ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/157/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/266/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю -

секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Монастириського районного суду від 09 липня 2020 року,-
ВсТАНОВИла:
Ухвалою Монастириського районного суду від 09 липня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 06 вересня 2020 року.
Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі та які згідно ст. 12 КК України є тяжкими злочинами та вказав, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає особі обвинуваченого, характеру тяжкості, мотивам та обставинам кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченому згідно з обвинувальним актом та покаранню, що може бути призначене в разі визнання його винуватим, відповідає даним про особу обвинуваченого, є співмірним, а також запобігатиме ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою.
Суд зазначив, що вищевказані обставини є також обставинами, які передбачені п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, та які свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби з 21 год. до 07 год. з встановленням певних обов`язків.
Апелянт вважає, що суд не перевірив обґрунтованість обвинувачення, наявність зазначених прокурором ризиків та можливість обрання м`якшого запобіжного заходу.
Адвокат вказує на те, що обвинувачений має місце проживання, на меті не має наміру ухилятися від суду, навпаки бажає з`являтися до суду, сприяти у встановлені істини у кримінальному провадженні, частково відшкодував шкоду потерпілій, тому вважає, що до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу захисника, просить ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Ухвала, яку оскаржує обвинувачений, постановлена головуючим суддею 09 липня 2020 року у судовому засіданні в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України, відповідно до ст.331 КПК України, при розгляді питання доцільності продовження строку дії раніше обраного під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, суд вказав, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, санкція яких передбачає позбавлення волі, взяв до уваги, що обвинувачений маючи доступ до інформації про анкетні дані свідків та потерпілої, враховуючи, що ОСОБА_7 постійного джерела доходу та постійного місця проживання не має, ніде не працює, обґрунтовано дійшов висновку про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання обвинуваченого не є можливим, з метою уникнення обвинуваченим суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на строк до 60 днів.
Посилання апелянта на те, що обвинувачений має місце проживання, на меті не має наміру ухилятися від суду, навпаки бажає з`являтися до суду, сприяти у встановлені істини у кримінальному провадженні, відшкодовувати потерпілій шкоду, не спростовують суспільної небезпеки особи обвинуваченого та обставини, у яких він обвинувачується.
Колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
За таких обставин, ухвала суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою, тому підстав для її зміни немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Монастириського районного суду від 09 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3