Справа № 275/952/20
В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2020 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000033 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Хомутець Брусилівського району Житомирської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта середня-технічна, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000033, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

В перших числах липня місяця 2020 року, точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено, в обідню пору ОСОБА_4 перебуваючи на сміттєзвалищі, яке розташоване за межами с. Хомутець Брусилівського району Житомирської області в напрямку м. Фастів Київської області, побачив в чагарниках рослини коноплі. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту. У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, ОСОБА_4 вирвану ним одну рослину коноплі переніс до горища підсобного приміщення, яке розташоване на території домоволодіння його проживання за адресою: АДРЕСА_2 де залишив зберігати, тим самим незаконно зберігав невстановлену досудовим розслідуванням кількість наркотичного засобу - канабісу. Після цього, ОСОБА_4 у невстановлені під час досудового слідства день та час, перебуваючи на горищі підсобного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 обірвав із вирваної та висушеної ним однієї рослини коноплі листки та перетер їх руками, тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб після чого неодноразово вживав невстановлену досудовим розслідування кількість наркотичного засобу - канабісу шляхом куріння, а решту незаконно придбаних наркотичних засобів ОСОБА_4 продовжував незаконно зберігати на горищі підсобного приміщення.

Таким чином, ОСОБА_4 у період часу з перших чисел липня 2020 року до 21.08.2020 незаконно придбав, виготовив та зберігав за місцем свого проживання наркотичні засоби без мети збуту до моменту їх вилучення під час обшуку працівниками правоохоронних органів.

Згідно висновку експерта № 9/2-946 від 10.09.2020 вилучена у ОСОБА_4 речовина рослинного походження зеленого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 24,8 г.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2010 року № 373, Постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 2011 року № 4, Постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 2011 року № 796) канабіс віднесений до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено.

Своїми умисними діями, що виразились у незаконному виготовленні, придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав повністю, не заперечував, що придбав та зберігав канабіс для власних потреб за обставин вказаних у обвинувальному акті. Просив суворо не карати.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України повністю доведена та визнана самим обвинуваченим. Просив врахувати обставину, що пом`якшує покарання повне визнання вини та призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 року обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком.

Відповідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , а також роз`яснив, що в даному випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 відноситься до проступків (в редакції закону, що діє на час розгляду справи).

Судом досліджено наступні письмові докази:

Згідно з вимогою МВС України щодо судимості, ОСОБА_4 раніше не судимий.

Згідно довідки-характеристики від 21.08.2020 № 392, за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання ним своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує межі, установлені у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії проступків; обставини вчинення кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, не має офіційного доходу, визнав свою вину у скоєному; критичне ставлення обвинуваченого до скоєного.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання. Також суд не вбачає підстав для застосування покарання у виді штрафу, оскільки обвинувачений не працює. Тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України та з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням та покладенням обов`язків періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому, буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Цивільний позов по справі - не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження, які слід вирішити при ухваленні вироку не застосовувались.

На підставі ст. 124 КПК України, з ОСОБА_4 необхідно стягнути в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи матеріалів, речовини та виробів, висновок від 10.09.2020 № 9/2-946 в сумі 1307,60 грн.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 - 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 60 копійок.

Речові докази по справі - стебла із листям та суцвіттям, два паперові згортки з сухою подрібленою речовиною, верхню частину пристрою для куріння, які зберігаються в камері схову речових доказів слідчого управління ГУНП у Житомирській області знищити.

Підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили - немає.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1