаж скутера. Гроші за нього йому перерахували у сумі 5327 грн, він їх зняв і заблокував сторінку про продаж. Частину грошей зняв у банкоматі, іншою частиною, що залишалася на картці, розрахувався у магазинах за товар. Про вчинене шкодує та розкаюється, суд запевняв, що висновки для себе зробив та більше такого робити не буде.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення суспільно небезпечного діяння підтверджується такими доказами:

-протоколом від 02.06.2020 прийняття заяви потерпілої ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення, яка вказала, що невідома особа шахрайським шляхом заволоділа її грошовими коштами у сумі 5327 грн (а. п. 53);

-випискою по витратам по картці від 02 червня 2020 року та переказами грошових коштів за 28 травня 2020 року, з якої вбачається, що 28 травня 2020 року потерпіла перерахувала двома платежами 4422 грн та 905 грн ОСОБА_4 (а. п. 56-58);

-протоколом від 31.06.2020 тимчасового доступу, який здіснений на підставі ухвали слідчого судді від 13 серпня 2020 року, до носіїв інформації про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_2 , прив`язки номерів мобільних телефонів до цієї картки, яка належить ОСОБА_4 , з додатками (а. п. 59-64);

-заявою ОСОБА_4 про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку в АТ «Ощадбанк», де ОСОБА_4 був відкритий банківський рахунок, куди потерпіла перехувала кошти (а. п. 66-67);

-заявою ОСОБА_4 , яка написана ним у присутності законного представника ОСОБА_5 , про зізнання у вчиненні заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом (а. п. 68).

Отже, суд приходить до висновку про те, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, мало місце та провина ОСОБА_4 у вчиненні такого діяння встановлена в повному обсязі, підтверджується сукупністю безпосередньо досліджених у судовому засіданні доказів, які суд вважає належними та допустимими, оскільки вони зібрані у порядку та у спосіб, що встановлені ст. ст. 85, 86 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Частиною 2 статті 97 КК України передбачено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктами 2 та 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК.

Передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 дійсно вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, у віці 15 років, кримінальна відповідальність за яке настає з 16 років.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів не перебуває, навчається, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, виховується у неповній сім`ї матір`ю ОСОБА_5 , яка має на нього позитивний вплив.

З огляду на положення ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 498, 501 КПК України, враховуючи умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього ОСОБА_4 та його ставлення до вчиненого, здатність матері, як законного представника, забезпечити виховний вплив на свого сина та постійний контроль за його поведінкою, суд вважає, що до ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи виховного характеру, а саме: передачу під нагляд матері.
Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відстуні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-372, 498, 501 КПК України, ст.ст. 22, 97, 105 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя